Справа №489/1233/14-ц 16.06.2014 16.06.2014 16.06.2014
Провадження №22-ц/784/1718/14
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.М., Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:
Орельській Н.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 12 травня 2014 року,
ухваленого за їх позовом до ОСОБА_3,
третя особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1
звернулися з позовом до ОСОБА_3, третя
особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, про визнання її такою, що
втратила право користування
квартирою.

Позивачі зазначали, що є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. В
зазначеній квартирі зареєстрована та
проживала відповідачка. В травні 2012
року вона з малолітнім сином ОСОБА_6
добровільно виселилась із цього
житлового приміщення.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 більше
року без поважних причин не проживає в
даній квартирі, позивачі на підставі
ст. 405 ЦК України просили визнати її та
малолітнього ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування спірною
квартирою.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12 травня 2014 року
провадження у справі в частині
позовних вимог до малолітнього ОСОБА_6
закрито у зв'язку із відмовою позивачів
від вимог в цій частині позову.

Рішенням цього ж суду від 12 травня 2014
року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 відмовлено
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачі просять
вказане рішення суду скасувати, а у
справі ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги.
Позивачі посилаються на те, що висновки
суду щодо поважності причин не
проживання відповідачки понад два роки
у спірній квартирі не відповідають
дійсним обставинам справи, наявним у
ній доказами.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити із наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до свідоцтва про право
власності від 14 жовтня 2002 року ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є власниками кожен 1/3
частини квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 з 06 серпня 2005 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано між ними рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 січня 2012 року. ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки ЖКП «Південь» від 06
лютого 2014 року в спірній квартирі
зареєстровані позивачі, відповідачка
ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_6.

Наполягаючи на задоволенні позову, з
підстав, передбачених ст. 405 ЦК України,
позивачі зазначали, що відповідачка з
травня 2012 року не проживає в указаному
житловому приміщенні без поважних
причин, оскільки добровільно
виселилась із нього.

Проте із змісту рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12
травня 2014 року видно, що ОСОБА_3
зверталась з позовом до відповідачів
про усунення перешкод в користуванні
спірною квартирою шляхом переселення
колишнього чоловіка ОСОБА_4 із кімнати
АДРЕСА_1 у м. Миколаєві, в якій проживала
вона (відповідачка) з ОСОБА_4 та сином
ОСОБА_6, у кімнату НОМЕР_1 цього ж
будинку, власником якої є ОСОБА_1
Відповідачка посилалась на
неможливість сумісного проживання в
одній кімнаті з колишнім чоловіком
із-за неприязних стосунків.

В суді першої та апеляційної інстанцій
відповідачка пояснювала, що у зв'язку з
розірванням шлюбу із ОСОБА_4 та
неприязних стосунків із останнім та
його батьками ОСОБА_5 і ОСОБА_1 з травня
2012 року вона змушена була разом з
дитиною залишити спірну квартиру, хоча
іншого житла не має.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що в
спірній квартирі відповідачка разом з
малолітнім сином ОСОБА_6 залишила у
зв'язку із неприязними стосунками із
позивачами. А тому є підстави вважати,
що з травня 2012 року вона не проживає в
цьому житловому приміщенні з поважних
причин. За наведеного суд першої
інстанції правильно відмовив
позивачам у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

За вказаних обставин колегія не вбачає
підстав для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_1

відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня її проголошення,
але протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді