У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 03 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4, треті особи: Жуківцівська
сільська рада Обухівського району
Київської області, Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області, про визнання
державного акта на право власності на
землю недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у
якому зазначала, що вона є власником
земельної ділянки площею 0,520 га по
АДРЕСА_1, на підставі державного акта на
право власності на землю серії ІІІ-КВ №
112523, виданого на підставі рішення 10
сесії 23 скликання Жуківцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області від 23 лютого 2000 року.
Власником суміжної земельної ділянки
ОСОБА_2 здійснено будівництво паркану,
частина якого знаходиться на земельній
ділянці ОСОБА_4 Просила усунути
перешкоди у користуванні своєю
земельною ділянкою шляхом зобов'язання
ОСОБА_2 знести самовільно побудований
паркан.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом, у якому вказувала,
що вона є власником земельної ділянки
площею 0,25 га по АДРЕСА_2 на
підставі державного акта серії ЯБ №
006595, виданого на підставі договору
дарування земельної ділянки від 11
червня 2004 року № 3106. Власником суміжної
земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4
Вважала, що ОСОБА_4 грубо порушила
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок, визначений ст. 118 ЗК
України та просила визнати недійсним
державний акт від 18 листопада 2000
року серії ІІІ-КВ № 112523 на право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,52 га та скасувати його державну
реєстрацію; зобов'язати ОСОБА_4
повернути частину самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,15 га до
земель комунальної власності
Жуківцівської сільської ради
Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 26 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано недійсним
державний акт на право власності на
землю від 18 листопада 2000 року серії
ІІІ-КВ №112523, зареєстрований у Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 852, виданий
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,52 га
по АДРЕСА_1 Київської області. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 03 квітня 2014 року рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 26 грудня

2013 року у частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2 скасовано, у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовлено. У іншій частині рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 386 ЗК
України, оскільки порушення прав
позивачки за зустрічним позовом не
доведено, підстав для визнання
державного акта на право власності на
землю недійсним немає, так як рішення
про передачу земельної ділянки у
власність ОСОБА_4 прийнято 23 лютого 2000
року, а ОСОБА_2 набула право на суміжну
земельну ділянку - 11 червня 2004 року за
договором дарування і порушень прав на
земельну ділянку, що перебуває у її
власності, не встановлено.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою; за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
Жуківцівська сільська рада
Обухівського району Київської області,
Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області,
про визнання державного акта на право
власності на землю недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік