Справа №482/1630/13-ц 05.05.2014 05.05.2014 05.05.2014
Провадження № 22ц/784/1410/14
Головуючий у І інстанції Баранкевич
Доповідач в апеляційної інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 травня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Руднік Є.М.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» рішення
Новоодесського районного суду
Миколаївської області від 03 грудня 2013
року, ухваленого у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

у с т а н о в и л а :

03 вересня 2013 року Комерційний Банк
"ПриватБанк" (далі Банк) пред'явив до
ОСОБА_3 зазначений позов, який
обґрунтував наступним.

15 січня 2008 року він уклав з ОСОБА_3
кредитний договір № NKХRRХ09790294 за
умовами якого Банк зобов'язався надати
позичальнику кредит на споживчі цілі у
розмірі 13 992 гривні 00 копійок, а та, у
свою чергу, зобов'язувалася
використати взяті грошові кошти за
цільовим призначенням і повернути їх
частинами до 15 січня 2010 року;
сплачувати щомісячно відсотки за
користування ними у розмірі 1 %
нарахований, на суму залишку
заборгованості по кредиту; а також
сплачувати по 167 гривень 90 копійок
щомісячно та 2 332 гривні разово,
винагороди за надання фінансового
інструменту.

В ньому ж, сторони домовилися, що у разі
прострочки виконання грошового
зобов'язання позичальник сплачує Банку
штраф, розмір якого визначається сумою
фіксованої складової у розмірі 500
гривень та відсоткової плаваючої
складовою у розмірі 5% від суми
заборгованості.

Наряду з цим, сторони передбачили, що
порушення позичальником виписаних
умов, дає Банку право нараховувати пеню
в розмірі 0,5 % від суми прострочених
виконанням зобов'язань за кожен день
прострочки, але не менше 1 гривні на деь,
і вимагати від позичальника
дострокового виконання кредитного
зобов'язання.

На наступний день Банк виконав взятий
на себе обов'язок, перерахувавши
передаванні в кредит гроші, за
вирахуванням разової винагородити за
надання фінансового інструменту, на
рахунок суб'єкта торгової діяльності,
названого позичальником і з надією
чекав на належну договірну поведінку з
боку ОСОБА_3

Проте та, взятого на себе за договором
обов'язку не дотрималася, і, сплативши
до 01 липня 2008 року лише 4 468 гривень 30
копійок, припинила будь які виплати,
залишаючись винною Банку 92 174 гривні 87
копійок, з яких:

· 12 442 гривні 31 копійка
заборгованість за тілом кредиту;

· 1 116 гривень 77 копійок
заборгованість зі сплати відсотків;

· 1 846 гривень 90 копійок
заборгованість з комісії за
користування позиченими грошима;

· 71 903 гривні 42 копійки пеня,
нарахована за прострочку грошового
зобов'язання;

· 4 865 гривень 47 копійок сума
штрафів.

Посилаючись на виписані обставини і
відмову відповідач сплатити борг
добровільно, просив стягнути його за
судовим рішенням.

У судовому засіданні представник
позивача позов Банку підтримав у
повному обсязі.

Правова позиція відповідача суду
невідома, оскільки справу розглянуто у
її відсутність.

Рішенням Новоодесського районного
суду Миколаївської області від 03
грудня 2013 року Банку у позові
відмовлено за спливом позовної
давності.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» подало
на це рішення апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати, і ухвалити нове
- про задоволення його позову повністю.

Скаргу обґрунтовувало невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи і положенням чинного цивільного
законодавства.

24 квітня 2014 року представник Банку
надав до апеляційного суду клопотання,
яке містило уточнення позовних вимог,
що виразилося у зменшенні належного до
стягнення з відповідача боргу до 31 151
гривні 68 копійок, підставою чого назвав
наявність судового наказу від 01 грудня
2008 року, за яким тіло кредиту, а також
нараховані на той час відсотки, комісія
та пеня вже були з ОСОБА_3 стягнуто.

Апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, оскаржене рішення суду І
інстанції скасувати, оскільки воно
ухвалено з порушеннями норм
матеріального та процесуального
законодавств, і ухвалити у справі нове
рішення - про часткове задоволення
позову Банку.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому судовому
рішенні, районний суд вважав, що для
цього є законні підстави і таке
повністю відповідає засадам
цивільного та цивільно-процесуального
законодавств про свободу договору та
диспозитивність судового процесу.
Відповідач, за кредитним договором
взяла у Банку на споживчі потреби
грошові кошти, які повинна була
повернути до 15 січня 2010 року. Банк про
це достеменно знав, проте пред'явив
даний позов лише 03 вересня 2013 року,
тобто за спливом позовної давності у 3
роки, а тому у позові слід відмовити.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області не погоджується
з обставинами та правовідносинами,
встановленими судом 1 інстанції, його
висновки щодо них та результату
вирішення справи вважає помилковими,
необґрунтованими й незаконними.

Так, в силу ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Договір, в тому числі і договір
кредиту, є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

В силу статей 251, 253, 509, 525-526, 598, 610,
611, 616, 622, 631 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання
(не виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не
звільняється від виконання
зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк
за кредитний договором № NKХRRХ09790294 від
15 січня 2008 року надав ОСОБА_3 кредит на
споживчі цілі у розмірі 13 992 гривні 00
копійок, а та, у свою чергу,
зобов'язувалася використати взяті
грошові кошти за цільовим призначенням
і повернути їх частинами до 15 січня 2010
року; сплачувати щомісячно відсотки за
користування ними у розмірі 1 %
нарахований, на суму залишку
заборгованості по кредиту; а також
сплачувати по 167 гривень 90 копійок
щомісячно та 2 332 гривні разово,
винагороди за надання фінансового
інструменту.

ОСОБА_3, гроші взяла і використала за
цільовим призначенням, проте,
сплативши до 01 липня 2008 року лише 4 468
гривень 30 копійок, припинила будь-які
виплати, залишилася винною Банку
станом на 28 жовтня 2008 року 16 074 гривні 67
копійок, з яких:

· 12 442 гривні 31 копійка
заборгованість за тілом кредиту;

· 709 гривень 12 копійок
заборгованість зі сплати відсотків;

· 1 007 гривень 40 копійок
заборгованість з комісії за
користування позиченими грошима;

· 1 915 гривень 84 копійки пеня,
нарахована за прострочку грошового
зобов'язання.

Судовим наказом від 01 грудня 2008 року,
який на сьогодні є чинним, хоча й
невиконаним, названі грошові суми були
стягнуті з відповідача на користь
Банку.

Проте, і після цього, ОСОБА_3
продовжувала не сплачувати належні з
неї за кредитним зобов'язанням грошові
суми, у зв'язку з чим додатково
заборгувала Банку 8 729 гривень 07
копійок, з яких:

· 407 гривень 65 копійок,
заборгованість зі сплати відсотків за
користування позиченими грошима;

· 839 гривень 50 копійок
заборгованість зі сплати комісії за
користування кредитом;

· 6 828 гривень 15 копійок - пені, в
межах позовної давності, за прострочку
грошового зобов'язання;

· 653 гривні 77 копійок штрафу ( 250
гривень фіксована складова + 405 гривень
77 копійок процентна складова).

За такого і відповідно до статей 525, 589,
590, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України та
розділу 5 підпунктів 5.1., 5.3., 5.4.) Умов, що
діяли на момент укладення договору,
ОСОБА_3 повинна була б відповідати за
неналежне виконання кредитного
зобов`язання і нести негативні
наслідки таких своїх дій, а саме,
сплатити Банку прострочені відсотки,
комісію, штрафні санкції та пеню у
названому вище розмірі.

Оскільки вона у добровільному порядку
заборговані грошові кошти не сплачує,
то вони підлягали б стягненню за
судовим рішенням апеляційної
інстанції.

Стосовно висновку суду 1 інстанції про
сплив позовної давності за вимогами
Банку, то він є хибним - оскільки не
ґрунтується на законі.

Так, за ст.ст. 260, 264 і 267 ЦК України
позовна давність починається з дня
коли особа дізналася про порушення
свого права або повинна була дізнатися
про таке. Пред'явлення позову, в тому
числі і подача заяви про видачу
судового наказу, перериває позовну
давність і вона починається знову.
Такого ж наслідку тягне за собою
вчинення боржником дій, які б свідчили
про визнання боргу, наприклад, сплата
його частини. Відповідно до п.п. 5.3. Умов
договору сторони визначили позовну
давність у 5 років, а щодо неустойки у
три роки. Судовий наказ, який перервав
плинність позовної давності, видано 01
грудня 2008 року, а тому її кінцем слід
лічити 01 грудня 2013 року. Даний позов
Банком пред'явлено 03.09.2013 року, тобто, по
вимогам про стягнення комісії та
відсотків у межах позовної давності.
Пеню ж слід стягнути у межах 3 років, що
передували подачі позовної заяви,
оскільки саме про це зазначили сторони
в названому вище пункті Умов.

Таким чином, вирішуючи вимоги Банку про
стягнення заборгованих за кредитом
грошових сум, то як на думку колегії, до
стягнення з відповідача на користь
Банку підлягають наступні грошові
суми:

· 407 гривень 65 копійок,
заборгованості зі сплати відсотків за
користування позиченими грошима;

· 839 гривень 50 копійок
заборгованості зі сплати комісії за
користування кредитом;

· 6 828 гривень 15 копійок - пені, за
прострочку грошового зобов'язання;

· 653 гривні 77 копійок штрафу, а
всього 8 729 гривень 07 копійок.

Зазначені висновки у повній мірі
відповідають чинному законодавству,
умовам договору, позиції
Конституційного Суду України та
міжнародній практиці, щодо
врегулювання спорів між банками та
позичальниками, які виникають з
кредитних відносин.

Зокрема, Конституційний Суд України у
рішенні від 11 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасно виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Генеральної Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 09 квітня 1985
року № 39/248, в якій наголошено, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, а тому
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

За такого, як на думку колегії,
стягнення з відповідача на користь
позивача грошової суми у названому
вище розмірі у повній мірі відповідає
виписаному і не ущемляє інтересів обох
сторін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 473 гривні 00 копійок на
відшкодування судових витрат
останнього в двох судових інстанціях (
229 гривень 40 копійок мінімальний розмір
збору у суді першої інстанції + 243
гривні 60 копійок мінімальний розмір
збору у суді апеляційної інстанції = 473
гривні 00 копійок ).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 03 грудня 2013
року скасувати і ухвалити у справі нове
рішення, яким названий позов
публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк"
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»:

· 407 гривень 65 копійок,
заборгованості зі сплати відсотків за
користування позиченими грошима;

· 839 гривень 50 копійок
заборгованості зі сплати комісії за
користування кредитом;

· 6 828 гривень 15 копійок - пені, за
прострочку грошового зобовязання;

· 653 гривні 77 копійок штрафу, а
всього 8 729 гривень 07 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за їх недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 473
гривні 00 копійок на відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: