Номер провадження: 22-ц/785/4338/14
Номер справи місцевого суду: 492/2334/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 року
м. Одеса

суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Горновій А.О.

за участю: представника позивачки
ОСОБА_3, - ОСОБА_4, та

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Арцизького районного суду
Одеської області від 06 лютого 2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
утримання повнолітньої дочки, яка
навчається,

в с т а
н о в и л а:

05 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що відповідач ОСОБА_5 є її
батьком. Їй виповнилось 18 років і вона є
студенткою денного відділення Вищого
навчального комунального закладу
"Білгород-Дністровське педагогічне
училище" 3-а курсу з тривалістю навчання
з 01 вересня 2011 року до 01 липня 2015 року. У
неї немає самостійних доходів, окрім
стипендії, їй необхідно сплачувати за
гуртожиток та забезпечувати
мінімальний життєві потреби, тому вона
потребує матеріальної допомоги. Матір
їй допомагає, але батько після
досягнення 18 років матеріальної
допомоги не надає, хоча має таку
можливість, оскільки працює
співробітником лінійного відділу
міліції на залізничній станції "Арциз".

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 199, 200 СК України, позивачка ОСОБА_3
просила суд стягнути з відповідача
ОСОБА_5 на її користь аліменти в розмірі
30% від всіх видів його заробітку
щомісяця, починаючи з дня подачі заяви
до суду і до досягнення нею 23-річного
віку за умови продовження навчання (а.с.
1).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився.

Справа розглянута за відсутністю
сторін у справі.

Заочним рішенням суду першої інстанції
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивачки ОСОБА_3,
пояснення на апеляцію представника
позивачки ОСОБА_3, - ОСОБА_4, та
відповідача ОСОБА_5, перевіривши
матеріали справи, документи про дохід
відповідача, надані апеляційного суду,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивачки
ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково
за таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 199 СК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою
відповідача ОСОБА_5 (а.с. 4).

Вона досягла повноліття і є студенткою
денного відділення Вищого навчального
комунального закладу
"Білгород-Дністровське педагогічне
училище" 3-а курсу з тривалістю навчання
з 01 вересня 2011 року до 01 липня 2015 року,
та їй нараховується стипендія (а.с. 2, 5).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що з
позивачка ОСОБА_3 не довела належними
доказами те, що вона потребує
матеріальної допомоги та те, що батько
має можливість надавати їй таку
допомогу.

Проте колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції за таких підстав.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Дійсно відповідно до принципів
змагальності та диспозитивності
цивільного процесу позивачка ОСОБА_3
повинна була довести в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог, а
саме те, що вона потребує матеріальної
допомоги та те, що в силу свого
матеріального становища відповідач
має можливості сплачувати аліменти.

Однак у частині 4 ст. 10 ЦПК України
зазначено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

В порушення положень ст. ст. 10 ч.4, 212, 213
ЦПК України суд першої інстанції не
сприяв всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи та не роз'яснив
позивачці обов'язок про надання
необхідних доказів.

До апеляційної скарги у підтвердження
свого матеріального стану позивачка
ОСОБА_3 додала довідки ВНКЗ
"Білгород-Дністровське педагогічне
училище" про те, що вона сплатила за
проживання у гуртожитку за учбовий
період 2013-2014 років 1600 грн. та про те, що
вона з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014
року отримала стипендію в розмірі 777, 92
грн. щомісяця (4667,50 грн. : 6 місяців) - а.с.
21, 22.

Матір позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не
працює та не побуває на обліку в центрі
зайнятості, що підтверджується
довідкою Арцизького районного центру
зайнятості від 28 травня 2014 року № 346/11/01.

Відповідач ОСОБА_5 працює в Управлінні
МВС України на Одеській залізниці та
отримує середньомісячний дохід в
розмірі 2290, 87 грн. (13746,23 грн. : 6 місяців),
що підтверджується довідками УМВС
України на Одеській залізниці від 03
червня 2014 року № 8/843 та № 91, які були
витребувані судом апеляційної
інстанції.

В порушення положень цивільного
процесуального законодавства, а саме,
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідач
ОСОБА_5 не надав ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції належних та допустимих
доказів у підтвердженні того, що він
немає можливості утримувати дочку.

Враховуючи вказані обставини та
оцінуючи докази, надані сторонами у
справі з урахуванням їх
переконливості, належності і
допустимості кожний доказ окремо та у
їх сукупності, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що дійсно позивачка
ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги
й відповідач ОСОБА_5 має можливість
надавати їй таку допомогу, але
ухиляється від сплати аліментів.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, виконуючи
повноваження суду апеляційної
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про те, що позивачка ОСОБА_3
довела належними й переконливими
доказами те, що відповідач ОСОБА_5
порушує її права на утримання від
батька. Тому у відповідності до ст. ст.
15, 16 ЦК України її вимоги підлягають
захисту судом шляхом стягнення
аліментів з відповідача ОСОБА_5 на
користь позивачки в розмірі ? частини
від всіх видів його заробітку щомісяця,
починаючи з 05 грудня 2013 року і до року і
до закінчення дочкою навчання, але не
більш як досягнення нею 23-річного віку.

Отже, вимоги ОСОБА_3 є законними,
обґрунтованими й підлягають
задоволенню частково.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
оскільки позивачку ОСОБА_3 звільнено
від сплати судового збору за подачу
позову про стягнення аліментів та
відповідно апеляційної скарги, то
згідно із п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" з відповідача ОСОБА_5
на користь держави слід стягнути
судовий збір в розмірі 365, 40 грн. (243,60
грн. + 121, 80 грн.).

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме, ст. ст. 212,
213, 214 ЦПК України, та матеріального
права, ст. ст. 199, 200, 182 СК України, у
відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду й ухвалення нового
рішення про відмову у задоволені
позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, рішення Арцизького районного
суду Одеської області від 06 лютого 2014
року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про утримання
повнолітньої дочки, яка навчається,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_1, аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце
проживання: АДРЕСА_2, гуртожиток, в
розмірі ? частини його заробітку
(доходу) щомісяця, починаючи з 05 грудня
2013 року і до закінчення дочкою
навчання, але не більш як досягнення
нею 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_1, на користь держави судовий
збір в сумі 365, 40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік