УХВАЛА

іменем україни

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Завгородньої
І.М., Ситнік
О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором; за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про розірвання
кредитного договору, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Черняхівського районного суду
Житомирської області від 14 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 20 грудня 2013
року, за участю представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
Данильченка Р.В.,

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що згідно з
укладеним договором від 31 травня 2006
року ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 10 тис.
грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 30 травня 2009 року.

Відповідач зобов'язувався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, визначеному
кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 умов кредитного договору у
нього виникла заборгованість, яка
станом на 25 жовтня 2012 року становить 143
604 грн 44 коп., що складається із
заборгованості за кредитом - 9 953 грн 78
коп., заборгованості за відсотками - 51 737
грн 16 коп., заборгованості за комісію за
користування кредитом - 4 731 грн 71 коп.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 77 181 грн 79 коп.

ОСОБА_3 заявив зустрічний позов до
ОСОБА_4, ПАТ КБ «ПриватБанк» про
розірвання кредитного договору,
мотивуючи тим, що уклав його під
фізичним та психологічним тиском
ОСОБА_4

Рішенням Черняхівського районного
суду Житомирської області від 14 серпня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 20 грудня 2013 року, в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Розірвано кредитний договір від 31
травня 2006 року № ZRKWSE00000253, укладений між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить зазначені судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, ухвалюючи
рішення в частині позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилався на те, що
кредитний договір укладено 31 травня 2006
року, кінцевий термін повернення
кредиту - 30 травня 2009 року. Оскільки ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернулося до суду 10
грудня 2012 року, а ОСОБА_3 просив
застосувати позовну давність, суд
дійшов висновку про відмову в позові у
зв'язку з пропуском позовної давності.

З таким висновком погодитись не можна,
оскільки, як вбачається з пояснень
позивача та наданої до позовної заяви
виписки по його особовому рахунку,
останнім 12 березня 2012 року за кредитом
було погашено 50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання свого боргу або
іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Наведеного суд не врахував та висновку
про пропуск банком позовної давності
дійшов передчасно.

Не можна погодитись і з висновком суду
щодо задоволення зустрічного позову
ОСОБА_3

Заявляючи позов на підставі ст. 231 ЦК
України, ОСОБА_3 зазначав, що уклав
кредитний договір під фізичним та
психологічним тиском зі сторони ОСОБА_4
та просив розірвати кредитний договір.

Між тим, задовольняючи такий позов, суд
не врахував, що ст. 231 ЦК України
визначає наслідки правочину, який
вчинено під впливом насильства
(недійсність правочину), та може бути
правовою підставою для розірвання
кредитного договору.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Черняхівського районного суду
Житомирської області від 14 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 20 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

І.М.
Завгородня

О.М. Ситнік