Справа № 565/1527/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року

м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд
Рівненської області під головуванням

суддіДемчини Т.Ю.при
секретаріКовальчук В.С.з участю
позивача за первісним позовом -
відповідача за зустрічним
позовомОСОБА_3,представника позивача
за первісним позовом - відповідача за
зустрічним позовомОСОБА_4,відповідача
за первісним позовом - позивача за
зустрічним позовомОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
майна об'єктом спільної власності
подружжя та поділ майна, зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_5 про виділ частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, а саме - про виділення їй у
власність ? частини квартири АДРЕСА_1
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
вказана квартира придбана сторонами за
час перебування у зареєстрованому
шлюбі, однак право власності на неї
зареєстроване за ОСОБА_5 На даний час
шлюб між сторонами розірвано, і ОСОБА_3
бажає поділити це спільне майно, у
зв'язку з чим пред'явлено позов.

Відповідач ОСОБА_5 пред'явив до суду
зустрічний позов, у якому просив суд
визнати за ним право власності на
спірну квартиру, як таку, що хоча і
придбана за час шлюбу, однак за
особисті кошти ОСОБА_5 Вимоги
зустрічного позову обґрунтовував тим,
що для купівлі квартири частину коштів
в сумі 23000 грн. надали його батьки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, іншу частину - 11000 грн.
він отримав у іпотечний кредит. Після
розірвання шлюбу ним було здійснено
невід'ємні поліпшення квартири шляхом
проведення її ремонту.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнювала
та збільшувала позовні вимоги, у заяві
від 14.04.14 р. просила суд визнати за нею
право власності на 2/3 частини спірної
квартири, з урахуванням перебування на
її утриманні неповнолітнього сина
сторін ОСОБА_8 Вона пояснила, що
квартира була придбана нею та ОСОБА_5 за
спільні кошти, частину з яких вони
позичали у фізичних осіб, іншу частину
отримали від банківської установи за
кредитним договором, укладеним
установою з ОСОБА_5 Як пояснила
позивачка за первісним позовом,
кредитні кошти на момент розірвання
шлюбу виплачені в повному обсязі
спільними зусиллями подружжя. З цих
підстав ОСОБА_3 просила суд
задовольнити її первісний позов та
відмовити у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні вимоги первісного позову з
урахуванням їх зміни підтримала в
повному обсязі, свою позицію
обґрунтовувала тим, що на утриманні
ОСОБА_3 знаходиться неповнолітня
дитина сторін - син ОСОБА_8, при цьому
ОСОБА_5 має заборгованість по сплаті
аліментів на утримання дитини. З цих
підстав просила відступити від засад
рівності часток подружжя у спільному
майні та визнати за ОСОБА_3 право
власності нам 2/3 частки спірної
квартири, у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5 відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5
в судовому засіданні вимоги первісного
позову не визнав в повному обсязі та
пояснив, що квартиру АДРЕСА_1 було
придбано у жовтні 2004 року за ціною 34227
грн., при цьому кошти в сумі 23000 грн. на
придбання квартири йому надали його
батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6, іншу частину
коштів в сумі 11000 грн. він одержав за
умовами кредитного договору, платежі
по якому також погашались його
батьками. Він пояснив, що на даний час
не має заборгованості по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_8, оскільки
поточні платежі вносить у розмірі,
більшому за встановлений судом, а щодо
сплати аліментів за період 2011-2012 років
між сторонами існує спір, що
вирішується в судовому порядку. ОСОБА_5
нічого невідомо про позики коштів у
фізичних осіб для придбання квартири, а
тому, з урахуванням аргументів щодо
джерела походження цих коштів,
викладених у зустрічному позові, він
просив відмовити у задоволенні
первісного позову ОСОБА_3 та
задовольнити його зустрічний позов,
визнавши його єдиним власником спірної
квартири.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, показання свідків, дослідивши
письмові докази у справі та оцінивши їх
у сукупності, суд прийшов до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення первісного позову та
відмову у задоволенні вимог
зустрічного позову.

При цьому суд встановив та врахував
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 01 вересня
1999 року і до 22 жовтня 2010 року, коли шлюб
було розірвано рішенням
Кузнецовського міського суду
Рівненської області.

Від шлюбу сторони мають дитину - сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого за
вищезазначеним судовим рішенням
залишено на вихованні матері.

Як вбачається з свідоцтва про
реєстрацію право власності на нерухоме
майно, виданого КП «Кузнецовське
міське бюро технічної інвентаризації»
04.11.04 р., за ОСОБА_5 зареєстроване право
приватної власності на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1

Як вбачається з договору
купівлі-продажу від 30.10.04 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Кузнецовського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, дану квартиру загальною
площею 36,5 кв.м. ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_10
за 34227,00 грн.

Таким чином, дослідженням
вищезазначених документів
встановлено, що спірна квартира
придбана за час шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_3

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Вказаною нормою права передбачено
презумпцію віднесення придбаного за
час шлюбу майна до спільної сумісної
власності подружжя. У такому разі
позивач за первісним позовом ОСОБА_3
звільняється від доведення цієї
обставини, яка має значення для
правильного вирішення справи, а
відповідач за первісним позовом
ОСОБА_5, заперечуючи проти цього,
відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, має
довести протилежне (спростувати
матеріально-правову презумпцію).

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України, майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто, є
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що восени
2004 року за зверненням ОСОБА_3 вона
позичала сім»ї ОСОБА_3 кошти у розмірі,
еквівалентному 100 доларам США, на
придбання квартири, в подальшому дані
кошти було їй повернуто.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що восени
2004 року за зверненням ОСОБА_3 її сім»я
позичала сім»ї ОСОБА_3 кошти у розмірі,
еквівалентному 400 доларам США, на
придбання квартири, через тривалий час
ці кошти було повернуто, при поверненні
коштів були присутні як ОСОБА_3, так і
ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що у жовтні
2004 року він з дружиною ОСОБА_6 придбали
квартиру для свого сина ОСОБА_5, при
цьому 10000 грн. на її придбання він зняв з
свого рахунку у банківській установі,
на придбання житла для сина використав
13000 грн. власних заощаджень, віддавши
ОСОБА_5 таким чином 23000 грн. для купівлі
квартири, решту суми ОСОБА_5 одержав у
банку, оформивши кредитний договір.
Показання ОСОБА_13 підтвердила і свідок
ОСОБА_6

Як вбачається з виписки ПАТ
«Промінвестбанк» від 14.08.13 р. по рахунку
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_13, 25.10.04 р. з
вказаного рахунку власником було знято
9483,77 грн.

Доказів надання ОСОБА_13 ОСОБА_5 13000 грн.
для придбання квартири суду не надано,
як і доказів використання знятих
ОСОБА_13 з рахунку 9483,77 грн. на ці цілі.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2004 року
між АК «Промінвестбанк» та ОСОБА_5
укладено договір № 41 про іпотечний
кредит, за умовами якого ОСОБА_5 отримав
кредит в сумі 11000 грн. зі сплатою
відсотків по процентній ставці 21 %
річних терміном повернення до 26 жовтня
2006 р., забезпечення виконання умов за
цим договором забезпечувалось
іпотекою, предмет якої у договорі не
зазначено.

З пояснень учасників процесу судом
встановлено і ніким не оспорюється, що
кредитні зобов'язання за вказаним
договором виконані в повному обсязі
під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до ст.61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Статтею 65 СК України передбачено, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що кредитні кошти в сумі 11000
грн., одержані ОСОБА_5 за умовами
кредитного договору № 41 від 26.10.04 р.,
які, як встановлено судом з пояснень
сторін, були використані на придбання
спірної квартири, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з довідки УПФ
м.Кузнецовська № 411/03 від 21.11.13 р.,
протягом 2004 року ОСОБА_3 працювала та
одержала заробітну плату в сумі 5694,61
грн.

Довідкою ПАТ «Промінвестбанк» № 07-1/56-451
від 04.02.14 р. підтверджується, що у 2004
році ОСОБА_5 також працював та одержав
заробітну плату в сумі 20849,80 грн.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про недоведеність ОСОБА_5
факту придбання квартири АДРЕСА_1 за
власні кошти, без участі у цьому ОСОБА_3

Як вбачається з інформації приватного
нотаріусу Кузнецовського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 № 94/01-16 від
26.03.14 р., ОСОБА_3 надавала згоду ОСОБА_5 на
укладення договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідченого 30.10.04 р.

За таких обставин, виходячи з
викладеної у ст.60 СК України правової
презумпції, суд прийшов до висновку, що
квартира АДРЕСА_1 є об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_5 та
ОСОБА_3

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Вирішуючи питання про частки кожного з
подружжя у спільній власності, суд
враховує наступне.

Статтею ст.70 СК України передбачено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

Як вбачається з зустрічної позовної
заяви та пояснень позивача за
зустрічним позовом, ОСОБА_5 протягом
часу з липня по вересень 2011 року за
власний рахунок виконав ремонт спірної
квартири, замінивши вхідні та
міжкімнатні двері, сантехніку,
виконавши оздоблювальні роботи,
встановивши лічильники,
відремонтувавши приміщення балкону із
встановленням метало пластикової
балконної рами, перекривши дах над
балконом та здійснивши зовнішнє
шпаклювання швів між панелями будинку,
виконавши ремонтні роботи у коридорі.

Разом з тим, жодних доказів про
виконання ОСОБА_5 таких невід'ємних
поліпшень квартири АДРЕСА_1, суду не
надано.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2,
виданого відділом РАЦС Кузнецовського
міського управління юстиції
Рівненської області 12.01.13 р.,
вбачається, що ОСОБА_5 на даний час
перебуває у шлюбі з ОСОБА_14

З довідки ДЗ «СМСЧ № 3» від 30.04.14 р.
вбачається, що ОСОБА_14 перебуває на
обліку з приводу вагітності.

Однак, вказані обставини не можуть
враховуватись при визначенні розміру
часток майна дружини та чоловіка у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
оскільки вони виникли після набуття у
спільну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1, а також після
розірвання шлюбу між ними, і не є
обставинами, що мають істотне значення,
у розумінні ст.70 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.70 СК України, за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Як вбачається з довідки відділу ДВС
Кузнецовського міського управління
юстиції Рівненської області від 03.04.14
р., заборгованість ОСОБА_5 по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання неповнолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., станом на 01.11.03 р.
складає 7670,73 грн.

Довідкою відділу ДВС Кузнецовського
міського управління юстиції
Рівненської області від 23.04.14 р.
підтверджується, що за період січня -
жовтня 2013 року ОСОБА_5 сплатив на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дитини сторін на загальну суму 14400 грн.,
протягом листопада 2013 року - квітня 2014
року - 4500 грн.

Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_3
жодними доказами не доведено, що розмір
аліментів, які вона одержує,
недостатній для забезпечення
фізичного, духовного розвитку та
лікування дитини ОСОБА_8, у зв'язку з чим
суд не вбачає правових підстав для
збільшення її частки у праві спільної
власності на спірну квартиру на
підставі ч.3 ст.70 СК України.

Таким чином, підстави для відступлення
від засад рівності часток сторін у
праві власності на спільне майно
відсутні, оскільки фактичні обставини
в обґрунтування їх існування сторонами
не доведені.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про те, що за кожною із сторін
слід визнати право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1

У зв'язку з викладеним, вимоги
зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання
за ним права приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1, задоволенню не
підлягають.

Судові витрати, сплачені за подання
первісного позову, підлягають
розподілу пропорційно до задоволеної
його частини, у зв'язку з відмовою у
задоволенні зустрічного позову судові
витрати, пов'язані з його поданням,
розподілу між сторонами не підлягають.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст.60, 65, 70 СК України, ст.ст.368, 372, 392 ЦК
України, керуючись ст.ст.8, 10, 60, 174, 209,
212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати квартиру загальною
площею 36,5 кв.м., що знаходиться за
адресою: 34400 АДРЕСА_1 право власності на
яку зареєстроване за ОСОБА_5, спільною
сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Виділити ідеальні частки з майна,
що є у спільній сумісній власності
ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних
вимог первісного позову відмовити у
зв'язку з їх безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовити у зв'язку з
безпідставністю вимог.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
сплачений нею судовий збір в сумі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через
Кузнецовський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі ухвалення рішення без участі
особи, яка бере участь у справі,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: