Справа №493/725/14-ц
Провадження № 2/493/249/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2014 року Балтський районний суд
Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ
НАУМЧАК Л.І.

ПРИ СЕКРЕТАРІ
ШЕСТУН І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Балті цивільну справу за позовом ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

19.03.2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитом.

Як зазначено в позовній заяві, між ПАТ
КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 укладено
договір 08.07.2008 року № б/н, згідно якого
відповідач отримав кредит у розмірі
7000,00 гривень, у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, а
він зобов'язався вчасно сплачувати
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, за комісією, а
також інші витрати згідно умов
Договору.

Позичальник (відповідач) підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам складає між ним і
Банком договір, про що свідчить підпис
відповідача ОСОБА_1 у заяві.

Однак відповідач неналежним чином
виконував умови Договору, в зв'язку з
чим, станом на 31.01.2014 року має
заборгованість в сумі 18295,16 грн., в т.ч.
заборгованість за кредитом - 5815,09 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 9574,94 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 1795,84 грн., а
також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 859,29 грн.

В добровільному порядку відповідач не
погашає борг, тому позивач просить
стягнути з нього вказану суму та
понесені судові витрати.

Представник позивача ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" в судове засідання не
з'явився, але надав заяву в якій просить
справу розглядати у його відсутності,
позовні вимоги підтримує та просить
суд задовольнити позов в повному
обсязі, проти заочного рішення не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтвердив той факт, що між ним та
банком було укладено договір 08.07.2008
року, згідно якого він отримав кредит у
сумі 7000,00 гривень. Спочатку погашав
кредит, а потім виникла заборгованість.
В липні 2010 року до нього приїхали
працівники банку, забрали телевізор
марки «Шарп», склали акт про його
вилучення, який він підписав, при цьому
пояснили, що це в рахунок сплати
кредиту, тому в подальшому він перестав
сплачувати кредит. Згідно умов
договору на які посилається банк,
позивач зобов'язаний у разі несплати
клієнтом кредиту протягом шести
місяців, закрити карту. Але банк цього
не зробив, оскільки йому напевне це
вигідно. В зв'язку з цим, просить
відмовити ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в позові,
оскільки пропущенні строки позовної
давності. Жодного договору про
збільшення строків позовної давності з
банком не підписував, крім того, умови
на які посилається банк йому невідомі
та ним не підписані.

Суд, розглянувши позов в межах
заявлених вимог, заслухавши
відповідача, оцінивши докази, що є у
справі, дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

08.07.2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та
ОСОБА_1 укладено договір № б/н, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 7000,00 гривень, у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, а він зобов'язався вчасно
сплачувати грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, за комісією, а також інші
витрати згідно умов Договору.

Станом на 31.01.2014 року виникла
заборгованість в сумі 18295,16 грн., в т.ч.
заборгованість за кредитом - 5815,09 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 9574,94 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 1795,84 грн., а
також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 859,29 грн.

Відповідно до Умов договору
відповідачу видали Карту із
зазначенням строку, який вказаний на
титульній стороні Карти, що
передбачено п. 3.1.1 Умов договору (а.с. 9).

Пунктом 3.1.2 Умов договору передбачено,
що строк дії Карти співпадає з датою
закінчення дії Карти (а.с. 13).

Пунктом 3.1.3 Умов договору передбачено,
що після закінчення строку дії карти,
вона продовжується на новий строк
Банком, шляхом видачі Клієнту Карти з
новим строком дії.

Крім того, в заяві на видачу кредиту
ОСОБА_1 не зазначено строк дії Карти, як
це передбачено п. 3.1 Умов договору, а
тому Банком порушений п. 3.1. Умов,
оскільки це впливає на строк виконання
договору, який передбачений п. 9.12,
згідно якого, строк дії договору 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
в цей строк ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення договору, він автоматично
продовжується на той же строк (12
місяців) (а.с. 12).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачу Банк нової карти не
видавав, та навіть не викликав до
відділення для її отримання, як це
передбачено Умовами договору.

В матеріалах справи відсутні відомості
про те, що Банк в письмовій формі
попереджав боржника про виниклу
заборгованість, і не звертався до суду
з позовом про стягнення боргу, як це
передбачено пунктом четвертим заяви
про оформлення кредиту (а.с. 3), де ОСОБА_1
було роз'яснено під розпис, що у разі
порушення строків платежу по кожному
із грошових зобов'язань, які
передбачені цим договором більш як на
120 днів, Банк зобов'язаний звернутися до
суду, а ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від
суми позову, однак Банк до суду
звернувся лише 19.03.2014 року, хоча
останній платіж здійснювався 23.09.2009
року, як це вбачається з розрахунку
наданого позивачем (а.с. 4-7).

Крім того, Банк, знаючи що ОСОБА_1
неналежним чином виконує умови
договору, автоматично продовжує строк
дії карти, який не зазначений в заяві на
видачу кредиту, а саме: Банк порушує п.
5.1 Умов договору, згідно якого, Банк
зобов'язаний призупинити дію карти, а
також зобов'язаний відмовити ОСОБА_1 в
продовженні строку дії Карти.

Оскільки договір укладено 08.07.2008 року,
то строк дії карти закінчується 08.07.2009
року.

А тому, суд приходить до висновку, що
Банк зловживає своїми можливостями, а
саме - порушує п. 5.1 Умов договору.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ч. 5 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Стаття 259 ЦК України передбачає
можливість збільшення за домовленістю
сторін строку позовної давності, про це
має бути укладено письмовий договір.
Однак в матеріалах справи такий
договір відсутній, що також підтвердив
в судовому засіданні відповідач та
надав письмову заяву (а.с. 45). Крім того,
Умови договору не містять числа,
місяця, року, що не виключає можливості
виготовлення їх після заключення
договору від 08.07.2008 року.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Зміни та доповнення до Закону України
«Про захист прав споживачів» від 16.10.2012
року № 5463-VІ, не поширюються на кредитні
договори, які укладені до набрання ним
чинності.

Враховуючи, що позовну заяву подано
тільки 19.03.2014 року, то позивачем
пропущено загальну позовну давність на
звернення до суду з даним позовом, а
саме зі спливом строку виконання
зобов'язання, тобто з 23.09.2009 року
пройшло понад три роки.

Крім того, Згідно п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5 зі змінами та доповненнями від 07.02.2014
року, враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та вимоги
ЦК щодо позовної давності
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Отже, позовна заява подана до суду
після закінчення трирічного строку, - є
підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги
позивача щодо відшкодування судових
витрат задоволенню не підлягають,
оскільки позивачу в позові відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 74,
88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів.

СУДДЯ: