Справа № 335/4315/13-ц 2/335/68/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року

м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, Третя Запорізька
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції про
визнання недійсним свідоцтв про право
на спадщину за законом, договору
купівлі-продажу квартири в частині,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Третя
Запорізька державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Реєстраційна служба
Запорізького міського управління
юстиції про визнання недійсним
свідоцтв про право на спадщину за
законом, договору купівлі-продажу
квартири в частині.

В обґрунтування позову зазначав, що
20.06.2006 р. він уклав із ОСОБА_7 договір
позики, відповідно до умов якого
позивач надав боржникові грошові
кошти, а боржник зобов'язався у строк до
05.01.2007 р. повернути грошові кошти у сумі,
еквівалентній 17 800 доларів США.
Боржником у встановлений договором
строк позику повернено не було, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_7 помер.

Після смерті ОСОБА_7 він звернувся як
кредитор померлого із вимогами до
спадкоємців померлого, якими на той час
були ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Оскільки
спадкоємці це зобов'язання не виконали,
він звернувся до Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя із позовом
про накладення стягнення на майно,
передане спадкоємцям в натурі, за
невиконаним зобов'язанням спадкодавця,
в якому просив за рахунок спадкового
майна стягнути надану померлому
грошову суму в рівних частках з його
спадкоємців: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4

На час подання позову йому не було
відомо про склад спадкового майна.

Згодом з матеріалів спадкової справи
він дізнався, що померлому ОСОБА_7 серед
іншого належала 1/5 частина квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 97,58
кв. м, житловою площею 73,05 кв. м.

13.11.2008 р. особам, які на той час
вважалися спадкоємцями ОСОБА_7,
державним нотаріусом Третьої
Запорізької державної нотаріальної
контори Обушенко В.М. було видано
свідоцтва про право на спадщину на дану
частину квартири померлого:

- на 1/3 частку вищезазначеного
спадкового майна, тобто на 1/15 частку
квартири за адресою: АДРЕСА_1 -
свідоцтво про справо на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_4 від 13.11.2008 р.,
зареєстроване в реєстрі за № 1-2032;

- на 1/3 частку вищезазначеного
спадкового майна, тобто на 1/15 частку
квартири за адресою: АДРЕСА_1 -
свідоцтво про справо на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_3 від 13.11.2008 р.,
зареєстроване в реєстрі за № 1-2036;

- на 1/3 частку вищезазначеного
спадкового майна, тобто на 1/15 частку
квартири за адресою: АДРЕСА_1 -
свідоцтво про справо на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_5 від 13.11.2008 р.,
зареєстроване в реєстрі за №1-2028.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 09.11.2010 року по справі №
2-5308/10 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення від права на
спадкування за законом, стягнення
вартості спадкового майна було усунено
від права на спадкування за законом
ОСОБА_3, ОСОБА_4; стягнено з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 грошові кошти від проданого
спадкового майна - автомобіля «Хюндай
Соната» - по 9 864,34 грн.

Після смерті ОСОБА_7 особи, які на той
час були його спадкоємцями - ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - продали нерухоме майно,
частина якого входила до спадкової
маси, громадянці Російської Федерації
ОСОБА_2 - квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
про що було укладено договір купівлі -
продажу від 26.11.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 7136.

Посилаючись на те, що відповідачі у
справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не мали право на
продаж успадкованого майна, оскільки
не є спадкоємцями після померлого,
позивач просив суд визнати недійсними
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_4, видане після
смерті ОСОБА_7 державним нотаріусом
Третьої Запорізької державної
нотаріальної контори Обушенко В.М.
13.11.2008 р., зареєстроване в реєстрі за №
1-2032 на 1/3 частку від належної померлому
1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 97,58 кв. м, житловою
площею 73,05 кв. м.; визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_3, видане після
смерті ОСОБА_7 державним нотаріусом
Третьої Запорізької державної
нотаріальної контори Обушенко В.М.
13.11.2008 р., зареєстроване в реєстрі за №
1-2036 на 1/3 частку від належної померлому
1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 97,58 кв. м, житловою
площею 73,05 кв. м.; визнати недійсним
договір купівлі-продажу від 26.11.2008 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрованого в
реєстрі за №7136, в частині, в якій ОСОБА_4
продав 1/15 частину квартири за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 13.11.2008 р., зареєстрованого в
реєстрі за № 1-2032, а ОСОБА_2 вказану
частку квартири купила; в частині, в
якій ОСОБА_3 продав 1/15 частину квартири
за адресою: АДРЕСА_1, яка належала йому
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 13.11.2008 р.,
зареєстрованого в реєстрі за № 1-2036, а
ОСОБА_2 вказану частку квартири купила
та скасувати державну реєстрацію права
власності на 2/15 частки квартири за
адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_1, громадянки
Російської Федерації, яка мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, що виникло на
підставі договору купівлі-продажу від
26.11.2008 р., посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за №7136.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити, з підстав викладених у
ній.

Відповідач ОСОБА_4, який є також
представником відповідача ОСОБА_3,
позов не визнав та просив відмовити
йому у задоволенні позову, посилаючись
на те, що ОСОБА_1 не є заінтересованою
особою, яка має право на звернення до
суду з позовом про визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину та
договору купівлі-продажу квартири,
укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_3, з однієї
сторони, та ОСОБА_2, з іншої.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 у судовому
засіданні також позов не визнав з тих
підстав, що оспорювані позивачем
свідоцтва про право на спадщину та
договір не зачіпають інтересів
позивача, а тому звертатися до суду з
позовними вимогами про визнання їх
недійсними позивач не має право.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи повідомлялись
судом у встановленому законом порядку,
заперечень або пояснень на позов не
подали.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про те, що в задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 17 березня 2008 року
помер ОСОБА_7, після його смерті
відкрилася спадщина на належне йому
майно.

Відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
третя особа по справі ОСОБА_5 є
спадкоємцями померлого та 13.11.2008 року
кожний з них отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом, на 13
частину спадкового майна, яке
складається з 15 частини квартири
АДРЕСА_1.

26.11.2008 року між продавцями ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
26.11.2008 року, зареєстрований в реєстрі за
№ 7136.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами про визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину за
законом, виданих на ім'я ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 позивач посилався на те, що
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 09.11.2010 року їх було усунуто
від права на спадкування після
померлого ОСОБА_7, у зв'язку з чим вони
не мали право на спадкування. І як
наслідок вказаних обставин, позивач
просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу в частині, що укладений
ОСОБА_4, ОСОБА_3, як продавцями
успадкованого майна, та ОСОБА_2, як
покупцем.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Звертаючись до суду з позовними
вимогами про визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину та
договору купівлі-продажу позивачем не
наведено та не надано доказів того, що
отриманням відповідачами оспорюваних
свідоцтв та укладення договору
купівлі-продажу, порушено, оспрорено чи
не визнано його законні права та
інтереси.

Зокрема, на підтвердження порушення
своїх прав позивач посилався на те, що
ним було подано позов про накладення
стягнення на майно, передане
спадкоємцям в натурі, у зв'язку з
невиконаними зобов'язаннями
спадкодавця, і це майно було продано
особами, яких судом усунено від права
на спадкування.

Проте, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Тобто чинним законодавством
передбачено, що спадкоємці
відповідають перед кредиторами
спадкодавця в межах вартості
спадкового майна, а не спадковим
майном, що свідчить про те, що
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредиторів за рахунок вартості
спадкового майна, але не за рахунок
спадкового майна в натурі.

У зв'язку із наведеними обставинами,
суд приходить до висновку, що виданими
на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідоцтвами
про право на спадщину після померлого
ОСОБА_7, права ОСОБА_1 не порушені,
оскільки він не є іншим спадкоємцем,
який би міг оспорити видані нотаріусом
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з усуненням спадкоємців, які
отримали свідоцтва, від права на
спадкування, а лише як кредитор
спадкодавця мав право на задоволення
своїх вимог за рахунок вартості
спадкового майна, а не за рахунок
самого спадкового майна. Стороною
оспорюваного договору купівлі-продажу
від 26.11.2008 року позивач не був і суду не
надано жодного належного доказу того,
що він є заінтересованою особою, яка
оспорює дійсність вказаного договору.

Крім того, як вбачається з рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 12.06.2013 року та рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 15.04.2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення суми, ОСОБА_1 було відмовлено
у задоволенні позову про стягнення
грошових коштів із спадкоємців
кредитора.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні позову про визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за азконом та договору
купівлі - продажу в частині, оскільки
позовні вимоги є безпідставними та
необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, Третя Запорізька
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції про
визнання недійсним свідоцтв про право
на спадщину за законом, договору
купівлі-продажу квартири в частин -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошенні, у той
самий строк з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
К.В.
Гашук