Справа № 500/2394/13-ц
Провадження № 2/500/205/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області в складі:
головуючий - суддя Швець В.М.,
при секретарі Гончаренко М.Ю.
за участю представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, на стороні
відповідача - приватного нотаріуса
ОСОБА_7 та приватного нотаріуса ОСОБА_8
про визнання недійсними договору
купівлі-продажу та договору дарування,
витребування 17/60 частин домоволодіння
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, на стороні
відповідача - приватного нотаріуса
ОСОБА_7 та приватного нотаріуса ОСОБА_8
про визнання недійсними договору
купівлі-продажу та договору дарування,
витребування 17/60 частин домоволодіння
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги піт рима
повністю, просить визнати недійсними
договір купівлі-продажу та договір
дарування, витребувати 17/60 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 та стягнення з
Представник позивача пояснив, що
відповідач ОСОБА_3 запропонував поміч у
підготовці документів для переведення
частки з житлової в нежиле приміщення
для здійснення підприємницької
діяльності повіз ОСОБА_10 до нотаріуса,
де вона вважаючи, що підписує доручення
на переведення житлового приміщення в
нежиле підписала 22.02.2007 р. доручення в
якому також було вказано право на
відчуження її частки. Після розмови
ОСОБА_10 з нотаріусом з тексту доручення
були викреслені повноваження стосовно
продажу частини будівлі.
28.02.2007 р. ОСОБА_3 як онук користуючись
похилим віком ОСОБА_10, ввівши її в
оману, знову повіз її до нотаріуса, де
отримав від ОСОБА_10 доручення на
відчуження 17/60 частин її квартири з
правом передоручення.
02.03.2007 р. ОСОБА_11 передоручив свої
повноваження щодо частини будинку
15.03.2007 р. ОСОБА_10, помиляючись, як
введена в оману, у віці 96 років знову
дає доручення на відчуження 17/60 частин
її квартири ОСОБА_11, про що взагалі мови
не йшлося. Відповідач її обманув.
21.03.07 р. ОСОБА_12 продав 17/60 частин
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_9 за 30 000 грн.
Після угоди купівлі-продажу ОСОБА_10
проживала у своїй квартирі.
05.07.2007 р., дізнавшись від свого другого
онука позивача ОСОБА_2 заявою,
зареєстрованою в реєстрі за № 955
скасувала довіреність від 28.02.2007 р. та
на підставі заяви під № 956 довіреність
від 15.03.2007 р. за № 270.
14.07.2007 р. ОСОБА_9 за договором дарування
передала ОСОБА_6 17/60 частин будинку
Крім того, представник позивача
зазначив, що під час підписання
довіреностей ОСОБА_10 згідно виписки з
протоколу засідання лікувальної
консультативної комісії № 4 від 13.01.2004 р
лікувально-профілактичного закладу
про рішення МСЕК ОСОБА_10 встановлено
діагноз атеросклеротичного
кардіосклероз, церебральний
атероскліроз, дисциркуляторна
ішимічна хвороба серця, атеросклероз
аорти і коронарних артерій і
рекомендовано постійне лікування,
спостереження у кардіолога,
невропатолога і систематичне
лікування у терапевта. За довідкою МСЕК
від 23.04.2004 р ОСОБА_10 є інвалідом першої
групи у віці 96 років і потребує
стороннього догляду. Більш того,
враховуючи довідку, видану лікарем
офтальмологом МЛ № 1 Курочкіним В.А,
вона страждала катаракта обох очей.
Крім того нотаріус при вчиненні дії не
надав їй можливості ознайомитись з
документами, що підписувались, це лише
зазначено у дорученнях. Також зі змісту
заяв про скасування доручень
вбачається, що в зв'язку з хворобою в її
присутності підписував ОСОБА_14 Також
доручення підписані криво в зв'язку з
хворобою очей. Таким чином, ОСОБА_3 ввів
ОСОБА_10 в оману користуючись її
Відповідачі в судове засідання
викликалися належним чином, але не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили, заяви про розгляд справи за
їх відсутності не надходило.
Враховуючи думку позивача, у
відповідності до ст.224 ЦПК України, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи на підставі наявних у справі
Третя особа - ОСОБА_7 в судове засідання
викликалася належним чином, але не
з'явилася, про причини неявки суд не
повідомила, заяви про розгляд справи за
її відсутності не надходило.
Третя особа - ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності.
Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до змісту ст.10, 11, 60, 61, 119 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі, і щодо яких у сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, у відповідності з вимогами ст.212
ЦПК України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Відповідно до ст.229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно ст. 230 ч. 1 ЦК якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 ввів в оману ОСОБА_10 щодо
природи правочину, прав та обов'язав
сторін, внаслідок чого ОСОБА_10
вважаючи, що підписує доручення на
переведення приміщення з жилого в
нежиле, фактично підписала доручення
на відчуження своєї частки, що є
підставою для задоволення позову.

До такого висновку суд дійшов на
підставі пояснень та дослідивши докази
по справі, а саме: ксерокопії доручень,
заяв про скасування доручень, відзиву
на уточнюючий позов від відповідача
ОСОБА_3 в якому він підтвердив що у його
бабусі не було наміру продавати свою
частку а йшла мова про переведення
приміщення в не жиле. Він завіряв
бабусю, що в нього не має наміру
продавати частку. Також суд враховує
постанови про порушення кримінальних
справ у відношенні до ОСОБА_4 від 09.11.2007
і 17.04.2008 років.

Суд також врахував, що:

1) ОСОБА_10 є людиною похилого віку ( 96
років );

2) Хворіла катарактою обох очей,
встановлений діагноз
атеросклеротичного кардіосклерозу,
церебральний атероскліроз,
дисциркуляторна ішимічна хвороба
серця, атеросклероз аорти і коронарних
артерій і рекомендовано постійне
лікування, спостереження у кардіолога,
невропатолога і систематичне
лікування у терапевта. За довідкою МСЕК
від 23.04.2004 р ОСОБА_10 є інвалідом першої
групи і потребувала стороннього
догляду.

3) В жодному документі ні у будь-якому
іншому письмовому доказі не має
свідчень про те, що ОСОБА_10 отримала
конкретну суму за продану частку.

4) До самої смерті ОСОБА_10 мешкала у
вказаній частині квартири, ніхто з
відповідачей не заявляв свої права на
цю квартиру, не ставив питання про
виселення її, відповідачі не надали
суду письмові докази про можливу
домовленість між сторонами про те, що
ОСОБА_10 протягом якогось часу буде
продовжувати проживати у своїй
квартирі, що у своїй сукупності
свідчить про доведеність позивачем
обґрунтування своїх вимог.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Також суд вважає що майно має бути
повернуте позивачу з наступних
підстав.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Така позиція суду співпадає з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 р за № 9 «Про судову
практики з розгляду цивільних справ
про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до ч.3 ст. 232 ЦПК України -
повторне заочне рішення позивач та
відповідач можуть оскаржити в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом.

Вирішуючи питання про судові витрати,
суд керується правилами ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 216, 229,230, 388, 1212 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-226, 232
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог, на
стороні відповідача - приватного
нотаріуса ОСОБА_7 та приватного
нотаріуса ОСОБА_8 про визнання
недійсними договору купівлі-продажу та
договору дарування, витребування 17/60
частин домоволодіння та стягнення суми
задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 21.03.2007 року 17/60
частин житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 укладений між
ОСОБА_12, діючим на підставі
передоручення від ОСОБА_3, що діяв на
основі довіреності від ОСОБА_10, та
ОСОБА_5, зареєстрований приватним
нотаріусом Ізмаїльського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 в реєстрі
за №881.

Визнати недійсним договір дарування
від 14.07.2007 року 17/60 частин житлового
будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
зареєстрований приватним нотаріусом
Ізмаїльського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 в реєстрі за №1293.

Витребувати 17/60 частин житлового
будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1
із володіння ОСОБА_6 та повернути у
власність ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9
30 000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 30грн.

Повторне заочне рішення позивач та
відповідач можуть оскаржити в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СуддяВ. М. Швець