Справа № 659/397/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року Нижньосірогозький
районний суд Херсонської області у
складі головуючого - судді Панкєєва В.М.
при секретарі Н.С.Юрчук, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт
Нижні Сірогози Херсонської області
судову справу провадженням № 659/397/14-ц
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення 10000 гривень боргу за
договором позики, а також 243 гривні 60
копійку понесених судових витрат на
сплату судового збору,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до
Нижньосірогозького районного суду
Херсонської області з позовною заявою
до ОСОБА_2 про стягнення 10000 гривень
боргу за договором позики, 8000 гривень
втрат через інфляцію, а також 243 гривні
60 копійок понесених судових витрат на
сплату судового збору, мотивуючи свою
вимогу тим, що 01 листопада 2009 року
позичила відповідачу 3000 гривень до
грудня 2009 року, про що написала
розписку. Однак відповідач коштів не
повернула, але через два місяці
попросила в борг ще 4000 гривень,
обіцяючи до 29 квітня 2010 року повернути
весь борг, передала ї вказану суму
грошей під розписку. Своїх обіцянок
ОСОБА_2 не дотрималася, борг не
погасила, а 30 квітня 2010 року попросила в
борг ще 3000 гривень, обіцяючи через
тиждень повернути всю суму боргу в 10000
гривень з врахуванням інфляції,
відсоткових ставок Державного Банку
України, 20% річних. Позивач вказала, що
повірила обіцянкам ОСОБА_2, і передала
їй ще 3000 гривень, оскільки ОСОБА_2 дуже
поспішала, не отримала від неї
розписки. Відповідач ОСОБА_2 своїх
обіцянок не дотрималася, кошти не
повернула, пояснюючи, що грошей у неї
немає, що вимусило звернутися до суду з
позовом про відшкодування понесених
вини відповідача збитків.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
посилаючись на викладені у позовній
заяві мотиви позовні вимоги змінила,
прохала стягнути з відповідача ОСОБА_2
7000 гривень боргу, підтверджених
відповідними письмовими розписками, а
також стягнути три проценти річних по
кожному з договорів позики, за період з
31 грудня 2009 року по час слухання справи
з суми в 3000 гривень за першим договором,
які ОСОБА_2 отримала за розпискою від 01
листопада 2009 року, три відсотки від
вказаної суми становлять 427 гривень 17
копійок. За другим договором позики за
розпискою про отримання 4000 гривень за
період з січня 2010 року відсотки
складають 637 гривень 09 копійок.
Загальна сума відсотків по обом
розпискам складає 1064 гривні 26 копійок.
Крім цього позивач прохала стягнути 243
гривні 60 копійок понесених судових
витрат на сплату судового збору при
подачі позовної заяви. Позивач ОСОБА_1 у
судовому засіданні відмовилася від
своїх вимог про стягнення 3000 гривень
позики, переданої відповідачу без
розписки 30 квітня 2010 року, та понесених
втрат у зв'язку з інфляцією, оскільки не
підготувала відповідний розрахунок.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала,
пояснивши, що надані позивачем ОСОБА_1
розписки про отримання позики від неї
від 01 листопада 2009 року на суму в 3000
гривень, та від 29 квітня 2010 року на суму
в 4000 гривень дійсно написані нею, вона
підтвердила, що вказані суми коштів
отримувала від позивача в якості
позики, заперечила отримання третьої
позики 30 квітня 2010 року у розмірі 3000
гривень. Відповідач пояснила, що їй
було відомо про те, що ОСОБА_1 дає людям
позики під значні відсотки, звернулася
до неї за позикою, і отримала від
ОСОБА_1 7 тисяч гривень позики спочатку
3000 гривень, а потім 4000 гривень, надавши
їй розписки. В рахунок погашення позики
кожного місяця до 2013 року включно
особисто давала їй кошти по 1000 гривень,
не вимагаючи ніяких письмових
розписок, підрахувавши загальну суму
переданих ОСОБА_1 коштів, встановила, що
таким чином сплатила позивачу за весь
час після отримання позик 36000 гривень,
вважає борг погашеним навіть з
відсотками. З вказаної підстави
позовні вимоги Мазур не визнає.

Суд вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі та
оцінивши їх в сукупності вважає, що
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

За розпискою від 01 листопада 2009 року
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 3000 гривень
готівкою, обіцяючи повернути борг до 31
грудня 2009 року (а.с. 20). Відповідно до
розписки без дати ОСОБА_2 отримала від
ОСОБА_1 4000 гривень готівкою, обіцяючи
повернути борг до 29 квітня 2010 року (а.с.
20) Відповідач ОСОБА_2 визнала факт
отримання від позивача двох позик в 3000
та 4000 гривень, пояснивши, що до
звернення позивача до суду починаючи з
2010 року щомісяця сплачувала ОСОБА_1 по
1000 гривень в рахунок погашення боргу,
таким чином вже виплатила 36000 гривень
добровільно. При цьому боргові
розписки залишалися у ОСОБА_1. Вважаючи
борг погашеним, позовні вимоги ОСОБА_1
не визнала, не надавши ніяких доказів
повернення ОСОБА_1 отриманої позики..

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона повинна та зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказуванню не
підлягають обставини, визнані
сторонами, загальновідомі або
встановленні іншим судовим рішенням.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсності, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо, відеозапису
та іншими доказами крім свідчень
свідків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана вчинити
на користь другої сторони певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
мас право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою (переведення боргу) лише
за згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася.

Суд прийшов до висновку, що між
сторонами - ОСОБА_1 та позичальником
ОСОБА_2 01 листопада 2009 року, та
приблизно у січні 2010 року було укладено
два договори позики, за якими ОСОБА_1
(позикодавець) передала у позичальнику
ОСОБА_2 01 листопада 2009 року 3000 гривень
позики готівкою, та приблизно у січні
2010 року 4000 гривень готівкою, а
позичальник взяла на себе зобов'язання
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів по першому договору до
31 грудня 2009 року, та другому договору до
29 квітня 2010 року. Відповідачем порушено
умови договору позики, відповідач
ОСОБА_2 не виконала належним чином та в
установлений строк взяте зобов'язання
про повернення боргу, до часу звернення
позивача до суду борг не погасила,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання. ОСОБА_2 визнала
у повному обсязі розмір отриманих
позик, умови повернення, повідомивши,
що саме вона була позичальником коштів
у ОСОБА_1, наполягала у судовому
засіданні, що впродовж трьох років
щомісяця сплачувала ОСОБА_1 по 1000
гривень, виплативши 36000 гривень,
погасивши борг, але належних доказів
цього ОСОБА_2 не надала Позивач ОСОБА_1
стверджувала у судовому засіданні, що
після 30 квітня 2010 року ОСОБА_2 вказала
датою розрахунку вересень 2010 року, але
обіцянки не виконала, тому після
вказаної дати неодноразово на протязі
часу більше, ніж рік, неодноразово
зверталася до ОСОБА_2 з проханням
повернути борг, надіючись на виконання
обіцянок позичальника, і лише у травні
2014 року змушена звернутися до суду,
вважаючи порушеними своє право на
повернення боргу, тому на думку суду з
вказаного часу слід відраховувати
строки давності. Вимога ОСОБА_1 про
стягнення 12064 гривень 26 копійок
нарахованих процентів від
простроченої суми з розрахунку в три
проценти річних, як передбаченої ст. 625
ч. 2 ЦК України відповідальністю, також
підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевказане, суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог, оскільки
між сторонами були укладені два
договори позики, зобов'язання за
договором позики від 21.05.2012 року
відповідач не виконав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь позивача підлягають також
стягненню з відповідача судові
витрати, сплачені при подачі позовної
заяви.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 509,
525, 526, 530, 625 ч. 2, 1046, 1047, ЦК України,
керуючись ст.ст.3, 4, 59, 60, 88, 208, 212-215, 294 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Нижні Сірогози
Нижньосірогозького району Херсонської
області, (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний № НОМЕР_2) борг за
договором позики у розмірі 7000 (сім
тисяч) гривень, та 1064 (одна тисяча
шістдесят чотири) гривні 26 копійок
річних від простроченої суми, а також 243
гривні 60 копійок гривень понесених
витрат на сплату судового збору, а
всього стягнути 8307 (вісім тисяч триста
сім)) гривень 86 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення через
Нижньосірогозький районний суд
Херсонської області.

Суддя: В. М. Панкєєв