РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11831/13-ц

пр. № 2/759/275/14

14 травня 2014 року
м.
Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С. за участю секретарів
Левко О.О., Івченко В.П., Борисенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань
цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» 05.08.2013 року
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 04.03.2008
року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник АТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№0 згідно умов якого банк надав
позичальнику кредитні кошти у розмірі
140000,00 доларів США, з розрахунком 13,4%
річних на остаток з 04.03.2008 року по 05.03.2018
року. Цільове призначення кредиту -
споживчі цілі.

Відповідно до п.1.2.2 кредитного
договору відповідач - ОСОБА_1
зобов'язалась повернути кредит та
сплачувати проценти шляхом ануїтетних
платежів у розмірі 2125,00 доларів США, в
день сплати ануїтетних платежів.

Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.3
нарахування процентів за договором
здійснюється щомісячно в останній
робочий день поточного місяця, методом
30/360 відповідно до вимог
нормативно-правових актів НБУ та
чинного законодавства України.
Проценти нараховуються на суму
кредиту, що надана банком відповідачу і
ще не повернута останнім у власність
банку відповідно до умов договору.

Згідно п.5.5 кредитного договору, у
випадку не сплати позичальником
чергового ануїтетного платежу в
установлений договором строк більш ніж
на один місяць, та/або порушення інших
умов договору та/або у випадку
порушення позичальником та/або
заставодавцем та/або поручителем
та/або гарантом укладеного з банком
договору щодо надання забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
цим договором, банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту та
нарахованих процентів у порядку
встановленому розділом 12 цього
договору.

Відповідно до п.5.7 кредитного
договору у випадку невиконання
позичальником своїх зобов'язань по
своєчасному поверненню кредиту та
сплати за кредит, банк має право
стягнути з позичальника суму боргу в
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет забезпечення (застава,
поручительство та інш.).

Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується порукою відповідно до
укладеного договору поруки №12371 від
04.03.2008 року укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2, згідно з яким
поручитель поручився перед кредитором
за виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором №0 від 04.03.2008
року. Відповідальність поручителя
настає у випадку невиконання боржником
зобов'язань за договором. Поручитель і
боржник несуть перед кредитором
солідарну відповідальність.

Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується іпотекою відповідно до
укладеного договору іпотеки №78568
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно з
яким іпотекодатель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
№0 від 04.03.2008 року своїм майном.
Відповідальність поручителя настає у
випадку невиконання боржником
зобов'язань за договором.
Іпотекодатель і боржник несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність.

Позичальник умови кредитного
договору належним чином не виконує, у
зв'язку з чим, станом на 19.06.2013 року за
відповідачем - ОСОБА_1 числиться
заборгованість за кредитним договором
у сумі 1752936,44 грн., з яких:

тіло кредиту - 1065857,04 грн., в тому
числі прострочена заборгованість за
тілом кредиту складає 346865,19 грн.;

заборгованість за відсотками -
687079,39 грн., в тому числі прострочена
заборгованість за відсотками 261031,16 грн.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до умов якого ПАТ
«УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта
Банк» право вимоги до боржників.

У зв'язку з виникненням
заборгованості по оплаті передбачених
кредитним договором платежів, позивач
повідомляв відповідача про факт
виникнення заборгованості та її
розмір. Однак, на даний час кредитна
заборгованість не погашена, а
відповідач не здійснює жодних дій для
погашення заборгованості, що змусило
позивача звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні 10.04.2014 року
представник позивача Побережний О.П.
позов підтримав у повному обсязі з
підстав викладених у позовній заяві, та
просив суд оголосити перерву для
надання уточнень позовних вимог (168).

25.04.2014 року до суду надійшла
уточнена позовна заява позивача разом
з додатками (а.с. 173-202).

У судовому засіданні 14.05.2014 року
ухвалою суду з занесенням до журналу
судового засідання представнику
позивача відмовлено у прийнятті
уточненої позовної заяви, оскільки з її
змісту вбачається зміна предмету та
підстави позову, що не допустимо після
початку розгляду справи по суті (ч.2 ст.
31 ЦПК України).

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення
позову подавши письмові заперечення та
додаткові пояснення (а.с. 67-72, 204-205).

Відповідач ОСОБА_3 в судові
засідання не з'явився про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неприбуття суд не
повідомляв та направив до суду
письмові заперечення (а.с. 83-87).

Відповідач ОСОБА_2 в судові
засідання не з'явився про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неприбуття суд не
повідомляв та направив до суду
письмові заперечення (а.с. 89-92).

Відповідач ОСОБА_4 в судові
засідання не з'явилась, про день та час
розгляду справи повідомлялась
належним чином, про причини неприбуття
суд не повідомляла та направила до суду
письмові заперечення (а.с. 93-97).

Заслухавши пояснення
представника позивача Побережного О.П.
та представника відповідача-1 ОСОБА_7,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові докази по справі,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом 04.03.2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №0 згідно умов
якого банк надав позичальнику кредитні
кошти у розмірі 140000,00 доларів США, з
розрахунком 13,4% річних на остаток з
04.03.2008 року по 05.03.2018 року. Цільове
призначення кредиту - споживчі цілі
(а.с. 5-13).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов`язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов`язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Частина 1 ст. 626 ЦК України
визначає що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України
до відносин за кредитним договором
застосовуються положення про договір
позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з частиною 2 статті 1050
Цивільного кодексу України якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), та в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У відповідності до частини 1 ст.
554 ЦК України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Судом встановлено, що з метою
забезпечення виконання позичальником
своїх кредитних зобов'язань між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 04.03.2008 року
укладено договір поруки №12371, згідно з
яким поручитель поручився перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
№0 від 04.03.2008 року.
Відповідальність поручителя настає у
випадку невиконання боржником
зобов'язань за договором. Поручитель і
боржник несуть перед кредитором
солідарну відповідальність (а.с. 19-20).

Як вбачається з матеріалів
справи, виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується іпотекою відповідно до
укладеного договору іпотеки №78568
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно з
яким іпотекодатель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
№0 від 04.03.2008 року своїм майном.
Іпотекодатель і боржник несуть перед
кредитором солідарну відповідальність
(а.с. 21-23).

Договір іпотеки містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, яке визначає
можливість банку звернення стягнення
на предмет іпотеки, шляхом продажу його
будь-якій особі та будь-яким способом
на підставі договору купівлі-продажу у
порядку статті 38 Закону України «Про
іпотеку».

Позичальник умови кредитного
договору належним чином не виконує, у
зв'язку з чим, станом на 19.06.2013 року за
відповідачем - ОСОБА_1 числиться
заборгованість за кредитним договором
у сумі 1752936,44 грн., з яких:

тіло кредиту - 1065857,04 грн., в тому
числі прострочена заборгованість за
тілом кредиту складає 346865,19 грн.;

заборгованість за відсотками -
687079,39 грн., в тому числі прострочена
заборгованість за відсотками 261031,16 грн.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до умов якого ПАТ
«УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта
Банк» право вимоги до боржників (а.с.
129-151).

Згідно Акту прийому-передачі прав
вимоги від 01.03.2012 року ПАТ «Дельта Банк»
прийняв право вимоги до ОСОБА_1 за
кредитним договором №0 від 04.03.2008
року (а.с. 45).

Досудовою вимогою від 27.03.2013 року
позивач повідомив позичальника та
іпотекодавця про неналежне виконання
останнім грошового зобов`язання із
своєчасного повернення отриманих
кредитних коштів і плати за
користування ним, що випливають із
кредитного договору №0 від 04.03.2008
року (а.с. 37-42).

Проте, вимоги банку у досудовому
порядку задоволені не були, що змусило
його звернутися до суду за захистом
свого порушеного права.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Доказом неналежного виконання
позичальником своїх договірних
зобов'язань і наявність боргу
підтверджується наявними у матеріалах
справи наданими позивачем платіжними
документами і розрахунком
заборгованості, якими підтверджується
заявлений банком розмір загального
боргу позичальника.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Наведені норми свідчить про
наявність підстав на звернення
стягнення банком на предмет іпотеки в
рахунок задоволення своїх вимог за
кредитним договором №0 від 04.03.2008
року.

Відповідно до ст.ст. 590, 591 ЦК
України звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом. Реалізація
предмета застави, на який звернене
стягнення, провадиться шляхом його
продажу з публічних торгів, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період його реалізації,
якщо такі необхідні; спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 цього Закону; пріоритет та
розмір вимог інших кредиторів, які
підлягають задоволенню з вартості
предмета іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду відповідно до статті 39 Закону
України «Про іпотеку», то суд у своєму
рішенні може встановити спосіб
звернення стягнення на предмет іпотеки
або шляхом проведення прилюдних
торгів, або із застосуванням процедури
продажу, встановленої статтею 38
Закону України «Про іпотеку».

Таким чином і застосування судом
процедури продажу іпотекодержателем
предмета іпотеки у порядку статті 38
Закону України «Про іпотеку» і продаж
забезпеченого іпотекою майна з
прилюдних торгів у ході виконавчого
провадження є встановленими
законодавцем способами звернення
стягнення на предмет іпотеки, кожен із
яких суд застосовує, враховуючи
характер спірних правовідносин сторін.

Відтак, якщо при ухваленні
рішення суд із частковим задоволенням
позову застосує спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
продажу його з прилюдних торгів у ході
виконавчого провадження, то у такому
разі суд не виходить за межі заявлених
позивачем позовних вимог, навіть у
випадку якщо стягувач просить звернути
стягнення, шляхом продажу предмета
іпотеки у порядку статті 38 Закону
України «Про іпотеку». Так, у даному
разі, позовною вимогою, яка визначає і
предмет позову, є вимога про захист
порушеного права іпотекодержателя,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, а відтак суд може застосувати
обидва із способів звернення
стягнення, передбачених законодавцем у
частині 1 статті 39 Закону України «Про
іпотеку».

Враховуючи викладене, задля
забезпечення захисту цивільних
майнових, прав і законних інтересів
сторін даного спору, суд вважає за
необхідне, задовольнити даний позов і
звернути стягнення на користь позивача
на предмет іпотеки, яким є квартира що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить іпотекодавцю - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві приватної
власності по ? частині кожному, шляхом
продажу її з прилюдних торгів у ході
виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, на користь позивача з
відповідачів підлягає стягненню в
рівних частинах сума судового збору в
розмірі 3 441, 00 грн. сплачена позивачем
згідно платіжного доручення №46019476 від
12.07.2013 року (а.с.5а).

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 589,
590, 591, 610, 611, 612, 626, 1049, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст. 33, 38, 39, 40 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215,
218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки - задовольнити частково.

В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№0 від 04.03.2008 року, що складає
1752936,44 грн. звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме квартиру, яка
складається з 3-х жилих кімнат,
загальною площею 71,00кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
по ? частині кожному на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Ленінградською районною
державною адміністрацією м. Києва від
04.03.1998 року та зареєстрованого в
Київському БТІ та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
31.03.1998 року у реєстрову книгу за №8148,
шляхом продажу з прилюдних торгів з
початковою ціною продажу предмета
іпотеки, визначеною суб'єктом
оціночної діяльності на стадії
виконавчого провадження.

Стягнути у рівних частинах з
ОСОБА_1 (ПІН:НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ПІН:НОМЕР_2),
ОСОБА_3 (ПІН:НОМЕР_3), ОСОБА_4 (ПІН:НОМЕР_4)
на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236,
) судові витрати у справі у
вигляду судового збору в розмірі 3441,00
грн.

У задоволенні решти вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А. Ключник