Ухвала

28 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Ситнік О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 грудня 2013 року

у справі за позовом Кредитної спілки
«Актив» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Кредитна спілка «Актив»
(далі - КС «Актив») звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, у
якому просила стягнути солідарно з
відповідачів на свою користь
11 701 грн 36 коп. заборгованості за
кредитним договором, яка утворилася
станом на 18 травня 2009 року. Посилалась
на те, що 8 січня 2008 року між нею та
відповідачем ОСОБА_4 укладено
кредитний договір

№ Др/С 168, згідно з яким останній
отримав кредит 10 000 грн, за умови сплати
45 % річних, терміном на 18 місяців, з
кінцевим строком повернення до 20 липня
2009 року. На забезпечення виконання
взятих ОСОБА_4 за кредитним договором
зобов'язань між КС «Актив» та ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 укладено договори поруки. Проте,
взятих за кредитним договором
зобовʼ?язань боржник не виконав
належним чином, що призвело до
утворення заборгованості.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
21 жовтня 2009 року залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 04 грудня 2013 року позов
задоволено.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

24 грудня 2013 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом

КС «Актив» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення боргу за касаційною скаргою
на заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
21 жовтня 2009 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 4 грудня
2013 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема

ст. 559 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 7 жовтня 2009 року в справі за
позовом про розірвання кредитного
договору та стягнення заборгованості,
якою рішення апеляційного суду в
частині відмови в задоволені позову
скасовано та в цій частині залишено без
змін рішення суду першої інстанції, в
іншій частині судові рішення залишено
без змін;

- постанову Верховного Суду України від
18 липня 2012 року в справі за позовом про
визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Верховного
суду України від 7 жовтня 2009 року не
вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року

№ 11 «Про судову практику застосування
статтей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» розʼ?яснено, що
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1

ст. 355 ЦПК України, можуть бути зокрема,
рішення судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції.

Оскільки постанова від 18 липня 2012 року
прийнята Верховним Судом України не як
судом касаційної інстанції, тому на неї
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Кредитної
спілки «Актив» до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про стягнення боргу, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня О.М. Ситнік