Справа № 456/2017/14-ц
Провадження № 2/456/1260/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого судді: Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Волос О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Стрий
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
надання дозволу на виїзд за межі
України дітей без згоди батька, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, про надання дозволу на виїзд
неповнолітніх дітей за межі України
без згоди батька. В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що
позивач перебувала у шлюбі з
відповідачем до 21 червня 2007 року. За час
спільного проживання у них народилось
двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час діти
проживають разом з позивачем в м.
Львові та навчаються у Львівській
правничій гімназії. Позивач самостійно
займається вихованням дітей, дбає про
їх фізичний інтелектуальний та
духовний розвиток, матеріально
забезпечує дітей. Відповідач жодної
участі у вихованні та утриманні дітей
не бере, аліментів не сплачує. З метою
оздоровлення дітей під час канікул,
позивач щороку намагається
організувати дітям поїздки до моря, в
тому числі за кордон. Крім того, поїздки
за кордон є частиною навчально -
виховного процесу в гімназії, де
навчаються діти. Також, забезпечуючи їх
інтелектуальний та духовний розвиток,
намагається організовувати дітям
екскурсії історичними місцями, чимало
яких також знаходяться за кордоном.
Так, діти неодноразово були з позивачем
за кордоном, що стверджується копією
закордонного паспорта. Також, під час
весняних канікул діти їздили із
педагогами гімназії на екскурсію в м.
Санкт - Петербург. На той час відповідач
добровільно давав згоду на виїзд дітей
за кордон, як в її супроводі, так і в
супроводі інших осіб і жодних
конфліктів ні під час виїзду, ні з
приводу повернення дітей в Україну у
них не виникало. Цього року позивач має
намір поїхати з дітьми відпочивати за
кордон, в Італію, або здійснити
екскурсію країнами Шенгенської угоди
та Євросоюзу. Також, діти бажають
поїхати відпочивати з учнями та
вчителями гімназії в Болгарію. Однак,
на даний час між сторонами склалися
неприязні стосунки, відповідач уникає
зустрічей з позивачем, не відповідає на
телефонні дзвінки, категорично
відмовляється спілкуватись. Крім того,
відповідач часто буває відсутній за
місцем свого проживання. Це, взагалі,
робить неможливим отримання від нього,
як батька дітей, будь -яких, необхідних
дозволів. На прохання позивача
нотаріально засвідчити дозвіл на виїзд
дітей за кордон відповідач заявляє, що
проти виїзду дітей він не заперечує,
але при цьому відмовляється оформити
письмово свою згоду та засвідчити її
нотаріально. Такі дії відповідача не
мають жодних логічних пояснень, та
суперечать інтересам дітей. Також,
відповідач позбавляє позивача
можливості здійснювати піклування про
здоров'я, фізичний та духовний розвиток
дітей.

Позивач в судове засідання не з'явився
та не повідомив суд про причини своєї
неявки хоча про час та місце розгляду
справи була належним чином
повідомлена, однак подала до суду
заяву, відповідно до якої просить
справу слухати за її відсутності та
позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явився хоча про час та місце
розгляду справи був належними чином
повідомлений та не повідомив суд про
причини своєї неявки, однак подав до
суду заяву від 05.06.2014р., відповідно до
якої позовні вимоги визнає та просить
справу слухати за його відсутності.

Відповідно до ст.. 197 ч. 2 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи
заслухавши пояснення сторін вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
який був розірваний 21.06.2007р., та від
даного шлюбу мають спільних дітей: сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та
дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

У позивачки є можливість вивозити
дітей за кордон на відпочинок та
оздоровлення, з метою розширення їх
кругозору, ознайомлення з культурою
інших народів, з метою підготовки до
самостійного життя, стимулювання
вивчення іноземних мов, але для цього
необхідно оформити проїзний документ
дитини та мати дозволи обох батьків на
тимчасовий виїзд за кордон.

Згідно ст.. 141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно ст.. 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Такий порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 року №57 «Про
затвердження Правил перетину
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року
№231(із змінами).

Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників. За відсутності
згоди одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ №231 від 31 березня 1995
року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995
року №57 із змінами і доповненнями,
передбачають, що перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюються лише за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ №231 від 31
березня 1995 року (із змінами) визначено
зокрема, що виїзд неповнолітніх
громадян України за межі території
України здійснюється за одним із таких
документів: паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, виданий
дітям громадянам України згідно з цими
правилами; проїзний документ дитини,
виданий відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

П. 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків, або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в
отриманні згоди відповідача на виїзд
дітей за кордон, а також беручи до уваги
той факт, що судом при розгляді даної
справи не встановлено обмежень чи
заборон, які унеможливлюють виїзд
неповнолітніх дітей за межі України
для тимчасового перебування, суд
приходить до висновку про доцільність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та
надання дозволу на виїзд малолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, та дочки ОСОБА_3 за
кордон без згоди батька та оформлення
таких документів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 197, 213, 215, 218 ЦПК
України, ст.. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150,
154, 155, 157 СК України, Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України
до Республіки Польща та інших країн -
членів Шенгенської угоди та
Європейського союзу, Хорватії,
Чорногорії, Молдови, Туреччини,
Ізраїлю, ОАЕ, Таїланду, Єгипту, згідно з
візами, що проставлені в проїзному
документі або в паспорті громадянина
України для виїзду за кордон
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 15 червня 2014
року по 16 вересня 2015 року та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 15 червня 2014
року до 12 березня 2017 року, для
тимчасових поїздок за кордон,
тривалістю до 30 днів перебування в
кожній з вищевказаних країн, без згоди
та супроводу їх батька ОСОБА_2, в
супроводі їх матері ОСОБА_1 або осіб,
які уповноважені ОСОБА_1 за її
нотаріально посвідченою згодою.

Надати дозвіл на оформлення проїзних
документів для виїзду за кордон та віз
для тимчасових поїздок неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 до Республіки Польща,
інших країн - членів Шенгенської угоди
та Євросоюзу, Хорватії, Чорногорії,
Молдови, Туреччини, Ізраїлю, ОАЕ,
Таїланду, Єгипту без згоди їх батька
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: Р. Т. Шрамко