Справа № 202/4500/14-ц
Провадження №2/202/4012/2014
13 травня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
У квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що з 25 лютого 2005 року
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, однак сімейне життя з
відповідачем не склалося через
непорозуміння на побутовому ґрунті,
різні характери та погляди на сімейні
відносини, що призвело до втрати
почуття любові, поваги, припинення
шлюбних відносин і спільного
господарства протягом останніх трьох
років. Спір з приводу місця проживання
дитини та поділу спільного майна
відсутній. Вважає, що подальше спільне
життя з відповідачем, як подружжя,
примирення і збереження шлюбу
неможливе, а тому просила шлюб
Будучи належним чином повідомленою про
час та місце розгляду справи позивач в
судове засідання не з'явилася, подавши
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи у її відсутності та в
заочному порядку, наполягаючи на
задоволенні позовних вимог з наведених
у позові підстав, вказавши, що спільне
господарство не ведуть з відповідачем
з 2009 року та проживають окремо з 2005
Відповідач ОСОБА_2 заперечень проти
позову не надав та, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, про розгляд справи в його
відсутність не клопотав та про причини
неявки не повідомив, на підставі чого з
урахуванням письмової згоди позивача
відповідно до ст. 224 ЦПК України справа
підлягає розглядові судом з ухваленням
цього рішення заочно.
На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено, що кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
з 25 лютого 2005 року перебувають у шлюбі,
що зареєстрований Індустріальним
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №101 та
підтверджується свідоцтвом про шлюб в
копії (а.с. 6). Сторони є батьками,
народженої у цьому шлюбі дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, наявним в матеріалах
справи в копії (а.с. 7).
Спільне життя з відповідачем не
склалося з причин непорозуміння на
ґрунті побутових проблем, різні
погляди на сім'ю, покладення тягара
утримання сім'ї лише на позивача, через
що з 2005 року сторони проживають окремо
та з 2009 року припинили шлюбні стосунки
і ведення спільного господарства. Спір
з приводу місця проживання дитини із
матір'ю (позивачем) відсутній.
Вирішуючи справу, суд зважає на
особливий характер сімейних відносин
та їх об'єктивну недоступність для
оточуючих, при цьому, бере до уваги
наявність у подружжя малолітньої
дитини, враховує також її інтереси та
зазначає про те, що задля охорони її
інтересів є кращим проживання в повній
родині, проте зауважує, що зазначені
вище та дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, категоричне
заперечення позивача проти збереження
шлюбу, вочевидь свідчать про те, що
примирення сторін неможливе, подальше
спільне життя сторін як подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити їхнім
інтересам, що мають істотне значення,
тому суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та,
відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст.
110, ст. 112 СК України, наявність підстав
для розірвання шлюбу.
Судові витрати у відповідності з
вимогами ст. 88 ЦПК України належить
покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 222, 224-226, 88
ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 25 лютого 2005 року
Індустріальним відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №101- розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір в розмірі
Відповідач має право подати до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська письмову заяву про
перегляд цього заочного рішення
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем отримання його
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська апеляційної скарги
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем його проголошення, а
така само відповідачем з наступного за
днем постановлення ухвали про
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя
О.В. Колесніченко