Справа № 2/489/195/2014р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2014р. Ленінський районний суд м.
Миколаєва, у складі: головуючого судді -
Рум'янцевої Н.О., при секретарі - Ляшик
С.В., за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Страхова компанія «АХА страхування»
про стягнення майнової та моральної
шкоди внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
майнової та моральної шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
мотивуючи свої вимоги тим, що 20.05.2013р.
близько 14.05 год. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем Шевроле, д. № НОМЕР_1 в м.
Миколаєві по пр. Жовтневому та в районі
перехрестя з вул. Південною проявив
неуважність до дорожньої обстановки,
не вибрав безпечної швидкості руху та
при повороті ліворуч не надав переваги
в русі велосипеду марки «Меріда» під
керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в
зустрічному напрямку, та допустив з ним
зіткнення. В результаті ДТП ОСОБА_2
отримав тілесні ушкодження, у зв'язку з
чим ним було витрачено 1384,09 грн. на
лікування. Внаслідок ДТП було
пошкоджено велосипед позивача,
вартість якого 4830,00 грн.

Крім цього, у результаті
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу нанесена моральна шкода в
зв'язку з ушкодженням здоров'я, яку він
оцінює в 22940,00 грн.

На підставі вищезазначеного позивач
просив суд стягнути з відповідача
майнову шкоду в сумі 6214,09 грн.
(відшкодування вартості велосипеда
4830,00 грн. + витрати на лікування 1384,09
грн.), а також моральну шкоду в розмірі
22940,00 грн..

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні що
відбулось 27.01.2014р. заперечував проти
задоволення позову.

Від представника третьої особи
надійшло клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, суд
переходить до наступного.

Як слідує із матеріалів справи і
пояснень позивача, 20.05.2013р. близько 14.05
год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем
Шевроле, д. № НОМЕР_1 в м. Миколаєві по
пр. Жовтневому та в районі перехрестя з
вул. Південною проявив неуважність до
дорожньої обстановки, не вибрав
безпечної швидкості руху та при
повороті ліворуч не надав переваги в
русі велосипеду марки «Меріда» під
керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в
зустрічному напрямку, та допустив з ним
зіткнення.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 09.07.2013р. ОСОБА_3 був
визнаний винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою Апеляційного суду
Миколаївської області від 31.07.2013р.
постанову суду від 09.07.2013р. у відношенні
ОСОБА_3 скасовано, провадження у справі
закрито за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення за обставинами,
визначеними протоколом про
адміністративне правопорушення від
10.06.2013р..

Згідно з Постановою про закриття
кримінального провадження від 12.07.2013р.,
винесеної слідчим СВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області Бондаренко А.В.,
кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю
складу кримінального правопорушення
(злочину) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК
України.

17.04.2013р. між ПрАТ «СК «АХА Страхування»
та відповідачем було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (Поліс № АВ/9419670), за яким було
застраховано відповідальність водія
під час керування забезпеченим
транспортним засобом - Chevrolet Lacetti р/н
НОМЕР_1 з 18.04.2013р. до 17.04.2014р.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України встановлює, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій основі володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон), страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Приписами статті 22.1 Закону
передбачено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 23 Закону, шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

Положеннями ст. 24.1 цього Закону
встановлено, що у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Статтею 25 Закону визначено, що у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності
потерпілим відшкодовуються не
отримані доходи за підтверджений
відповідним закладом охорони здоров'я
час втрати працездатності. Доходи
потерпілого оцінюються в таких
розмірах: для працюючої особи (особи,
яка працює за трудовим договором) -
неотримана середня заробітна плата,
обчислена відповідно до норм
законодавства України про працю.

Згідно з ст. 26-1 Закону, страховиком (у
випадках, передбачених підпунктами "г"
і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту
41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

У відповідності до Розрахунку розміру
страхового відшкодування по
пошкодженому ТЗ або іншому майну від
27.03.2014р. та Розрахунку суми страхової
виплати (щодо лікування) від 23.04.2014р.,
страхова компанія виплатила позивачу:
вартість матеріальної шкоди у розмірі
2670,00 грн., спричиненої в результаті
пошкодження належного йому
транспортного засобу - велосипеда Merida
Matts; страхову виплату за шкоду
заподіяну здоров'ю потерпілого в
розмірі 2781,89 грн., що складається з суми
коштів витрачених на лікування - 1382,92
грн., не отриманої середньої заробітної
плати, обчисленої відповідно до
законодавства про працю - 1266,50 грн., 5%
від шкоди заподіяної здоров'ю - 132,47 грн..

Виплату страхового відшкодування у
судовому засіданні не заперечував
представник позивача.

З огляду на зазначене вимога позивача
щодо стягнення матеріальної шкоди
пов'язаної з лікуванням та
пошкодженням велосипеду, безпідставна,
та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявністю її вини.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013р. № 4 встановлено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК)
відповідач звільняється від обов'язку
відшкодувати шкоду (у тому числі і
моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого (частина
п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини
другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає
докази, що підтверджують факт завдання
шкоди за участю відповідача, розмір
завданої шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

З пояснень сторін по справі та наданих
третьою особою розрахунків вбачається,
що ПрАТ «СК «АХА страхування»
виплатило позивачу матеріальну шкоду
та страхову виплату за шкоду заподіяну
здоров'ю потерпілого.

Таким чином, страховик визнав вину
страхувальника у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди.

Положеннями частини 1 статті 23 ЦК
України передбачено право фізичної
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

На підставі частини 3 цієї статті
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення, а також з урахуванням інших
обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Згідно з п. п. 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» у позовній заяві про
відшкодування моральної шкоди повинно
бути зазначено в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди та якими
доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправними діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
протиправними діями відповідача
пошкоджено велосипед позивача та
позивач отримав легкі тілесні
ушкодження, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я.

У зв'язку із зазначеним, позивачу
нанесена моральна шкода, що полягає в
душевних стражданнях, яких він зазнав у
зв'язку із пошкодженням його майна, а
також у фізичному болю та стражданнях,
яких він зазнав внаслідок отримання
легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи роз'яснення п. 9 Постанови
ПВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» та
приписи ст.1167 ЦПК України, моральна
шкода відшкодовується позивачу в разі
заподіяння шкоди, заподіяної
протиправними діями відповідача, з
вини якого сталася ДТП.

На підставі вказаного, позивачу
нанесено моральну шкоду внаслідок
протиправних дій відповідача, який є
власником джерела підвищенної
небезпеки та з вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а саме
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає моральна шкода в
розмірі 2000,00 грн.

Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243,60 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа Страхова компанія «АХА
страхування» про стягнення майнової та
моральної шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 2000грн (дві
тисячі гривен).

В задоволенні частини позовних вимог
щодо стягнення матеріальної шкоди -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 458 грн. 80 коп.
(чотириста п'ятдесят вісім грн.
вісімдесят коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з моменту його
оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:
Рум'янцева Н.О.