Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/2035/13-ц

16.04.2014 Тальнівський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді
Дьяченка Д.О.

при секретарі судового засідання
Табачківській М.М.

представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Дєдяєва А.В., Білозор
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тальне цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «ВП «Імпульс
Плюс» про визнання недійсним договору
оренди землі, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернулася до суду з позовом
про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним. Вимоги мотивуються
тим, що позивач є власником земельної
ділянки, яка знаходиться в адмінмежах
Зеленьківської сільської ради.
Протягом тривалого часу належна ОСОБА_4
земельна ділянка перебувала у
користуванні СФГ «Вікторія». У 2013 році
позивач знову мала намір передати
земельну ділянку СФГ «Вікторія», про що
з її керівництвом проводив попередні
переговори. Однак після того, як
позивачці принесли договір оренди № 220
від 05.04.2013 уже зареєстрований у
Реєстраційній службі Тальнівського
районного управління юстиції за №
0 позивач виявила, що орендарем
земельної ділянки і стороною у
договорі виступає ТОВ «МП «Імпульс
Плюс». Об'єктом оренди є : земельна
ділянка площею 1,8193 га, яка належить
ОСОБА_4 на підставі витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
15.06.2013. Земельна ділянка розташована на
адмінтериторії Зеленьківської
сільської ради, Тальнівського району.
Вивчивши уважно зміст договору,
позивач дійшла висновку про
невідповідність його змісту вимогам
чинного законодавства, в зв'язку з чим
позивач змушена звернутись з даним
позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала повністю.

В судовому засіданні представник
позивача настоювала на позовних
вимогах про визнання договору оренди
землі недійсним відповідно до закону.

В судовому засіданні представники
відповідача позовні вимоги про
визнання договору оренди землі
недійсним не визнали, та пояснили, що
вищевказана земельна ділянка фактично
передана та використовувалась
відповідачем.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності, вислухавши сторони,
дослідивши та проаналізувавши всі
обставини справи суд приходить до
висновку, що в задоволені позову слід
відмовити, оскільки з моменту
підписання договору оренди земельної
ділянки від 05.04.2013 та акту
приймання-передачі земельної ділянки
позивач чітко був ознайомлений з
договором оренди землі та зі всіма його
істотними умовами, отримував орендну
плату.

Договір оренди землі був укладений у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.03.2004 року № 220
«Про затвердження типової форми
договору оренди земельної ділянки» з
усіма змінами та доповненнями. Всі
передбачені типовим договором істотні
умови включені до договору оренди
земельної ділянки. Вказана постанова
до сьогоднішнього дня має аналогічну
редакцію типової форми договору і
ніким не відмінена. Тобто між позивачем
та відповідачем договір укладений у
відповідності до норм чинного
законодавства.

Стосовно відсутності у договорі оренди
землі документів, які є невід'ємною
частиною договору оренди землі, а саме:
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень у її використання та
встановлення земельних сервітутів; акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі, в судовому засіданні
відповідач надав всі вищевказані
документи. Отже, позиція позивача
стосовно відсутності вищевказаних
документів в договорі оренди землі є
необгрунтованою.

Договір оренди землі є укладений з
моменту державної реєстрації тобто з
07.06.2013 і на цей момент всі документи
були наявні. Твердження позивача про
те, що в тексті договору неправильно
зазначений кадастровий номер
земельної ділянки не може бути
прийнято до уваги, оскільки у витязі з
державного реєстру кадастровий номер
записаний правильно.

По всім істотним умовам договору
сторони в належній формі досягли згоди,
про що засвідчує власноручний підпис
обох сторін на угоді та акті
приймання-передачі земельної ділянки.
Тобто договір укладено за взаємним
волевиявленням обох сторін і
оформлений у належній формі.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Сторонами досягнуто
всіх істотних умов договору, що
передбачені ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», що діяв на момент
підписання договору між позивачем та
ТОВ «ВП «Імпульс Плюс».

Відповідно до договору оренди землі
від 05.04.2013 №220 ОСОБА_4 передала ТОВ «ВП
«Імпульс Плюс» в особі ОСОБА_5 1,8193 га
землі сільськогосподарського
призначення у строкове, на 10 років,
платне користування.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що
орендодавцями земельних ділянок є
громадяни та юридичні особи, у
власності яких перебувають земельні
ділянки, або уповноважені ними особи.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що орендарі
набувають права оренди земельної
ділянки на підставах і в порядку,
передбачених Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, цим та
іншими законами України і договором
оренди землі.

Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що договір
оренди землі припиняється також в
інших випадках, передбачених законом.

Як зазначає позивач у своїй позовній
заяві, сам договір оренди не містить
всіх істотних умов, передбачених ст. 15
Закону України «Про оренду землі»,
проте договір оренди був укладений у
відповідності до постанови КМУ від
03.03.2004 року №220 «Про затвердження
типової форми договору оренди
земельної ділянки з усіма змінами та
доповненнями. Всі передбачені типовим
договором істотні умови включені до
договору оренди земельної ділянки.
Вказана постанова діє і на
сьогоднішній день.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідність
чи невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися
судом відповідно до законодавства, яке
діяло на момент вчинення правочину.

На підставі добутих у судовому
засіданні доказів суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15; 213; 214; 215; 217; 218; 294 ЦПК
України, ст. 638 ЦК України, ст.ст. 13, 15, 18,
20, 21 Закону України «Про оренду землі»
суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ТОВ «ВП
«Імпульс Плюс» про визнання недійсним
договору оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Черкаської області
через Тальнівський районний суд
протягом 10 днів з дня оголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя