Єдиний унікальний номер 218/75/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4205/2014
У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючої судді Краснощокової Н.С.

Суддів Могутової Н.Г.

Безрученко Ю.О.

При секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу представника відповідача
ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення
Амвросіївського районного суду
Донецької області від 26 березня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики,

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача ОСОБА_2 -
адвокат ОСОБА_3 звернувся до
апеляційного суду із апеляційною
скаргою на рішення Амвросіївського
районного суду Донецької області від 26
березня 2014 року, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики задоволені частково:
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
борг з урахуванням 3% місячних в сумі 5 936
грн. 40 коп. та 643 грн. 60 коп. судових
витрат, а всього 6 580 грн. В задоволенні
решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог
у зв»язку з тим, що рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі представник
відповідача зазначає, що
Амвросіївський районний суд Донецької
області 13 лютого 2014 року ухвалив заочне
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з
урахуванням 3% щомісячно, були
задоволені частково. В даному рішенні
судом наведено, що особа, яка
відмовилась отримувати судову
повістку, вважається повідомленою.
Крім того, при подачі позовної заяви
позивач документально не підтвердив
факт надання йому юридичної допомоги,
суду пред'явлена тільки квитанція від 28
грудня 2013 року на суму сплачених
адвокату коштів в розмірі 400 грн. До
того ж, при ухваленні рішення суд не
взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6 Наполягає на тому, що договір
позики з позивачем не укладала, гроші
не отримувала.

Відповідач доводи апеляційної
скарги підтримала.

Позивач в судовому засіданні не
приймав участі, про час та місце
слухання справи повідомлена належним
чином.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, посилався на те, що 14 січня 2014
року ОСОБА_4 подав до Амвросіївського
районного суду Донецької області
позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором з урахуванням
передбачених договором відсотків у
розмірі 5 936 грн., а також понесені
позивачем судові витрати у розмірі 993
грн. 60 коп., які складаються з судового
збору 593 грн. 60 коп. та витрат на надання
юридичної допомоги при складенні
позовної заяви 400 грн. В обґрунтування
позову позивач зазначив, що згідно
боргової розписки від 23 грудня 2012 року
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 в рахунок
боргу гроші в сумі 4 365 грн.,
зобов'язалась повернути борг в строк до
лютого 2013 року, у випадку несвоєчасного
погашення боргу, зобов'язалась
сплачувати 3% місячних.

ОСОБА_4 надав суду квитанцію про
прийом гонорару в сумі 400 грн.
завідуючим Торезької ЮК Перфильєвим
В.І. за підготовку позову ОСОБА_4

13 лютого 2014 року Амвросіївський
районний суд Донецької області ухвалив
заочне рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу за договором позики задоволені
частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 борг з урахуванням 3% місячних в
сумі 5 936 грн. 40 коп. та 643 грн. 60 коп.
судових витрат , а всього 6 580 грн. В
задоволенні решти вимог відмовлено.

17 лютого 2014 року ОСОБА_2 подала до
Амвросіївського районного суду
Донецької області заяву про перегляд
заочного рішення.

Ухвалою Амвросіївського районного
суду Донецької області від 27 лютого 2014
року заява перегляд заочного рішення
задоволена. Заочне рішення
Амвросіївського районного суду від 13
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики скасовано.

Рішенням Амвросіївського районного
суду Донецької області від 26 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики задоволені частково: стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг з
урахуванням 3% місячних в сумі 5 936 грн. 40
коп. та 643 грн. 60 коп. судових витрат, а
всього 6 580 грн. В задоволенні решти
вимог відмовлено. При ухваленні
рішення суд виходив з того, що
позивачем надано в оригіналі належно
оформлений письмовий документ про
укладання договору позики та передачі
обумовленої суми коштів відповідачу, а
відповідач не надала суду жодних
переконливих доказів написання
розписки під примусом чи поза її волею.
До того ж, позивач документально
підтвердив понесені ним судові витрати
на загальну суму 643 грн. 60 коп. Сплату
судового збору в розмірі 350 грн.
документально не підтверджено і така
сума не передбачена Законом України
«Про судовий збір», тому в задоволенні
вимог про стягнення судових витрат в
цій частині слід відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій
формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Як вбачається з матеріалів справи,
23 грудня 2012 року між сторонами було
укладено договір позики, за умовами
якого відповідач написала розписку про
те, що отримала від позивача гроші в
сумі 4365 грн.. які зобов»язалась
повернути до кінця лютого 2013 року, у
випадку несвоєчасного погашення боргу,
зобов'язалась сплачувати 3% місячних.

Факт складання даної розписки
відповідачем не оспорюється, з
позовними вимогами про визнання
недійсним договору позики відповідач
до суду не зверталась.

Відповідачем не було надано
переконливих доказів про те, що
договір позики з позивачем вона не
укладала та не отримувала вказану вище
суму грошей.

Судом першої інстанції зроблено
правильний висновок про те, що є
дійсним укладений між сторонами
договір позики, між сторонами по
вказаній справі виникли і існують
правовідносини, передбачені і
регульовані ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

На підтвердження понесених
судових витрат на правову допомогу
позивачем надані належні документи,
тому суд відповідно до положень ст. 84
ЦПК України стягнув з відповідача на
користь позивача понесені витрати у
розмірі 400 грн.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Амвросіївського
районного суду Донецької області від 26
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпеосередньо
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: