У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним договором; за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») про визнання
договору поруки припиненим, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося до суду із указаним
позовом, у якому просило стягнути в
солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 146 587 грн 61 коп.

В обґрунтування вимог зазначало, що 31
січня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав кредит у сумі 60
тис. грн. зі сплатою 21 % річних строком
до 30 січня 2013 року. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_5 31 січня
2008 року було укладено договір поруки,
за умовами якого останній зобов'язався
нести солідарну відповідальність за
належне виконання ОСОБА_4 своїх
зобов'язань. Умови договору
відповідачі не виконували належним
чином, у зв'язку з чим станом на 7
листопада 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 146 587 грн 61
коп., з яких: 23 345 грн 28 коп. -
прострочених відсотків, 123 242 грн 33 коп. -
пені.

У квітні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просив визнати
договір поруки від 31 січня 2008 року
припиненим.

В обґрунтування позову зазначав, що він
як поручитель у порядку виконання
рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 19 жовтня 2011 року
добровільно сплатив банку
заборгованість у повному обсязі у сумі
51 924 грн коп. за кредитним договором та
судові витрати в сумі 640 грн, а всього на
суму 52 224 грн 42 коп. Оскільки ним
зобов'язання виконано в повному обсязі,
то договір повинен бути визнаний в
судовому поряду припиненим.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 5 вересня 2013
року позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено частково. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» заборгованість за кредитним
договором станом на 7 листопада 2012 року
в сумі 34 217 грн 74 коп. У задоволенні
решти позову ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_5 задоволено. Визнано припиненим
договір поруки від 21 січня 2008 року.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 4 лютого
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено частково. Стягнуто
з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному
порядку на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 34 217 грн 74
коп. У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» підлягає
частковому задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. ст. 559, 598, 599,
627ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення апеляційної інстанції без
змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 4 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник