Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третьої особи - органу опіки та
піклуванню Феодосійського
міськвиконкому, про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною та визначення
способу участі у вихованні дитини за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 19 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 24 лютого 2014 року,

встановила:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третьої особи
- органу опіки та піклуванню
Феодосійського міськвиконкому, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення способу участі у
вихованні дитини.

Позов мотивовано тим, що з 24 січня 2006
року по 6 липня 2011 року він з
ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому
шлюбі. За час спільного проживання в
них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який після розлучення проживає з
відповідачкою.

Зазначав, що відповідачка чинить йому
перешкоди у побаченні з дитиною, під
час його перебування у дитячому садку
заборонила вихователям і завідуючій
дитсадка надавати інформацію про
виховання його сина, приймати
подарунки від нього та спілкуватися по
телефону.

Вказував, що в жовтні 2012 року він
звернувся до Феодосіївського міського
голови та службу у справах дітей
Феодосіївського міськвиконкому про
визначення способу участі у вихованні
дитини, але не прийнято жодного
рішення.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 24 лютого 2014 року, позов задоволено
частково.

Визначено ОСОБА_4 наступний порядок у
вихованні та спілкуванні з сином
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у
АДРЕСА_1, зареєстрований у АДРЕСА_2:
побачення з сином два рази в рік у
березні та грудні місяці по два дні з 10
до 19 год.(субота і неділя місяця);
спільний відпочинок в літній період за
межами м. Феодосії один раз в рік
тривалістю 20-ть днів з врахуванням часу
навчання в дошкільному чи шкільного
закладі без присутності матері;
спільного проживання батька з дитиною
під час відсутності матері, за її
згодою.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди
в спілкуванні позивача, батька дитини
ОСОБА_4 з сином ОСОБА_6 по телефону і по
інших засобах зв'язку (Інтернету, скапу)
при наявності в матері відповідних
засобів зв'язку та на вимогу позивача
ОСОБА_4 та за його рахунок інформувати
батька про стан його здоров'я дитини.

Отримувати інформацію про умови
виховання та проживання дитини, а також
про зміну місця перебування їхньої
дитини, дозволити тільки за ініціативи
позивача та за його рахунок. Не
заборонено дарувати подарунки сину.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, правильно
виходив із того, що визначений спосіб
участі позивача, батька дитини, у
вихованні дитини відповідає інтересам
дитини.

Ухвалені судові рішення відповідають
нормам статей 19, 141, 150, 153, 159 СК України,
Закону України «Про охорону дитинства»
та міжнародним нормам права.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська