У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30 квітня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа: Якимівська селищна рада
Якимівського району Запорізької
області про виселення, за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення
Якимівського районного суду
Запорізької області від 23 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 11 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому просило виселити
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
із квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 19 лютого 2008 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у
розмірі 12350 дол. США з терміном
повернення до 09 лютого 2008 року.

У забезпечення виконання зобов'язань 19
лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4
було укладено договір іпотеки,
предметом якого є зазначена вище
квартира загальною площею 55,80 кв. м та
житловою - 40,90 кв. м.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за кредитним договором
банк звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, який рішенням Якимівського
районного суду Запорізької області від
13 квітня 2013 року задоволений та
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме квартиру за вищевказаною
адресою шляхом її продажу ПАТ «КБ
«ПриватБанк».

Посилаючись на ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, банк
просив задовольнити позов.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 23 грудня 2013
року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 11лютого 2014 року, позов задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 із квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з того, що у
разі неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, у тому числі, шляхом продажу
предмету іпотеки та виселення його
мешканців.

При цьому суд керувався відповідними
нормами Закону України «Про іпотеку»,
положеннями іпотечного договору та ч. 3
ст. 109 ЖК України, що є підставою для
виселення мешканців із квартири без
надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази,
правильно встановивши характер
правовідносин та вірно застосувавши
норми матеріального права, суди першої
та апеляційної інстанцій з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшли висновку про
задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити,
рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 23 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 11 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова