У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка», третя особа -
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, про
зобов'язання видати нову довідку про
розмір щомісячних страхових виплат,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 26 грудня
2012 року, ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив
зобов'язати публічне акціонерне
товариство «Євраз Суха Балка» (далі-
ПАТ «Євраз Суха Балка») надати до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області нову
довідку про розмір щомісячних виплат
відшкодування його втраченого
заробітку станом на 1 квітня 2001 року у
розмірі 220 грн 50 коп., а також
відшкодувати моральну шкоду у розмірі
10 000 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 22
червня 1951 року до 28 квітня 2000 року
працював підземними скреперистом та
гірничим робітником очисного забою на
шахті «Південна» РУ ім. ХХ Партз'їзду
тресту «Ленінруда», правонаступником
якого є ПАТ «Євраз Суха Балка».

У 1983 році у нього було виявлено
професійне захворювання та у 1989 році
висновком МСЕК встановлено 35 % втрати
професійної працездатності, а при
повторному огляді у 1992 році - третю
групу інвалідності безстроково.

Виходячи із середньомісячного
заробітку гірничого робітника
очисного забою за січень-квітень 1992
року, ПАТ «Євраз Суха Балка»
виплачувала йому щомісячну страхову
виплату відшкодування втраченого
заробітку, яка підлягає перегляду у
зв'язку із збільшенням
середньомісячного заробітку
працівника на підприємстві.

При передачі його особової справи до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області
підприємством видано довідку про те, що
на 1 квітня 2001 року розмір щомісячної
виплати відшкодування його втраченого
заробітку, виходячи із
середньомісячного заробітку у розмірі
185 грн, становив 64 грн 75 коп.

Проте станом на квітень 2000 року
фактична заробітна плата відповідного
працівника на підприємстві становила
630 грн, що є підставою для зобов'язання
ПАТ «Євраз Суха Балка» подати до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області нову
довідку про розмір щомісячного
відшкодування утраченого заробітку у
розмірі 220 грн 50 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 26 грудня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4
вересня 2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_5 просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що за час роботи
ОСОБА_3 на підприємстві,
правонаступником якого є ПАТ «Євраз
Суха Балка», висновком МСЕК йому було
встановлено втрату професійної
працездатності внаслідок професійного
захворювання у розмірі 35 % та з 1 квітня
1998 року третя група інвалідності
безстроково.

До 1 квітня 2001 року ПАТ «Євраз Суха
Балка» щомісяця виплачувало позивачу
відшкодування втраченого заробітку у
зв'язку з професійним захворюванням, а
в квітні 2001 року передало до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області довідку,
відповідно до якої розмір такого
відшкодування на 1 квітня 2001 року
становив 64 грн 75 коп.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, виходив із того, що під час
розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до
ВАТ «Євраз Суха Балка», відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості за
щомісячними виплатами відшкодування
втраченого заробітку, компенсації,
відшкодування моральної шкоди та
надання нової довідки судами
встановлено, що підприємство при
передачі особової справи позивача до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області надало
правильну довідку про розмір страхових
виплат. У спірний період при зростанні
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві з метою збільшення їх
частки у середньомісячній заробітній
платі в межах встановленого фонду
споживання змінювалась лише структура
заробітної плати і вказана обставина
не підлягає доведенню відповідно до ч. 3
ст. 61 ЦПК України.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із його висновками та залишив його без
змін.

Із висновками апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до п. 28 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 472 від 23 червня 1993
року в редакції, що діяла до 3 жовтня 1997
року, перерахування розміру
відшкодування шкоди (втраченого
заробітку, витрат на соціальну і
медичну допомогу) проводиться у разі
підвищення тарифних ставок (окладів)
працівників госпрозрахункових
підприємств, а також заробітної плати
відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум
відшкодування шкоди передбачено
Галузевими угодами між Міністерством
промислової політики України та
добровільними об'єднаннями і
Центральним Комітетом профспілок на
1995-2000 роки, а саме: роботодавець
проводить перерахунок відшкодування
шкоди, пов'язаної з виконанням трудових
обов'язків одночасно з підвищенням на
підприємстві тарифних ставок та
посадових окладів на коефіцієнт
фактичного підвищення заробітної
плати за даною професією.

Таким чином, чинними на час виникнення
спірних правовідносин
нормативно-правовими актами визначено
порядок нарахування та перерахунку сум
відшкодування шкоди працівникові у
зв'язку із ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків.

Вимоги до ухвали апеляційного суду
встановлені ст. 315 ЦПК України.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду в
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із висновком суду першої інстанції про
те, що встановлені рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 14
квітня 2010 року та ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 15
вересня 2010 року обставини у справі за
позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Євраз Суха
Балка», відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості
за щомісячними виплатами
відшкодування втраченого заробітку,
компенсації, відшкодування моральної
шкоди та надання нової довідки, не
підлягають доказуванню при вирішенні
зазначеної справи відповідно до ч. 3 ст.
61 ЦПК України. Указаними рішеннями було
встановлено, що станом на 1 квітня 2001
року підприємство подало до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області правильну
довідку про розмір страхових виплат
ОСОБА_3

У матеріалах справи відсутні копії
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року та
ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
вересня 2010 року, на які посилався суд
першої інстанції як на такі, що мають
преюдиційне значення, що унеможливлює
перевірку доводів касаційної скарги
судом касаційної інстанції.

Із змісту оскаржуваних судових рішень
випливає, що позивач вже звертався до
суду із позовними вимогами про надання
нової довідки про розмір страхових
виплат станом на 1 квітня 2001 року. У
справі, на судові рішення в якій
позивач подав касаційну скаргу, із
змісту позовної заяви вбачається, що
він просив суд зобов'язати надати нову
довідку про розмір щомісячних виплат
відшкодування утраченого заробітку
станом на 1 квітня 2001 року.

Дійшовши висновку про те, що судом вже
досліджувалося питання перерахунку
середньомісячної заробітної плати для
визначення розміру втраченого
заробітку у зв'язку з нещасним випадком
на виробництві, апеляційний суд не
з'ясував, чи є підстави для закриття
провадження у справі відповідно до п. 2
ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Крім того, як убачається із довідки ПАТ
«Євраз Суха Балка» № 2952 від 24 вересня
2012 року, середньомісячний заробіток за
професією гірничий робітник очисного
забою по підприємству за квітень 2000
року становив 630 грн (а.с. 43).

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином
не перевірив доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3, зокрема про те, що наказом № 308
від 6 червня 2003 року ПАТ «Євраз Суха
Балка» вже перераховувало йому суму
відшкодування шкоди станом на 1 квітня
2001 року, чим фактично визнавало
порушення при розрахунку розміру
відшкодування шкоди; посилаючись на
судові рішення, якими було встановлено
обставини справи, не звернув уваги, що
такі у справі відсутні, що позбавляє
можливості перевірити доводи
касаційної скарги, чи відбулося
фактичне підвищення заробітної плати
на підприємстві, правильність чи
неправильність застосування
підприємством коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок і посадових окладів
при перерахуванні позивачу розміру
втраченого заробітку.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, ухвалу
апеляційного суду необхідно скасувати
та направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції відповідно
до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4
вересня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко