РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/14264/13-ц

2/643/339/14

13.05.2014 року Московський районний суд м.
Харкова в складі головуючого судді
Майстренко А.Н. при секретарі Постульга
О.Г. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту здійснення
спільної діяльності, визнання розписки
не діючою та виконаною, визнання
недійсним договору позики -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просить встановити факт здійснення
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільної
діяльності з 05.10.2010 року по 03.04.2011 року
та визнати розписку від 05.10.2010 року не
діючою та виконаною.

В подальшому уточнив свої вимоги та
просить визнати договір позики, на
підтвердження якого складено розписку
від 05.10.2010 року недійсним в силу його
фіктивності.

В обґрунтування посилається на те, що у
2010 році ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1, з
яким раніше товаришував, здійснювати
спільну діяльність. ОСОБА_2 був
засновником ТОВ «Беркут-П», товариство
мало пункт обміну валют. Для здійснення
діяльності ОСОБА_2 потрібен був
транспортний засіб, якого він не мав, а
грошові кошти перевозити у міському
транспорті та за допомогою таксі було
небезпечно. Як він повідомив, оборот
нашого напрямку роботи складався
приблизно з 40 000 доларів США.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
були давніми приятелями, діяльність
стосувалась роботи з грішми.

ОСОБА_3 ОСОБА_2 знав за рекомендацією
ОСОБА_1 і тому запропонував написати
розписку на отримання коштів, при цьому
у них була домовленість, що між ними
будуть проходити робочі звірки і якщо
буде необхідність та можливість
збільшити оборот ми це будемо
відображати письмово. ОСОБА_2 не знав,
який час має намір здійснювати
діяльність підприємства ТОВ «Беркут-П»
і тому вони зазначили строк 2 місяці,
тобто до 2011 року.

По суті, між ними мав місце договір про
спільну діяльність, якою вони в
подальшому займались. Згідно закону
такий договір повинен бути укладений у
письмовій формі, проте письмово цей
договір вони не підписували з тих
підстав, що ОСОБА_2 їх послуги потрібні
були негайно, а для договору, як він їм
пояснив, необхідно було або
влаштуватись до ТОВ «Беркут-П», або
заснувати своє підприємство та після
цього укласти договір. До ТОВ
«Беркуту-П» ОСОБА_2 не міг або не мав
бажання їх влаштовувати, оскільки
хотів це підприємство закривати або
продавати, а вони, не знаючи як довго
будуть співпрацювати, вважали не
доцільним відкривати своє
підприємство.

Співпраця їх влаштовувала і остання
зафіксована звірка відбулась 03.04.2011
року. А найближчим часом ОСОБА_2 продав
ТОВ «Беркут-П» і їх співпраця
закінчилась.

До ТОВ «Беркут-П» ОСОБА_2 оформити їх не
міг, тому офіційну заплату він не
сплачував, а залишив їм оплату в
розмірі 6000 доларів США за 6 місяців
роботи, то б то по 4000 гр. на місяць
кожному.

Розписку від 05.10.2010 року він їм не
повернув, оскільки вона не була
борговою розпискою, а лише
підтверджувала реальне здійснення
ними діяльності, а підтвердженням
повернення вказаних оборотних коштів є
особисто ОСОБА_2 складений напис.

Тобто мав місце факт спільної
діяльності в період з 05.10.2010 року по
03.04.2011 року.

Крім того, обов'язки було між ними
розподілено. І фактично грошей, крім
заробітної плати, ОСОБА_1 не отримував.
Він виконував охоронну функцію.
Перевезенням займався ОСОБА_3

Встановити факт спільної діяльності та
наявності фактичних трудових відносин
між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 необхідно
для спростування правової суті
розписки як боргового зобов*язання, а
також для вирішення питання про
поновлення на роботі на підприємстві
«Беркут-П», зміни дати звільнення.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
пояснивши при цьому, що відповідно до
розписки від 05.10.2010 року, наданої
Позивачем суду, ОСОБА_2 було передано
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошові кошти на суму
40000 (сорок тисяч) доларів США, які вони
зобов'язалися повернути в 2011 pоці.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позичкодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей

Так, за своєю правовою природою
розписка являється підтвердженням
укладення саме договору позики, і ніяк
не має відношення щодо підтвердження
фактів спільної діяльності між
Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 в
період з 05.10.2010 по 03.04.2011 року.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав,
зазначивши що між ними була спільна
діяльність по обміну валюти.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає по наступним
підставам.

Згідно ст.. 1130 ЦК України, за договором
про спільну діяльність сторони (
учасники) зобов*язуються спільно діяти
без створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися
на основі об*єднання вкладів учасників
( просте товариство) або без об*єднання
вкладів учасників.

Відповідно до ст.. 1131 ЦК України,
договір про спільну діяльність
укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність,
у тому числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних
прав, правовий статус виділеного для
спільної діяльності майна, покриття
витрат та збитків учасників, їх участь
у результатах спільних дій та інші
умови визнаються за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом про окремі види спільної
діяльності.

Таким чином, обов*язковою умовою
договору про спільну діяльність є
укладання його в письмовій формі з
вказанням прав та обов*язків сторін (
учасників).

Такого письмово договору позивачем по
справі не надано.

В частині позовних вимог про визнання
розписки від 05.10.2010 року не діючею та
виконаною та визнання договору позики,
на підтвердження якого складено
розписку від 05.10.2010 року недійсним в
силу його фіктивності суд відмовляє на
підставі наступного.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов*язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ст.. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позичкодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.. 1051 ЦК України,
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі , що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений
у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Позивачем по справі не надано суду
доказів що розписка від 05.10.2010 року була
виконано належним чином. Також не
надано доказів, що вказана розписка є
фіктивною.

Згідно ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов*язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.. 61 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 57-60 ЦПК України, ст. ст..
1130, 1131 ЦК України, суд -

В И Р І
Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про встановлення факту здійснення
спільної діяльності, визнання розписки
не діючою та виконаною, визнання
недійсним договору позики відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Харківський апеляційний суд через
районний суд протягом 10 днів.

Суддя: