Справа №589/7225/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковенко В.В.Номер
провадження 22-ц/788/818/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Попруги С. В.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 28 лютого 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення кредитної
заборгованості,

в с т а н о в
и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вказаним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що 07 липня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір №SUXRRX11010227 на
отримання кредиту, відповідно умов
якого відповідачу було надано кредит у
розмірі 1945,20 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12,00%
на рік на суму залишку заборгованості.

ОСОБА_3 договірні зобов'язання належним
чином не виконував, тому станом на 18
листопада 2013 року виникла
заборгованість в сумі 23940,98 грн., яка
складається: заборгованості за
кредитом - 1869,41 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
8355,65 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1633 грн., пені
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 10466, 68 грн., штрафу
(фіксована частина) - 500 грн., штрафу
(процентна складова) - 1116,24 грн.

Просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у сумі 23940,98 коп.

Рішенням Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 28 лютого 2014 року у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

При цьому доводить, що суд першої
інстанції помилково застосував до
спірних правовідносин загальну
позовну давність, оскільки відповідно
до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності стосовно стягнення
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди та неустойки тривалістю 5
років.

ОСОБА_3 належним чином повідомлений про
час і місце судового засідання, проте
своїм процесуальним правом на участь у
ньому не скористався. 24 квітня 2014 року
відповідач надав клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Бондаренко Л.А., яка підтримала доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за споживчим кредитом
за межами строків загальної позовної
давності, про застосування якого
заявлено відповідачем, а тому підстави
для задоволення позову відсутні.

Проте, погодитися з такими висновками
суду неможливо, оскільки суд дійшов цих
висновків неповно з'ясувавши всі
обставини справи, без належної оцінки
всіх зібраних по справі доказів, що
призвело до помилкового висновку та
застосування норм матеріального права.

Зазначені порушення, у відповідності
до положень пунктів 1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
оскаржуваного рішення й ухвалення
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 було укладено договір
№SUXRRX11010227 на отримання кредиту,
відповідно умов якого відповідачу було
надано кредит у розмірі 1945,20 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості.

Проте, ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконував, тому станом на 18 листопада
2013 року виникла заборгованість в сумі
23940,98 грн., яка складається:
заборгованості за кредитом - 1869,41 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 8355,65 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 1633 грн., пені
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 10466, 68 грн., штрафу
(фіксована частина) - 500 грн., штрафу
(процентна складова) - 1116,24 грн.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як убачається з заяви позичальника
кінцевим терміном повернення кредиту
та відсотків за його користування є 07
липня 2009 року.

Пунктом п.5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) передбачено, що терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач був ознайомлений та
погодився з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), про що
свідчить його підпис на заяві.

Таким чином , позивач звернувся до суду
з позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 07 липня 2007 року в межах п'ятирічного
строку позовної давності письмово
узгодженого сторонами договору, та
який розпочався 08 липня 2009 року і
закінчується лише 08 липня 2014 року.

Відповідачем, у порушення вимог
ст.ст.10,60 ЦПК України, не надано як суду
першої, так і апеляційної інстанції
належних і допустимих письмових
доказів які б спростовували
неотримання кредиту та розміру
заборгованості за ним, відтак позовні
вимоги є обґрунтованими.

В той же час, відповідно до статті 3 ЦК
України однією із загальних засад
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язаня.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Розмір боргу за неустойкою становить -
12 082 грн. 92 коп.. а заборгованість за
кредитом становить 1 869 грн. 41 коп., що
значно перевищує розмір збитків
кредитора.

Крім того, колегія суддів ураховує
мотиви конституційно-правового
аналізу правовідносин зі сплати пені,
що виникають між фізичними особами -
споживачами та банками у
правовідносинах споживчого
кредитування, викладені в п.3 Рішення
Конституційного Суду України №7-рп/2013,
і зокрема, про те, що наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне зобов'язання
неустойка перетворюється на
несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що розмір неустойки за рішенням
суду можливо зменшити до 2 500 грн..

Отже, заборгованість відповідача за
кредитним договором, з урахуванням
зменшеного розміру неустойки, станом
на 18 листопада 2013 року становить 14 358
грн. 06 коп., які і підлягають стягненню
на користь позивача.

У зв'язку із задоволенням позову та у
відповідності до вимог ч.5 ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача стягуються понесені ним
витрати зі сплати судового збору в суді
першої та апеляційної інстанції в сумі
361 грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2,
ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 28 лютого 2014
року у даній справі скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» 14 358 грн.
06 коп. заборгованості за кредитним
договором від 07 липня 2007 року та 361
грн. 21 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -