Провадження № 6/742/190/14
Єдиний унікальний № 742/2215/14
УХВАЛА

21 травня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Гумен В.М.

при
секретарі - Харченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції Клименко Л.Г. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, -

встановив:

Головний державний виконавець
звернувся до суду з поданням,
погодженим з начальником ВДВС
Прилуцького МРУЮ, в якому зазначає, що
на виконанні у відділі держаної
виконавчої служби знаходяться 2
виконавчих провадження з виконання:

- виконавчого листа № 2-572 від 12 грудня
2003 року виданого Прилуцьким міським
судом Чернігівської області про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
всіх видів заробітку щомісячно;

- виконавчого листа № 1326/7513/12 від 08
січня 2013 року виданого Франківським
районним судом м. Львова про стягнення
з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання дітей: сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку щомісячно.

З часу відкриття виконавчих проваджень
боржником добровільно рішення суду не
виконується. Таким чином, боржник від
виконання своїх зобов'язань
ухиляється, на неодноразові виклики не
з'являється, борг на користь стягувачок
не сплачує і станом на 30 квітня 2014 року
борг становить на користь ОСОБА_3 -
16066,37грн., на користь ОСОБА_5 - 5138,70грн.,
тому держвиконавець і просить суд
вирішити питання про тимчасове
обмеження у праві виїду за межі України
до виконання зобов'язань боржником
ОСОБА_2.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, проте надав до
суду заяву в якій просить суд
розглядати дане подання без участі
представника відділу ДВС та про
результати розгляду справи просить
повідомити та направити копію рішення
до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом по справі встановлено, що на
виконанні у відділі держаної
виконавчої служби знаходяться 2
виконавчих провадження з виконання:

- виконавчого листа № 2-572 від 12 грудня
2003 року виданого Прилуцьким міським
судом Чернігівської області про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
всіх видів заробітку щомісячно;

- виконавчого листа № 1326/7513/12 від 08
січня 2013 року виданого Франківським
районним судом м. Львова про стягнення
з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання дітей: сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку щомісячно.

Згідно з розрахунком заборгованості по
аліментах складеного державним
виконавцем, борг становить на користь
ОСОБА_3 - 16066,37грн., на користь ОСОБА_5 -
5138,70грн.. Крім того як вбачається з
матеріалів подання, внаслідок
вчинення виконавчих дій визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», боржник на неодноразові
виклики державного виконавця
з»являвся до відділу ДВС, але від
надання пояснень щодо несплати
аліментів відмовився та не пред»являв
квитанції про сплату аліментів, тому
державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

16.01.2013 року державним виконавцем з
метою виявлення майна боржника було
направлено запити до установ, які
реєструють право власності на рухоме
та нерухоме майно. Згідно відповідей з
реєструючих органів та установ за
боржником права власності на об»єкти
нерухомості, транспортні засоби, с/г
техніку не зареєстровано.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Правові позиції Верховного Суду
України щодо судової практики про
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України від 01.02.2013 р. визначають, що
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням" варто
розуміти як будь-які свідомі діяння
(дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (тобто боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього без
поважних причин) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини ( відсутність майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
тощо), тобто з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, повинні полягати у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні нею зазначених обов'язків .

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного Правові позиції
Верховного Суду України визначають, що
на момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження, у
зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає, що
державним виконавцем надано достатньо
доказів, які свідчать про те, що боржник
свідомо ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, а тому подання
державного виконавця в частині
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України - до виконання
ним зобов'язань за рішенням суду
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст. ст.208, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Клименко Л.Г. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт
НОМЕР_2, проживаючого АДРЕСА_1, у праві
виїзду за межі України до моменту
фактичного виконання рішення
Прилуцького міського суду
Чернігівської області № 2-572 від 28
березня 2000 року про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 21 березня 2000
року, а також рішення № 1326/7513/12 від 10
грудня 2013 року виданого Франківським
районним судом м. Львова про стягнення
з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання дітей: сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
05 вересня 2012 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

Рябота В.І.