Справа № 362/812/13-ц Головуючий у І
інстанції Мєдвєдєв К.В.Провадження №
22-ц/780/2001/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2013 року за позовом
публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в якому зазначав, що 18 квітня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № МL-021/002/2008 згідно
якого останньому був наданий кредит в
сумі 159564,20 доларів США, строком
користування по 18 лютого 2024 року зі
сплатою 5,99% - фіксованого відсотку
річних та FIDR - процентна ставка по
строкових депозитах фізичних осіб у
валюті, тотожній валюті кредиту за
користування кредитом. Відповідач
зобов'язання по поверненню належних до
сплати частин кредиту та нарахованих
відсотків за його використання не
виконує і станом на 31.07.2012 року
утворилася заборгованість за
кредитним договором в розмірі 1434485 грн.
72 коп. та 32234,49 грн. - сума пені за
прострочення виконання зобов'язань за
період з 20.02.2012 року по 30.05.2012 року.

Просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1434485 грн. 72 коп., 32234,49 грн. - суму
пені за прострочення виконання
зобов'язань за період з 20.02.2012 року по
30.05.2012 року та судовий збір у розмірі
3219,00 грн.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» суму боргу за кредитним
договором № МL-021/002/2008 від 18 квітня 2008
року в сумі 157149,53 доларів США, що
еквівалентні по курсу НБУ на дату
виконання розрахунку 1256096 грн. 19 коп.,
заборгованість по відсоткам в сумі
22318,22 доларів США, що еквівалентні по
курсу НБУ на дату виконання розрахунку
178389 грн. 53 коп., пені за прострочення
виконання зобов'язань за період з 20.02.2012
року по 30.05.2012 року в сумі 32234 грн. 49 коп.,
а всього в розмірі 1466720 грн. 21 коп. та
судовий збір в сумі 3219 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просив з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким в задоволенні позову відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № МL-021/002/2008.

13.12.2010 року між сторонами було укладено
Додатковий договір №3 до кредитного
договору № МL-021/002/2008 від 18 квітня 2008
року.

Відповідно п. 2.1.5.1. додаткового
договору у випадку невиконання
позичальником боргових зобов'язань
сторони домовилися, що банк вважається
таким, що реалізував своє право щодо
вручення позичальнику вимоги про
виконання боргових зобов'язань у
повному розмірі, а позичальник
вважається таким, що допустив істотне
порушення умов кредитного договору та
цього додаткового договору та отримав
вимогу банку в зв'язку із чим
позичальник зобов'язаний погасити
боргові зобов'язання у повному розмірі
протягом 30 календарних днів, що
слідують за останнім днем строку
порушення зобов'язань.

27.07.2012 року позичальнику було
направлено вимогу про погашення
заборгованості за кредитним договором
№ МL-021/002/2008 від 18 квітня 2008 року, проте
відповідачем вона виконана не була.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі, надавши
відповідачу кредит, проте відповідач
свої обов'язки за кредитним договором
не виконує.

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 31.07.2012 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором становить 1466720 грн.
21 коп. та складається з:

заборгованість по кредиту в сумі 157149,53
доларів США, що еквівалентні по курсу
НБУ на дату виконання розрахунку 1256096
грн. 19 коп.;

заборгованість по відсоткам в сумі
22318,22 доларів США, що еквівалентні по
курсу НБУ на дату виконання розрахунку
178389 грн. 53 коп.;

пені за прострочення виконання
зобов'язань за період з 20.02.2012 року по
30.05.2012 року в сумі 32234 грн. 49 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. З ст. 533 ЦК України,
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки
та банківську діяльність» на підставі
банківської ліцензії банки мають право
здійснювати, в тому числі, операції з
валютними цінностями.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утримуватися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не пропустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням та
задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути сума,
рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що оскільки
відповідач не належним чином виконує
свої обов'язки перед кредитором, то
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції,
викладені в рішенні відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
розглядаючи спір повно дослідив і
оцінив обставини справи, надані докази,
дійшов вірного висновку у вирішенні
спору та ухвалив обґрунтоване рішення
з вірним застосуванням норм
матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: