РІШЕННЯ Справа № 2/257/395/14

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року Київський районний суд
м. Донецька у складі:

головуючого
судді Гурідової Н.М.,

при секретарі
Сидорової А.О.

за участю представника позивача
Ковеза В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Київського районного
суду в м. Донецьку справу за позовною
заявою Державного підприємства
«Донецька залізниця» в особі
Донецького будівельно - монтажного
експлуатаційного управління до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості, мотивуючи свої вимоги
наступним, відповідно до ордеру № 39 від
02.09.1988 року відповідач 09.09.1988 року
зареєструвався за адресою : АДРЕСА_1 та
користується гуртожитком до
теперішнього часу, у зв'язку із чим у
відповідача з позивачем склались
договірні відносини в частині
користування комунальними послугами
та мешканням у гуртожитку. З 2010 року з
відповідачем почала мешкати його
донька. Позивач вказує, що відповідачі
відповідно до чинного законодавства
повинні проводити як абоненти сплату
за комунальні послуги щомісячно. В
даному випадку відповідач сплату
проводив частково , у зв'язку з чим з
лютого 2012 року по квітень 2013 року
склалась заборгованість. Розрахунки
вартості мешкання та користування
комунальними послугами відповідач
отримував та отримує щомісячно. Крім
того, відповідач 18.02.2013 року відповідно
до листа № 373 на реструктуризацію боргу
не з'явився. Позивач вказує, що на
початку року надав документ про
наявність у нього пільги у розмірі 75 %
та з січня 2013 року УПСЗН сплачує за
нього відповідну суму виходячи з
тарифів затверджених міськрадою 221,02
грн. Проте відповідач вказує, що
відповідно до чинного законодавства
мешканець не званий трудовими
відносинами з залізницею сплачує
фактичну вартість користування
гуртожитком. Позивач просить стягнути
з відповідача суму заборгованості у
розмірі 11937,26 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
наполягав на їх задоволенні, надав суду
заяву , в якій вказав, що не заперечує
проти винесення заочного рішення.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явились, про час,
день та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, від них
не надійшло повідомлення про причини
неявки, тому враховуючи, що представник
позивача не заперечує проти ухвалення
заочного рішення, суд відповідно до ст.
224 ч.1 ЦПК України вважає необхідним
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів з ухваленням заочного
рішення. У попередніх судових
засіданнях відповідач пояснював, що
позов не визнає та не згоден з
нарахуваннями та тарифами, мешкав в
зазначеній квартирі 2 місяці, а донька
зовсім не мешкала, просив у задоволенні
позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
що є в матеріалах справи,
проаналізувавши надані докази, вважає,
що позов Державного підприємства
«Донецька залізниця» в особі
Донецького будівельно - монтажного
експлуатаційного управління до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що відповідно до
ордеру № 559 від 04.10.2010 року відповідач
вселився у гуртожиток розташований за
адресою : АДРЕСА_1, що належить позивачу
(а.с. 5-6)

В період з 01.01.2012 року по 01.04.2013
року позивачем була нарахована плата
за комунальні послуги та у зв'язку із
частковою сплатою відповідачем
нарахованих коштів, у нього виникла
заборгованість у розмірі 11937, 26 грн.
(а.с.67-76)

Згідно із ст.130 ЖК України
порядок користування жилою площею в
гуртожитках визначається
законодавством Союзу РСР і Української
РСР.

Статтею 131 ЖК України передбачено, що
відповідно до законодавства СРСР
Примірне положення про гуртожитки
затверджується Радою Міністрів УРСР,
міністерствами, державними комітетами
і відомствами СРСР за погодженням з
відповідними профспілковими органами.

Відповідно до п.18 «Примірного
положення про гуртожитки», робітники,
службовці, студенти, учні, а також інші
громадяни, які проживають у гуртожитку,
зобов'язані своєчасно вносити плату за
користування жилою площею і за
комунальні послуги відповідно до п.38
цього Примірного положення.

Згідно пп.2 п.38 Примірного положення про
гуртожитки, громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Відповідно до п.2.1. Положення про
порядок оплати за проживання у
гуртожитках Донецької залізниці від
23.04.2007 року №394, особи, які не пов`язані
трудовими відносинами з дорогою та які
мешкають у гуртожитках дороги,
сплачують фактичну вартість займаних
койко-місць.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цьогоКодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
має право на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Крім того, судом встановлено, що
документально підтверджених доказів
щодо не проживання відповідачем в
періоди з 01.02.2012 по 01.04.2013 в гуртожитку
останнім надано.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості підлягають
задоволенню та з відповідача підлягає
стягненню сума заборгованості у
розмірі 11937,26 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи судом були
створені всі необхідні умови для
всебічного та повного дослідження
обставин справи, сторонам було надано
всі можливості для заявлення
необхідних клопотань та надання
доказів, що підтверджуються
матеріалами справи та протоколом
судового засідання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд вважає необхідним стягнути з
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 238,75 грн. на
користь Державного підприємства
«Донецька залізниця» в особі
Донецького будівельно - монтажного
експлуатаційного управління.

На підставі викладеногост.526 ЦК
України, 64,67,68,191 ЖК України, п.18 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою КМУ 21.07.2005 №630,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства
«Донецька залізниця» в особі
Донецького будівельно - монтажного
експлуатаційного управління до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного підприємства «Донецька
залізниця» в особі Донецького
будівельно - монтажного
експлуатаційного управління
заборгованість в розмірі 11937
(одинадцять тисяч дев'ятсот тридцять
сім) грн. 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного підприємства «Донецька
залізниця» в особі Донецького
будівельно - монтажного
експлуатаційного управління судовий
збір у розмірі 238 ( двісті тридцять
вісім ) грн. 75 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на заочне
рішення може бути подано до
Апеляційного суду Донецької області
через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення

Суддя