Справа № 369/397/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/3571/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 3
УХВАЛА

Іменем України

04 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Химинець Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
квітня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа: орган
опіки та піклування Чабанівської
селищної ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
фізичної особи недієздатною,
встановлення над нею опіки та
призначення опікуна,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою, заінтересована особа:
орган опіки та піклування Чабанівської
селищної ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
фізичної особи недієздатною,
встановлення над нею опіки та
призначення опікуна.

Позов мотивував тим, що після
перенесення у 2009 році його матір'ю
інсульту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, впродовж
останніх років страждає на хронічний,
стійкий психічний розлад, внаслідок
чого вона не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
через що потребує як медичного нагляду
та лікування, так і постійної
сторонньої допомоги й контролю.

Його матір ОСОБА_2, плутається в подіях
та датах, розповідає про події, яких не
було, звинувачує рідних та сусідів у
крадіжках, забуває закрити вхідні
двері, згубила декілька пар ключів,
іноді поводиться агресивно та
кидається з кулаками як на заявника так
і на його дружину, яка разом з їхньою
неповнолітньою дитиною мешкають в
одній кватирі.

Заявник зазначає, що він є найближчим
родичем, надає матері постійну
допомогу у веденні господарства та
догляді, тобто фактично здійснює
опікунство над ОСОБА_2

Відповідно до довідки за формою № 3
заявник та його родина проживають
разом з матір'ю в квартирі АДРЕСА_1

Заявник просив суд визнати громадянку
України ОСОБА_2, недієздатною,
призначивши його, позивача ОСОБА_1
опікуном над ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
квітня 2014 року заяву ОСОБА_1,
заінтересована особа: орган опіки та
піклування Чабанівської селищної ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання фізичної особи
недієздатною, встановлення над нею
опіки та призначення опікуна -
задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, недієздатною, в решті
задоволення заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просить рішення суду змінити, заяву
задовольнити в повному обсязі: визнати
ОСОБА_2 - недієздатною, та призначити
його опікуном над ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1 порушив перед судом питання про
визнання ОСОБА_2 недієздатною та
призначення його опікуном.

Відповідно до Акту комісійної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи №64-ц від 01 квітня 2014 року
Комунального закладу Київської
обласної ради «Обласне
психіатрично-наркологічне медичне
об`єднання» проведеної на підставі
ухвали суду, ОСОБА_2 страждає на
судинну деменцію. За своїм психічним
станом ОСОБА_2 розуміти характер та
значення своїх дій та керувати ними не
може. (а.с. 33-35).

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична
особа може бути визнана судом
недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного
розладу не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними.

Порядок визнання фізичної особи
недієздатною встановлюється Цивільним
процесуальним кодексом України.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з положень ч. 1 ст. 60
ЦК України, ч. 1 ст. 241 ЦПК України та
дійшов висновку про наявність підстав
для визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Судом було відмовлено у задоволенні
вимог ОСОБА_1 про призначення його
опікуном.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України
суд, ухвалюючи рішення про обмеження
цивільної дієздатності фізичної особи
(у тому числі обмеження або позбавлення
права неповнолітньої особи самостійно
розпоряджатися своїми доходами) чи
визнання фізичної особи недієздатною,
встановлює над нею відповідно
піклування або опіку і за поданням
органу опіки та піклування призначає
їй піклувальника чи опікуна.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд
встановлює опіку над фізичною особою у
разі визнання її недієздатною і
призначає опікуна за поданням органу
опіки та піклування.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 241 ЦПК
України, ч. 1 ст. 60 ЦК України, ухвалюючи
рішення про визнання фізичної особи
недієздатною, суд встановлює над нею
опіку і призначає їй піклувальника чи
опікуна за поданням органу опіки та
піклування.

В той же час суду першої інстанції не
було надано подання органу опіки та
піклування про призначення судом саме
заявника опікуном ОСОБА_2

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив заявнику у
встановленні опіки над
ОСОБА_2

Зазначене не позбавляє права ОСОБА_1. в
подальшому порушити питання про
встановлення опіки над ОСОБА_2 та
призначення його опікуном у
встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясовані обставини справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.
Відповідно до пункту 1.2 «Правил опіки
та піклування» від 17 червня 1999 р. за
№387/3680 (далі Правила) опіка (піклування)
встановлюється для захисту особистих і
майнових прав та інтересів повнолітніх
осіб, які за станом здоров»я не можуть
самостійно здійснювати свої права і
виконувати свої обов'язки.

Пунктом 1.4 вказаних Правил
безпосереднє ведення справ щодо опіки
і піклування покладається у межах їх
компетенції на відповідні відділи й
управління місцевої державної
адміністрації районів, районів міст
Києва і Севастополя, виконавчих
комітетів міських чи районних у містах
рад.

У селищах і селах справами опіки і
піклування безпосередньо відають
виконавчі комітети сільських і
селищних рад.

З урахуванням зазначеного тільки
виконавчі комітети селищних рад
уповноважені вирішувати питання щодо
опіки і піклування осіб, які потребують
захисту особистих і майнових прав.
Подання чи рішення інших органів, як то
опікунської ради, які не наділені
такими повноваженнями щодо опіки і
піклування, враховуватися судом не
можуть.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
11 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді