№ производства 2/646/226/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого -судді Васильєвої О.О.

при секретарі - Міщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Червонозаводського району м. Харкова
про визнання особи такою, що втратила
право користування квартирою в порядку
спадкування за законом, зняття з
реєстраційного обліку та виселення,
усунення перешкод,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Червонозаводського району м. Харкова, у
якому з урахуванням уточнень, просить
суд визнати відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування частиною квартири
АДРЕСА_1 яка належить позивачу на праві
приватної власності за договором
дарування від 14.09.2002 року; зобов'язати
Відділу громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Червонозаводського району м. Харкова
зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1,
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
виселити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
чинити перешкод позивачу ОСОБА_1 у
здійсненні права користування та
розпорядження власністю, а саме
квартирою АДРЕСА_1

В обгрунтування позову зазначив, що за
договором дарування від 14 вересня 2002
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої харківської
державної нотаріальної контори
Христенко Н.Л. гр-ни ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 подарували, а
позивач прийняв у дар 5/6 частин
квартири АДРЕСА_1 Цей договір був
зареєстрований позивачем в КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», про що свідчить витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно №5151188 від 21 жовтня 2004
року.

Однак, нещодавно, брат позивача ОСОБА_2,
незважаючи на те, що не мешкає в
належній позивачу за договором
дарування квартирі, більш ніж 10 років,
обґрунтовуючи тим, що він прописаний за
даною адресою, самовільно встановив
замок на одну з кімнат, заявивши при
цьому, що там буде мешкати його син
ОСОБА_3. ОСОБА_3 ніколи не був членом
родини позивача, та ніякої згоди на
його вселення позивач не давав.

Враховуючи те, що з вересня 2004 року по
наступний час, відповідачи ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не проживали у належній
позивачу квартирі за вказаною адресою,
не сплачували комунальні платежі, їх
речей у квартирі не знаходилось та вони
не отримували поштову кореспонденцію,
тобто були відсутні за своєю адресою
реєстрації понад строків, встановлених
Житловим кодексом УРСР та Цивільним
кодексом України, вважає, що це є
достатньою підставою для втрати ними
права та користування частиню квартири
АДРЕСА_1 (Літаковій), яка належить
позивачу на праві приватної власності.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити. Пояснив, що відповідачі у
спірному приміщенні не мешкають,
комунальні платежі не сплачують.
Мешкають за адресою: АДРЕСА_2. Свої
частки спірної квартири подарували
позивачу, договір не оскаржували.
Відповідач, ОСОБА_3, у вказану квартиру
навідується, інколи ночує. Позивач не
може розпоряджуватися належною йому
квартирою, не може продати, подарувати
її, та зробити ремонт. Відповідачі не
мешкають у спірній квартирі близько 2-3
років.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому
засіданні проти позову заперечував,
пояснив, що коли укладали договір
дарування, домовлялись, що вони будуть
мешкати в спірній квартирі, що мешкає в
цій квартирі, інколи відлучається по
роботі. В квартирі знаходиться
побутова техніка, яку він купляв.
Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 але
цей будинок не був добудований, тільки
прийнят в експлуатацію. Мешкає в
квартирі АДРЕСА_1. Договір дарування
укладали добровільно, даний договір не
оскаржували. Будинок по пр. Гагаріна
продали.

Відповідач, ОСОБА_3, в судовому
засіданні проти позову заперечував,
пояснив, мешкає у спірній квартирі з 1983
року. Був зареєстрований АДРЕСА_2,
однак, мешкав у квартирі АДРЕСА_1.
Договір дарування укладав добровільно,
в судовому порядку не оскаржував.

Представник відповідача, Відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Червонозаводського
району м. Харкова, у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8, пояснив, що часто
бував у квартирі АДРЕСА_1. Позивач
мешкає за адресою: АДРЕСА_3. У квартирі
АДРЕСА_1 бував у різний час 2-3 рази в
неділю останні 2-3 роки. Там мешкала
ОСОБА_6 - мати позивача. Останні 3-4
місяці в квартирі, також, мешкала
квартирант Олена. До цього ОСОБА_6
мешкала сама приблизно 3 роки.
Відповідачів у спірній квартирі бачив,
переважно у денний час, ввечері не
бачив. Чи знаходяться особисті речі,
ліжко відповідачів у квартирі не знає.

Свідок ОСОБА_10, пояснила, що в квартирі
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 мешкала сама, інколи
здавала зазначену квартиру. Один раз в
місяць, або два, на протязі року
навідувалась до неї. Всього в квартирі 3
кімнати. 2 кімнати були зайняті
квартирантами, а в третій мешкала
ОСОБА_6. Відповідачів у спірній
квартирі не бачила жодного разу.
Останній рік відповідачі у цій
квартирі не мешкали. За комунальні
платежі за квартиру, останній час
сплачує позивач.

Свідок ОСОБА_11, пояснила, що в квартирі
АДРЕСА_1, відповідачі мешкають останні
10-15 років. Позивач інколи приходить в
квартиру. Відповідачі постійно мешкали
в цій квартирі, в приватному будинку не
мешкали. Також, в цій квартирі мешкала
ОСОБА_6. Кому належить дана квартира не
знає. Останній рік відповідачі
постійно мешкають в цій квартирі.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно мешкають в
квартирі АДРЕСА_1. Вона мешкає по вул.
Самольотній останні 15 років. Будинок
був збудований в 1975-1976 роках.
Відповідач ОСОБА_2 мешкає у вказаній
квартирі з моменту забодови будинку.
Відповідачі інколи їздили у
відрядження, а вона залишалась з
ОСОБА_6. У спірній квартирі мешкали:
ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Одну кімнату займав квартирант. Також,
вказала, що зо 2 роки (2012-2013 роки)
сплачувала комунальні платежі по цій
квартирі, гроші на оплату яких, давали
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідачів, свідків, дослідвши
матеріали справи, вважає, що позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 14 вересня 2002
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої харківської
державної нотаріальної контори
Христенко Н.Л. гр-ни ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 подарували,
ОСОБА_1 прийняв у дар 5/6 частин квартири
АДРЕСА_1 яка в цілому складається з
трьох житлових кімнат, житловою площею
44,9 кв. м., загальною площею 61,2 кв. м.

Вищевказаний договір дарування
був зареєстрований позивачем в КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», про що свідчить витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно №5151188 від 21 жовтня 2004
року.

Ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачає, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Угодою про уточнення ідеальних
частко квартири від 14 вересня 2002 року,
було встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_1 належало
по 1/6 частині квартири АДРЕСА_1, кожному.
Вказані частки відповідно до договору
дарування від 14 вересня 2002 року були
подаровані позивачу по справі ОСОБА_1.

Як було встановлено в судовому
засіданні, та підтверджується показами
свідків та відповідачів, до набуття
позивачем права власності на спірну
квартиру, її власником була мати
позивача та відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6. Тобто, відповідачі вселялись у
спірну квартиру по вул. Самольотній як
члени сім'ї власника квартири.

Також, свідки підтвердили, що на даний
час відповідачі мешкають у вказаній
квартирі та сплачують комунальні
платежі, що підтверджується
квитанціями, наданими в судовому
засіданні, та показами свідка ОСОБА_12

Згідно до ч.4 ст. 156 ЖК України, до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Позивачем не було надано до суду
доказів укладання з відповідачами
угоди про порядок користування
спірним приміщенням, отже, на підставі
викладено та відповідно до приписів ст.
156 ЖК України, відповідачі мають право
користування квартирою АДРЕСА_1
нарівні з власником квартири, тобто з
позивачем по справі ОСОБА_1.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
спірною квартирою задоволенню не
підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо
зобов'язання Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Червонозаводського району м. Харкова
зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1,
відповідачів та їх виселення зі
спірної квартири, суд зазначає, що дані
позовні вимоги є похідними від
вимогами про визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.

Оскільки суд не вбачає підстав для
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1 то відсутні, також, підстави
для зняття відповідачів з
реєстраційного обліку та їх виселення
зі спірної квартири.

Стосовно вимоги щодо зобов'язання
відповідачів не чинити перешкод
позивачу у здійсненні права
користування та розпорядження
квартирою АДРЕСА_1

Як було встановлено в судовому
засіданні, та не заперечувалось самими
відповідачами по справі, вони
встановили нові замки на двері
вищезазначеної квартири, у зв'язку з
чим позивач позбавлений можливості
потрапити до спірної квартири.

Згідно частини 4 статті 9 ЖК України
житлові права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Позивач є власником квартири
АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування, однак, він позбавлений
можливості потрапити до вказаної
квартири, тобто позбавлений права
користування та розпорядження своєю
власністю.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд та має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про задоволення позову в
частині

зобов'язання відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не чинити перешкод позивачу
ОСОБА_1 у здійсненні права користування
та розпорядження власністю, а саме
квартирою АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.71,
72, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 386, 391,
405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Червонозаводського
району м. Харкова про визнання особи
такою, що втратила право користування
квартирою в порядку спадкування за
законом, зняття з реєстраційного
обліку та виселення, усунення перешкод
- задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у здійсненні права
користування та розпорядження
власністю, а саме, квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в сумі 28,68 грн., по 14,34 з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення у повному обсязі
виготовлено 19.05.2014 року.

Суддя
О.О. Васильєва