Справа № 482/285/14-ц
У Х В А Л А

13 лютого 2014 року
м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного
суду Миколаївської області Гажа О.П.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання частково
недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2014 року позивач
звернувся в суд з вищевказаним позовом.
Посилаючись в своєму позові на
порушення банком чинного
законодавства при укладені договору
банківського кредиту,
несправедливість його умов, внаслідок
чого, як на його думку, розмір
нарахованих банком комісійних виплат
значно перевищує розмір тіла кредиту,
що є несправедливим, позивач,
обгрунтовуючи свої вимоги захистом
прав споживачів, передбачених Законом
України "Про захист прав споживачів",
просить суд визнати частково недійсним
укладений 22.11.2007 року між ним і банком
кредитний договір №003-14033-221107 про
відкриття карткового рахунку та
обслуговування кредитної карки, а саме
пункти 5.1 цього кредитного договору та
п.1.2 Додатку №1 до цього договору.

У відповідності до вимог ст.ст.115,
121 ч.3 п.4 ЦПК України, дана позовна заява
підлягає поверненню позивачу, так як
справа не підсудна Новоодеському
районному суду.

Так, позивач в своєму позові
вказав відповідача публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
який знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно із ст.109 ЦПК України позови
до юридичних осіб предґявляються в суд
за їхнім місцезнаходженням.

В зв'язку з викладеним, дана
справа підсудна одному із районних
судів м. Києва, юрисдикція якого
розповсюджується на район, в якому
розташований відповідач ПАТ «Дельта
Банк».

Позивач помилково, безпідставно
посилається на чинне законодавство про
захист прав споживачів, як одну із
підстав свого позову і необґрунтовано
визначив підсудність даної справи за
місцем свого проживання, на підставі
ст.110 ЦПК України.

Згідно ст.1 Закону України «Про
захист прав споживачів», вбачається, що
послуга - це діяльність виконавця з
надання(передачі) споживачеві певного
визначеного договором матеріального
чи нематеріального блага, що
здійснюється за індивідуальним
замовленням споживача для задоволення
його особистих потреб. У п.23 ст.1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
зазначено, що споживчий кредит - це
кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Як же вбачається з обставин
викладених в позові, між позивачем та
ПАТ «Дельта Банк» 22.11.2007 року було
укладено не договір споживчого
кредитування, а договір комерційного
кредитування, за яким банк відкрив
позивачу картковий рахунок та
здійснював обслуговування платіжної
картки.

Тому, в світлі практики
Верховного Суду України, та згідно
чинного законодавства, дана категорія
справ, що випливає з кредитних
правовідносин підпадає не під дію
Закону України «Про захист прав
споживачів», а під спеціальне
законодавство в системі кредитування.

Згідно ст.ст.115,121 ч.3 п.4 ЦПК
України, суддя встановивши, що справа
не підсудна цьому суду, повертає
позивачу позовну заяву для подання до
належного суду, про що постановляє
ухвалу.

Керуючись ст. ст.115, 121 ч.3 п.4 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ
«Дельта Банк» про визнання частково
недійсним кредитного договору, -
повернути позивачу для подання до
належного суду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний термін з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги в порядку
ст. 296 ЦПК України.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

Суддя: