РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1179/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

12.05.2014 року

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.

при секретарі Ременяк М.С.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
власністю,

В С Т А
Н О В И В :

25 лютого 2014 року ОСОБА_1 (позивач)
звернулася до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що в грудні
2012 року вона та її син ОСОБА_6 мали намір
продати приватний будинок по АДРЕСА_1,
оскільки їм належало на той час по ?
частки домоволодіння. У грудні 2012 року
до них приїхала покупець ОСОБА_7
(відповідач). Усно домовилися про
продаж будинку за 37000 доларів США, про
те вона попередила ОСОБА_7, що документи
на домоволодіння ще готуються. ОСОБА_7
запропонувала уступити її з ціни дома
4000 доларів США для швидкого оформлення
документів на домоволодіння.
Співвласник домоволодіння ОСОБА_6 дав
довіреності своїй дружині ОСОБА_4
(третя особа) на розпорядження його
часткою домоволодіння з метою продажу.
Внаслідок попередньої домовленості
про купівлю-продаж домоволодіння по
АДРЕСА_1, між ОСОБА_1, ОСОБА_4 з одного
боку та ОСОБА_5 було укладено договір,
згідно якого продавцям домоволодіння
передавались гроші у сумі 14 500 доларів
США, а останні зобов'язувались продати
домоволодіння по АДРЕСА_1 в строк до 12
березня 2013 року за 33000 доларів США. Поза
положеннями договору залишилися
узгодженні усно питання щодо обов'язку
ОСОБА_5 підготовити документи до
зазначеного терміну за 4000 доларів США
та домовленість між власниками
домоволодіння та ОСОБА_7 про проживання
ОСОБА_7 у домоволодінні по АДРЕСА_1 на
строк до укладання договору
купівлі-продажу домоволодіння. Проте
підготовка документів з боку ОСОБА_7
затягувалися під різноманітними
приводами . Остаточно документи на
домоволодіння були підготовлені
позивачем особисто 18 грудня 2013 року та
вони одразу запропонували телефоном
провести угоду ОСОБА_7 про
купівлю-продаж домоволодіння по
АДРЕСА_1, яка призначена нотаріусом на 20
грудня 2013 року. 20 грудня 2013 року ОСОБА_4
та ОСОБА_1 прождали у нотаріуса ОСОБА_7
та внаслідок того, що вона не з'явилась,
та з огляду на те, що наступного дня
спливав строк дії довіреності ОСОБА_6
про продаж домоволодіння, складену у
відношенні ОСОБА_4, ОСОБА_4 продала
домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_1. Отже,
позивач ОСОБА_1 стала одноособовою
власницею домоволодіння по АДРЕСА_1. 23
грудня 2013 року ОСОБА_1 надсилає листа
ОСОБА_7, в якому нагадує, що ОСОБА_7,
мешкає в її будинку безкоштовно вже
понад рік та пропонує виконати свій
намір про купівлю домоволодіння по
АДРЕСА_1, для того чого з'явитися до
приватного нотаріуса ОСОБА_8 по
вказаному адресу 20 січня 2014 року о 15.00
годині. У разі неявки ОСОБА_7
попереджається про необхідність
звільнення незаконно займаного
приміщення приватної власності ОСОБА_1
по АДРЕСА_1. Аналогічний
лист-повідомлення був направлений
ОСОБА_7 приватним нотаріусом ОСОБА_8 20
січня 2014 року ОСОБА_1 так і не
дочекалась ОСОБА_7 у приміщенні
приватного нотаріуса ОСОБА_8 для
укладання угоди про купівлю-продаж
домоволодіння. 29 січня 2014 року повторно
відправлено листа ОСОБА_7 про
необхідність укладання угоди про
купівлю-продаж домоволодіння, але
остання навмисно уникає отримання
цього листа та свідомо не виконує
вимогу про звільнення приміщення по
АДРЕСА_1

Таким чином позивач вважає, що
відповідач своїми діями порушує її
право на вільне користування приватною
власністю. У добровільному порядку
відповідач відмовляється звільнити
зайняте приміщення.

Враховуючи викладене позивач просить
усунути перешкоди у користуванні
житловим приміщенням, шляхом
зобов'язання відповідача звільнити
зайняте приміщення.

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник
заперечували проти позовних вимог,
посилаючись на те, що у січні 2014 року
ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_6 про стягнення подвійної суми
завдатку. На даний час справа
розглядається в суді. Оскільки сума
завдатку їй не повернута, вона не бажає
звільнити приміщення по АДРЕСА_1

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити.

З метою укладання мирової угоди по
справі оголошувались перерви (а.с.49, 50-51,
53). Станом на 12 травня 2014 року між
сторонами по справі мирова угода не
досягнута.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін присутніх
у судовому засіданні, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.3, 4 Цивільного
процесуального кодексу України (ЦПК
України) кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

Судом встановлено, що в грудні 2012 року
ОСОБА_1 та її син ОСОБА_6 мали намір
продати будинок по АДРЕСА_1 у
м.Дніпропетровську, оскільки їм
належало на той час по ? частки
домоволодіння (а.с.9-12).

На протязі грудня 2012 року - січня 2013
року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 яка діяла в
інтересах ОСОБА_6 за дорученням,
отримали від ОСОБА_5 14500 доларів США
завдатку за домоволодіння АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську,
що підтверджується сторонами у
судовому засіданні (а.с.60).

За усною домовленістю ОСОБА_7 вселилася
у вищевказане домоволодіння.

Згідно договору купівлі-продажу від 20
грудня 2013 року посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрованого в реєстрі № 6145 ОСОБА_1
є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську
(а.с.13-14).

Також судом встановлено, що у січні 2014
року ОСОБА_5 звернулася до Самарського
районного суду м.Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення
подвійної суми завдатку. На даний час
справа розглядається в суді (а.с.42-46).

Станом на 12 травня 2014 року договір
купівлі-продажу домоволодіння по
АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську
між сторонами не укладено.

Як вбачається з довідки, яка підписана
Головою квартального комітету № 28
Плахотнік Л.П. від 12.03.2014 року, у будинку
АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.62).

ОСОБА_7 проживає у вищевказаному
домоволодінні без реєстраційного
обліку більше року, звільнити зайняте
приміщення відмовляється, чим створює
перешкоди позивачу у користуванні,
володінні та розпорядженні своїм
майном.

За ст. 47 Конституції України, ніхто не
може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який
має підстави передбачити можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності
закон надав власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16, 386 ЦК України. Норми
цивільного права спрямовані на
відновлення того майнового положення,
яке мало місце до порушення.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
ч.1 ст.321 ЦК України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Як встановлено ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї.

Виходячи зі змісту ст. 150 Житлового
кодексу України, право власника жилого
приміщення на користування таким
приміщенням є частиною його
повноважень як власника.

Судом встановлено, що вимоги позивача
як власника домоволодіння по АДРЕСА_1 у
м. Дніпропетровську зводяться до того,
що так як відповідач відмовилась від
укладання договору купівлі-продажу за
ціною позивача та відмовилась
звільнити приміщення, то через це
позивач не може користуватися на
власний розсуд своєю власністю.

Таким чином, позивач позбавлена
можливості користуватися
домоволодінням.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведеності
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Посилання відповідача на те, що сума
завдатку їй не повернута, тому вона не
звільняє вищевказане дане приміщення,
не може бути прийнято судом до уваги,
оскільки вона не позбавлена можливості
вирішити цей спір у судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що факт
вчинення перешкод у користуванні
позивачем домоволодінням знайшов
свого підтвердження в ході розгляду
справи, у зв'язку з чим, порушене право
власності позивача підлягає судовому
захисту шляхом зобов'язання
відповідача звільнити зайняте
приміщення.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст..8 Конвенції «Про захист прав людини
та основних свобод, ст.150 Житлового
кодексу України ст. ст. 317, 319, 321,325, 391
Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 7,
10, 14, 57, 59, 60, 88, 208, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні належною їй на праві
власності будинком АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_7 звільнити вказане
житлове приміщення, а саме - будинок
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко