Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1473/14
Головуючий у 1-й інстанції: Галянчук Н.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
05 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: ТОВ «Запорізьке
МБТІ», про поділ житлового будинку в
натурі, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2012 року ОСОБА_3
звернулась до суду с позовом до ОСОБА_4,
третя особа: ТОВ «Запорізьке МБТІ», про
поділ житлового будинку в натурі між
власниками (виділ частки).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначала, що згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 26
травня 2010 року, виданого Вільнянською
державною нотаріальною конторою
Запорізької області, вона має у
власності ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1. Власником іншої ? частини
будинку на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 26
травня 2010 року, виданого Вільнянською
державною нотаріальною конторою
Запорізької області, є ОСОБА_4

Між нею та відповідачем існує конфлікт
з приводу користування житловим
будинком, який в добровільному порядку
вирішити неможливо, угоди про
встановлення певного порядку
користування спірним будинком
досягнуто не було.

У зв'язку з чим ОСОБА_3 просила суд
поділити в натурі житловий будинок між
нею та відповідачем.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 05 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на допущені судом
першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 05 лютого 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_3 повторно не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином 19
травня 2014 року, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, про
причини неявки суд не сповістила. За
таких обставин колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу у її
відсутності, як то передбачено
частиною 2 статті 305 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду Запорізької області
доповідь судді, вислухавши пояснення
ОСОБА_4, його представника, які
заперечують проти задоволення
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до статті 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка не надала належних
та допустимих доказів можливості
поділу в натурі спірного будинку.

Вказаний висновок відповідає
матеріалам справи, узгоджується з
нормами матеріального права.

У відповідності до статей 380 ЦК України
житловим будинком є будівля
капітального типу, споруджена з
дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

За змістом статті 186 ЦК України річ,
призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов'язані з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
26 травня 2010 року, виданого Вільнянською
державною нотаріальною конторою
Запорізької області, ОСОБА_3 є
власником ? частки будинку АДРЕСА_1.
Власником іншої ? частини будинку на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 26 травня 2010
року, виданого Вільнянською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області, є ОСОБА_4 ( а. с. 7-9 ).

За правовстановлюючими документами
житловий будинок АДРЕСА_1, позначений у
технічному паспорті літ. А, складається
з коридору 1-1 площею 6,1 кв. м, кухні 1-2
площею 8,3 кв. м, кімнати 1-3 площею 12,5 кв.
м, кімнати 1-4 площею 7,9 кв. м, кімнати 1-5
площею 5,7 кв. м. Загальна площа будинку
40,5 кв. м, жила площа - 26,1 кв. м. На
земельній ділянці площею 736 кв. м, на
якій розташований будинок і
користувачами якої є його
співвласники, знаходяться також літня
кухня лі. Б, сарай літ. б, вбиральня літ.
Г, сарай літ. В, душ літ. Д, паркан №1,
водовід № 3, замощення 1, паркан № 4 ( а. с.
10-14 ).

Проте ОСОБА_3 просить поділити житловий
будинок літ. Г загальною площею 163,8 кв.
м, житловою площею 66,3 кв. м ( а. с. 4-6 ).
Однак документи щодо перепланування та
переобладнання у будинку, внаслідок
чого змінилися літера та розмір
будинку, у матеріалах справи відсутні..
На земельній ділянці є також
самовільні споруди - сарай літ. Е.

Частинами 1,2 статті 358 ЦК України
передбачено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Згідно статті 364 ЦК України співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності. Якщо виділ у натурі частки
із спільного майна не допускається
згідно із законом або є неможливим,
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

За змістом статей 183,358,364,367,380 ЦК
України, виділ часток (поділ) жилого
будинку, що перебуває у спільній
частковій власності, є можливим, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Відповідно до роз'яснень пункту 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику
застосування судами України
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок" якщо виділ частки будинку в
натурі неможливий, суд вправі за
заявленим за це позовом встановити
порядок користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_3
про поділ в натурі спірного будинку між
нею та відповідачем, суд послався на
недоведеність тверджень про
можливість виділення зазначених
часток в натурі, зважаючи на те, що за
висновком проведеної по справі судової
будівельно-технічної експертизи № 32
від 11 жовтня 2013 року, враховуючи
розміри площі житлового будинку та
місце розташування житлових кімнат у
будинку літ. А, розділити між сторонами
в натурі житловий будинок АДРЕСА_1
відповідно до їх часток у спільній
частковій власності неможливо. Згідно
вимог ДБН В.2.2-15-2005 неможливо кожній із
сторін виділити ізольовану квартиру з
окремим входом, яка б складалась з
коридору шириною1,5 м, кімнати
мінімальною житловою площею 15 кв. м,
кухні площею 7 кв. м ( а. с. 44-45,92-149 ).

Будь-які інші належні та допустимі
докази на підтвердження можливості
поділу будинку в натурі позивачем не
надавались, при цьому вимоги про
встановлення порядку користування
спірним будинком ОСОБА_3 не заявлялись.

Виходячи із встановленого статтею 11
ЦПК України принципу диспозитивності,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до частини 3 статті 10,
статті 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виник спір.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За вказаних обставин відмова суду у
задоволенні вимог ОСОБА_3 про виділення
в натурі належної їй частки в будинку,
що перебуває у спільній частковій
власності, є обґрунтованою, до
вказаного висновку суд дійшов з
дотриманням вимога матеріального та
процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, є
безпідставними і спростовуються
матеріалами справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
щодо можливості поділу спірного
будинку в натурі не підтверджуються
належними доказами, отже фактично
ґрунтуються на припущеннях, що в силу
вимог частини 4 статті 60 ЦПК України не
може бути підставою для задоволення
позову.

Інші обставини, на які посилається
позивачка в апеляційній скарзі, були
досліджені судом першої інстанції і
додаткового правового аналізу не
потребують.

Рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, передбачених статтею 309 ЦПК
України підстав для його скасування чи
зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 05 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: