Номер провадження: 22-ц/785/5006/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
31.03.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення
порядку користування нерухомим
майном,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду (а. с. 2), в якому просила
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:
визнати за ОСОБА_5 право користування
кімнатою, площею 17 кв. м. (3); визнати за
ОСОБА_4 право користування кімнатою
площею 12,6 (7) кв. м.; визнати за ОСОБА_3
право користування кімнатою, площею 7,5
кв. м. (4); приміщення загального
використання: коридор, площею 8,6 кв. м.
(1), ванну кімнату, площею 2,6 кв. м. (5),
туалет, площею 1 кв. м. (6), кухню, площею 9,6
кв. м. (2) залишити у спільному
користуванні.

Свої позовні вимоги позивачка, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовувала тим, що вказана
квартира перебуває в спільній
частковій власності сторін, а саме:
позивачу та відповідачу ОСОБА_3
належить по 1/4 частині, а відповідачу
ОСОБА_5 - 1/2 частина квартири.
Порозуміння щодо користування
квартирою не знайдено, у зв'язку з чим
вона змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити, відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив
в задоволенні позову відмовити,
відповідач ОСОБА_5 проти задоволення
позову не заперечував, пояснив, що
оскільки йому належить 1/2 частина
квартири, а згідно заявлених вимог йому
виділяється в користування кімната
площею 17 кв. м., він згоден залишок своєї
частини уступити в користування
позивачу.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 31.03.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено. Визначено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
наступним чином: визнано за ОСОБА_5
право користування кімнатою, площею 17
кв. м. (3); визнано за ОСОБА_4 право
користування кімнатою площею 12,6 (7) кв.
м.; визнано за ОСОБА_3 право
користування кімнатою, площею 7,5 кв. м.
(4); приміщення загального використання:
коридор, площею 8,6 кв. м. (1), ванну
кімнату, площею 2,6 кв. м. (5), туалет,
площею 1 кв. м. (6), кухню, площею 9,6 кв. м. (2)
залишено у спільному користуванні.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
31.03.2014 року, в якій просить рішення суду
від 31.03.2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у позовній заяві ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення
порядку користування нерухомим майном
відмовити, посилаючись на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи та вказують на
неправильне застосування норм
матеріального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав
апеляційну скаргу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін по справі, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню з ухваленням нового
рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що 01.07.2008 року
управлінням житлово-комунального
господарства та паливно-енергетичного
комплексу Одеської міської ради видано
свідоцтво про право власності на житло,
яким посвідчено, що квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно
належить на правах спільної часткової
власності ОСОБА_7 та членам її сім'ї:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках
(а. с. 9).

З технічного паспорту, виготовленого
станом на 26.05.2011 року вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 розташована на 9-му
поверсі 9-ти поверхового будинку та
складається з 3-х житлових кімнат, у
тому числі: 1-а кімната 17,0 кв. м., 2-а
кімната 7,5 кв. м., 3-я кімната 12,6 кв. м.
Житлова площа квартири 37,1 кв. м., кухня
окрема площею 9,6 кв. м., ванна кімната - 2,6
кв. м., лоджії - 1,6 кв. м. та 2,9 кв. м.
Загальна площа квартири - 63,4 кв. м. (а. с.
10-11).

Відповідно до умов спадкового
договору, посвідченого 21.06.2011 року
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори
Сальніковою З.В., ОСОБА_7 передає після
своєї смерті у власність ОСОБА_5
належну їй на праві приватної
власності 1/4 частку квартири під
АДРЕСА_1 (а. с. 5-6).

ОСОБА_7 померла 12.07.2013 року, актовий
запис № 6839, про що суду надано
свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1,
видане 13.07.2013 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану в м.
Одесі реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції (а. с. 12).

Таким чином, спірна квартира на даний
час перебуває у спільній частковій
власності сторін, а саме: ОСОБА_4
належить 1/4 частина квартири, ОСОБА_3 - 1/4
частина квартири, ОСОБА_5 - 1/2 частина
квартири.

За таких обставин, суд першої
інстанції, керуючись ст. ст. 16, ч. 1 ст. 319,
ч. 1 ст. 321, 355, 356, ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки суд першої
інстанції дійшов до таких висновків
неправильно застосувавши норми
матеріального права.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи, що спірна квартира
АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю
сторін, ОСОБА_4 належить 1/4 частина
квартири, ОСОБА_3 - 1/4 частина квартири,
ОСОБА_5 - 1/2 частина квартири (а. с. 5-14).

Спірна квартира знаходиться на 9-му
поверсі 9-ти поверхового будинку та
складається з 3-х житлових кімнат, у
тому числі: 1-а кімната 17,0 кв. м., 2-а
кімната 7,5 кв. м., 3-я кімната 12,6 кв. м.,
житлова площа квартири 37,1 кв. м., кухня
окрема площею 9,6 кв. м., ванна кімната - 2,6
кв. м., лоджії - 1,6 кв. м. та 2,9 кв. м., туалет
- 1.0 кв. м., загальна площа квартири - 63,4
кв. м. (а. с. 10-11 технічний паспорт).

Між сторонами виник спір щодо порядку
користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Маючи однакову частку в спірній
квартирі з ОСОБА_3, ОСОБА_4 просить
виділити їй в користування кімнату
площею 12,6 кв. м., а ОСОБА_3 виділити в
користування кімнату площею 7,5 кв. м.,
проти чого заперечує ОСОБА_3

За таких обставин, виходячи з рівності
прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірну
квартиру, враховуючи рівність їх
часток, при задоволенні позовних вимог
будуть порушені права ОСОБА_3,
враховуючи рівність часток ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в спірній квартирі, оскільки,
приймаючи до уваги вимоги ст. 358 ЦК
України, не можливо надавати перевагу
одним співвласникам перед іншими, так
як захист прав одних не може порушувати
права інших.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
ОСОБА_3 заперечує проти встановлення
запропонованого позивачкою порядку
користування спірною квартирою та те,
що в матеріалах справи відсутні докази
можливого встановлення порядку
користування спірною квартирою без
порушення прав всіх співвласників,
судова експертиза з приводу цього не
проводилася в ході розгляду справи в
суді першої інстанції, та таке
клопотання не заявлялося в суді
апеляційної інстанції, то відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог позивачки, а в їх задоволенні
необхідно відмовити в повному обсязі,
приймаючи до уваги, що позовні вимоги
позивачки до обох відповідачів
пов'язані між собою.

Однак, суд першої інстанції на
вищевказане уваги не звернув та
помилково задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_4

Тому, на підставі наведеного, судова
колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги та вважає, що
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 31.03.2014 року необхідно
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4
про визначення порядку користування
нерухомим майном.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 31.03.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
нерухомим майном - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_4.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В. А. Станкевич