22-ц/775/627/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Гноєвой С.С.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П., Попової
С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по розірвання
шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 28 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу. В обґрунтування
заявлених вимог посилався на те, що 04
липня 1981 року він зареєстрував шлюб з
ОСОБА_2 і проживав з нею однією сім'єю до
01 жовтня 2013 року, після чого їх спільне
проживання було фактично припинено.
Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Спільне життя з відповідачкою не
склалося через відсутність
взаєморозуміння, розходження поглядів
на сімейні відносини та сімейні
обов'язки з ведення спільного
господарства. Спільне господарство на
даний час ними не ведеться, він мешкає
окремо через постійні суперечки з
відповідачем. Переконаний, що подальше
спільне життя і збереження шлюбу
неможливе і суперечить його інтересам,
які мають істотне значення, оскільки
фактично проживає з іншою жінкою і має
намір створити сім'ю.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 28 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований 04 липня 1981 року
в Палаці шлюбу м. Жданова, актовий запис
№2145 - розірвано, прізвище чоловіку та
дружині залишено без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що вона подала до суду заяву, якою
просила надати строк для примирення
сторін, тому як позивач з грудня 2013 року
перебуває у рейсі і у неї не було
можливості обговорити з ним шанси
збереження сім'ї, однак, суд
проігнорував цю заяву та не вжив
заходів для примирення подружжя. До
моменту від'їзду позивач не мав наміру
розривати шлюб, тому, до отримання
позовної заяви з суду, вона була цілком
впевнена, що їх окреме проживання є
тимчасовим.

В судове засідання апеляційного
суду сторони не з»явилися, просили
розглянути справу у їх відсутність, за
участю їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідачки
ОСОБА_3, яка підтримала доводи скарги та
просила її задовольнити, заперечення
проти скарги представника позивача
ОСОБА_4, яка просила скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення з одних
лише формальних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4
липня 1981 року, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу серія
НОМЕР_1, актовий запис № 2145.
Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.
Шлюбні відносини припинені з жовтня 2013
року.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що шлюбні відносини між сторонами
припинені, подальше сумісне проживання
сторін і збереження сім»ї суперечить
їх інтересам, тому, немає ніяких
підстав для надання сторонам
додаткового часу для примирення.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками, виходячи з
наступного.

Статтею 51 Конституції України
передбачено, що шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має рівні права і обов'язки
у шлюбі та сім'ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.
24 СК України, у якій, крім іншого,
передбачено, що примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства. (ст. 111
СК України).

За правилами ч. 3 ст. 109, ст. 112 СК
України суд встановлює фактичні
взаємини подружжя, інші обставини
життя, причини заявленого позову та
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо дійде до висновку, що заява
відповідає дійсній волі дружини та
чоловіка і що після розірвання шлюбу не
будуть порушені їх особисті та майнові
права, а подальше спільне життя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір, суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи і
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову, оскільки сім»я
ОСОБА_2 розпалася і будь - яких
обставин, які б свідчили про можливість
примирення між подружжям не
встановлено, оскільки сторони
проживають окремо, спільного
господарства не ведуть, в даний час
вирішується в суді спір про поділ
спільного майна, між подружжям
існують неприязні стосунки, позивач
проживає з іншою жінкою і подальше
збереження сім»ї з відповідачкою
вважає неможливим.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд не прийняв заходів щодо
примирення сторін і це є підставою для
скасування рішення, колегія суддів,
виходячи з обставин справи, вважає
неспроможними.

З пояснень в судовому засіданні
апеляційного суду представника
позивача - ОСОБА_4, які частково
підтверджені і представником
відповідачки - ОСОБА_3, вбачається, що
позивач з грудня 2013 року перебуває в
закордонному рейсі разом з жінкою, з
якою тривалий час підтримує близькі
стосунки і має намір укласти шлюб;
подав позов про поділ спільного майна,
який знаходиться на вирішенні в суді; з
відповідачкою з моменту подачі
позову про розірвання шлюбу на протязі
чотирьох місяців уникає розмов по
телефону, оскільки категорично не
бажає примирення; в рейсі має намір
перебувати до грудня 2014 року. До
апеляційного суду позивачем надана
заява, яка надіслана факсом та
завірена капітаном теплоходу
«Тундра», в якій ОСОБА_1 відмовляється
від примирення з ОСОБА_2

З урахуванням встановлених
обставин та вимог закону, колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу та
погоджується з висновком суду про
відсутність підстав для відкладення
розгляду справи та надання сторонам
строку для примирення.

Оскільки рішення суду ухвалено у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права, вона підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 28 березня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді