Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/6079/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів:
Товянської О.В.

Худякова А.М.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади в особі
Станишівської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області, Житомирської обласної ради,
третя особа: Житомирська обласна
дитяча лікарня, про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 березня 2014
року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначила, що з 1994 року
працює в Житомирській обласній дитячій
лікарні. 27.06.1994 року на підставі рішення
адміністрації та профспілкового
комітету дитячої обласної лікарні їй
було видано ордер №78 на право
заселення кімнати АДРЕСА_1. Просила
визнати право власності на вказану
кімнату за набувальною давністю.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що судом не встановлено усіх
обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції на підставі ч. 3 ст.344
ЦК України прийшов до правильного
висновку, що відсутні підстави для
визнання за позивачкою права власності
за набувальною давністю.

Так, відповідно до частин 1 та 3 ст.344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом, а якщо
особа заволоділа майном на підставі
договору з його власником, який після
закінчення строку договору не
пред'явив вимоги про його повернення,
вона набуває право власності за
набувальною давністю на нерухоме майно
через п'ятнадцять, а на рухоме майно
через п'ять років з часу спливу
позовної давності.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та
перехідних положень зазначеного
Кодексу він набирає чинності з 1 січня
2004 року. Правила ст.344 Цивільного
кодексу України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з роботою в Житомирській
обласній дитячій лікарні позивачу для
проживання в 1994 році на підставі
спільного рішення адміністрації і
профспілкового комітету лікарні був
наданий ордер на заселення до кімнати
АДРЕСА_1. Цей гуртожиток перебуває на
балансі Житомирської обласної дитячої
лікарні Житомирської обласної ради. З
вказаного часу позивач проживає у
вищезазначеному житловому приміщенні.

Законодавець визначив, що набувальна
давність поширюється на випадки
фактичного володіння чужим майном.
Наявність у володільця, наприклад,
договору оренди, наймання, зберігання
тощо, виключає застосування
набувальної давності.

Відтак, для задоволення позовних вимог
відсутні правові підстави.

Доводи апелянта про те, що власник
жилого приміщення відмовляє йому у
приватизації вказаного житла, не може
бути підставою для задоволення вимог
про визнання права власності на житло
за набувальною давністю.

Інші доводи апеляційної скарги також є
безпідставні та ґрунтуються на
помилковому тлумаченні закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 березня
2014року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: