Справа № 1708/1516/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р.
Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Плевако О.П.

при секретарі
Олешицькому Ю.Ю.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Здолбунові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання спільною сумісною власністю
подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання спільною сумісною
власністю подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що 28
травня 1983 року між сторонами було
укладено шлюб. В період шлюбу 21
листопада 1984 року відповідач отримав у
спадщину після смерті батька ОСОБА_4
паєнагромадження в сумі 3322 крб. 92 коп. в
АДРЕСА_1. 30 липня 1986 року відповідач був
прийнятий у члени ЖБК Космос як
спадкоємець колишнього члена
кооперативу. Стверджує, що за період
шлюбу сторонами було повністю сплачено
пайові внески за квартиру АДРЕСА_1.
Зазначає, що під час шлюбу сторони
здійснювали покращення майна, що
збільшило його власність. 11 липня 1995
року між відповідачем з однієї сторони
та ОСОБА_5, ОСОБА_6 з другої сторони було
укладено договір обміну, за яким ОСОБА_3
обміняв однокімнатну квартиру АДРЕСА_1
на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2. Тому
вважає, що квартира АДРЕСА_2 є спільною
сумісною власністю сторін як подружжя,
оскільки нажита за час шлюбу.

А тому просить суд визнати
квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також
визнати за нею право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_2.

Позивачка та її представник в
судовому засіданні просять суд позов
задоволити з анологічних підстав.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав та подав заперечення в
яких вказав, що повна вартість квартири
АДРЕСА_1 становила 4 514 крб. 07 коп., його
батьком за життя було сплачено 3 322 крб.
92 коп., тобто 73,6 % від загальної вартості
квартири, а ним під час перебування в
шлюбі з позивачкою сплачено залишок
коштів за квартиру в сумі 1 191 крб. 15
коп., що становить 26,4 % всієї вартості
квартири. Стверджує, що квартира
придбана ним за рахунок обміну
квартири, яка дісталася йому в
спадщину, а тому належить йому на праві
особистої приватної власності. Просить
суд в позові відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача та її
представника, відповідача, показання
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення по
слідуючих підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
травня 1983 року між сторонами було в
зареєстровано шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу Серії
НОМЕР_1.

Батькові відповідача ОСОБА_4, належало
паєнакоплення в сумі 3 322 крб. 92. коп., яке
знаходиться в АДРЕСА_1. Вказане
паєнакоплення належало йому на
підставі довідки будівельно-житлового
кооперативу Космос м. Здолбунів від 10
жовтня 1984 року № 14.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його
смерті відповідач ОСОБА_3 прийняв
спадщину, отримав свідоцтво про право
на спадщину. Згідно якого успадкував
паєнакоплення в сумі 3 322 крб. 92 коп.

Вказані обставини стверджені
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 21.11.1984 року, виданого
державним нотаріусом Здолбунівської
державної нотаріальної контори.

Повна вартість квартири становила-4514
крб. 07 коп. За життя батька відповідача
було сплачено 3322 крб. 92 коп., тобто 73.6 %
від загальної вартості квартири.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 суду показав, що коли він
був головою кооперативу до нього
звертався відповідач та брав довідки
про вартість квартир. Вартість
однокімнатних квартир була однакова.
Відповідач отримав квартиру після
смерті батька, мешканці не могли
квартиру обміняти та продати без
зборів кооперативу. Всі власники
квартир при вступі в кооператив
підписували зобовязання про те скільки
кожен власник має сплатити, вартість не
переоцінювалась та оплата припинилась
у 1992 році. Усі документи він передав
новому голові кооперативу.

Під час перебування в шлюбі ОСОБА_3
сплачено залишок коштів за квартиру в
сумі 1191 крб. 15 коп., що становить 26,4%
всієї вартості квартири.

11 липня 1995 року між ОСОБА_3 з однієї
сторони та ОСОБА_5, ОСОБА_6 з другої
сторони було укладено договір обміну,
за яким ОСОБА_3 обміняв однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 на двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_2. В пункті 4-му даного
договору зазначено, що обмін
проводиться без доплати.

Твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що
квартира придбана по договору міни з
доплатою суперечить змісту
нотаріально посвідченого договору
міни, не підтверджено належними та
достовірними доказами.

Судом встановлено, що під час шлюбу
відповідач не набув права приватної
власності на спадкову квартиру, а став
власником паєнакоплення. Сторонами під
час шлюбу було сплачено залишок
паєнакоплення за квартиру, а саме 1191
крб. 15 коп., що становить 26,4% всієї
вартості квартири. Після чого
здійснено її обмін на спірну квартиру.
За таких обставин суд приходить до
висновку, що частка позивача становить
13,2%.

Згідно п.2 ч.1. ст. 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є: майно набуте нею, ним за час шлюбу,
але на підставі договору дарування або
в порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно,
що є обєктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішено судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Позивачка не надала суду достовірних
доказів, щодо доплати за обмін
квартири, а твердження, що базуються на
припущеннях, судом не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки це
суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України
та на підставі ст.ст.57, 60, 69, 70, 71 СК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в
якій 86,8% належить ОСОБА_3 і 13,2% належить
ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Здолбунівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Повний текст рішення суду було
виготовлено та підписано 14 квітня 2014
року.

С у д д я :