АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1282/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
15 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагда Л. Ф. суддівСіренко Ю.
В. , Трюхан Г. М. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу прокурора міста Умані на
рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 29 квітня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права
власності на спадкове майно, вивчивши
матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 17 березня 2013 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права власності на спадкове
майно.

В позовній заяві вказував, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в м. Умань у віці 77 років
помер його батько - ОСОБА_9, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 5 травня 2010 р. серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_9 залишилось
спадкове майно, яке складається з
рухомого та нерухомого майна.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_9 є позивач та відповідачі по
справі - мати і брат позивача, інших
спадкоємців першої черги немає.

Позивач зазначив, що у відповідності до
ст. 1268 ЦК України сторони по справі
прийняли спадщину, оскільки є
спадкоємцями на час відкриття
спадщини, а тому вважаються такими що
прийняли спадщину.

Отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом позивач та
відповідачі позбавлені можливості з
тих підстав, що їх покійний батько за
життя не отримав правовстановлюючі
документи на житловий будинок,
господарські будівлі та споруди, що є
спадковим майном.

Іншого шляху окрім судового яким би
було можливо набути право власності на
вказане майно немає.

Тому позивач просив суд визнати за ним
право власності на 1/3 частину
спадкового майна, а саме: житловий
будинок А-1, 1963 року побудови, вартістю 49
005 грн., з відповідною частиною
господарських будівель та споруд:
погріб під частиною будівлі В, 1977 року
побудови, вартістю 3 070 грн., прибудова а,
1963 року побудови, вартістю 7 113 грн.,
прибудова а1, 1987 року побудови, вартістю
4506 грн., літня кухня Г, 1977 року побудови,
вартістю 57 534 грн., баня Д, 1979 року
побудови, вартістю 669 грн., гараж Е, 1976
року побудови, вартістю 4 922 грн., літня
кухня Ж, 1977 року побудови, вартістю 3 422
грн., убиральня К, 1979 року побудови,
вартістю 1 816 грн., ворота з хвірткою № 2,
1979 року побудови, вартістю 811 грн.,
огорожа № 1, 1 979 року побудови, вартістю
1 414 грн., вимощення І, 1979 року побудови,
вартістю 951 грн., скважина № 3, 1990 року
побудови, вартістю 2 177 грн., що
розташовані в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 137 410 грн. належні на праві
власності покійному ОСОБА_9 та 1/3
частину земельної ділянки, площею 0,0596
га, переданої для обслуговування
вказаного житлового будинку належної
на праві власності покійному ОСОБА_9 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 113453 виданого 22 березня 2004 р.

За відповідачкою ОСОБА_7 визнати право
власності на ? частину спадкового
майна, а саме: житловий будинок А-1, 1963
року побудови, вартістю 49 005 грн., з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд: погріб під частиною
будівлі В, 1977 року побудови, вартістю 3
070 грн., прибудова а, 1963 року побудови,
вартістю 7 113 грн., прибудова а1, 1987 року
побудови, вартістю 4506 грн., літня кухня
Г, 1977 року побудови, вартістю 57 534 грн.,
баня Д, 1979 року побудови, вартістю 669
грн., гараж Е, 1976 року побудови, вартістю
4 922 грн., літня кухня Ж, 1977 року побудови,
вартістю 3 422 грн., убиральня К, 1979 року
побудови, вартістю 1 816 грн., ворота з
хвірткою № 2, 1979 року побудови, вартістю
811 грн., огорожа № 1, 1 979 року побудови,
вартістю 1 414 грн., вимощення І, 1979 року
побудови, вартістю 951 грн., скважина № 3,
1990 року побудови, вартістю 2 177 грн., що
розташовані в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 137 410 грн., як майна набутого в
період шлюбу та 1/2 частину земельної
ділянки, площею 0,0596 га, переданої для
обслуговування вказаного житлового
будинку належної на праві власності
покійному ОСОБА_9 на підставі держаного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЧР № 113463 виданого 22
березня 2004 р.

За відповідачем ОСОБА_8 визнати право
власності на 1/6 частину спадкового
майна, а саме: житловий будинок А-1, 1963
року побудови, вартістю 49 005 грн., з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд: погріб під частиною
будівлі В, 1977 року побудови, вартістю 3
070 грн., прибудова а, 1963 року побудови,
вартістю 7 113 грн., прибудова а1, 1987 року
побудови, вартістю 4506 грн., літня кухня
Г, 1977 року побудови, вартістю 57 534 грн.,
баня Д, 1979 року побудови, вартістю 669
грн., гараж Е, 1976 року побудови, вартістю
4 922 грн., літня кухня Ж, 1977 року побудови,
вартістю 3 422 грн., убиральня К, 1979 року
побудови, вартістю 1 816 грн., ворота з
хвірткою № 2, 1979 року побудови, вартістю
811 грн., огорожа № 1, 1 979 року побудови,
вартістю 1 414 грн., вимощення І, 1979 року
побудови, вартістю 951 грн., скважина № 3,
1990 року побудови, вартістю 2 177 грн., що
розташовані в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 137 410 грн., належні на праві
власності покійному ОСОБА_9 та 1/3
частину земельної ділянки, площею 0,0596
га, переданої для обслуговування
вказаного житлового будинку належної
на праві власності покійному ОСОБА_9 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 113453 виданого 22 березня 2004 р.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 29 квітня 2013
року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_6, спадкоємцем першої черги за
законом, право власності на 1/3 частину
спадкового майна, а саме: житловий
будинок А-1, 1963 року побудови, вартістю 49
005 грн., з відповідною частиною
господарських будівель та споруд:
погріб під частиною будівлі В, 1977 року
побудови, вартістю 3 070 грн., прибудова а,
1963 року побудови, вартістю 7 113 грн.,
прибудова а1, 1987 року побудови, вартістю
4506 грн., літня кухня Г, 1977 року побудови,
вартістю 57 534 грн., баня Д, 1979 року
побудови, вартістю 669 грн., гараж Е, 1976
року побудови, вартістю 4 922 грн., літня
кухня Ж, 1977 року побудови, вартістю 3 422
грн., убиральня К, 1979 року побудови,
вартістю 1 816 грн., ворота з хвірткою № 2,
1979 року побудови, вартістю 811 грн.,
огорожа № 1, 1 979 року побудови, вартістю
1 414 грн., вимощення І, 1979 року побудови,
вартістю 951 грн., скважина № 3, 1990 року
побудови, вартістю 2 177 грн., що
розташовані в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 137 410 грн. належні на праві
власності покійному батькові ОСОБА_9,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та 1/3 частину
земельної ділянки, площею 0,0596 га,
переданої для обслуговування
вказаного житлового будинку належної
на праві власності покійному ОСОБА_9 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 113453 виданого 22 березня 2004 р.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на ?
частину житлового будинку А-1, 1963 року
побудови, вартістю 49 005 грн., з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд: погріб під частиною
будівлі В, 1977 року побудови, вартістю 3
070 грн., прибудова а, 1963 року побудови,
вартістю 7 113 грн., прибудова а1, 1987 року
побудови, вартістю 4506 грн., літня кухня
Г, 1977 року побудови, вартістю 57 534 грн.,
баня Д, 1979 року побудови, вартістю 669
грн., гараж Е, 1976 року побудови, вартістю
4 922 грн., літня кухня Ж, 1977 року побудови,
вартістю 3 422 грн., убиральня К, 1979 року
побудови, вартістю 1 816 грн., ворота з
хвірткою № 2, 1979 року побудови, вартістю
811 грн., огорожа № 1, 1 979 року побудови,
вартістю 1 414 грн., вимощення І, 1979 року
побудови, вартістю 951 грн., скважина № 3,
1990 року побудови, вартістю 2 177 грн., що
розташовані в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 137 410 грн., як майно набуте в
період шлюбу та 1/2 частину земельної
ділянки, площею 0,0596 га, переданої для
обслуговування вказаного житлового
будинку належної на праві власності
покійному ОСОБА_9, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЧР № 113463 виданого 22
березня 2004 р.

Визнано за ОСОБА_8, спадкоємцем першої
черги за законом, право власності на 1/6
частину спадкового майна, а саме:
житловий будинок А-1, 1963 року побудови,
вартістю 49 005 грн., з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд: погріб під частиною будівлі В,
1977 року побудови, вартістю 3 070 грн.,
прибудова а, 1963 року побудови, вартістю
7 113 грн., прибудова а1, 1987 року побудови,
вартістю 4506 грн., літня кухня Г, 1977 року
побудови, вартістю 57 534 грн., баня Д, 1979
року побудови, вартістю 669 грн., гараж Е,
1976 року побудови, вартістю 4 922 грн.,
літня кухня Ж, 1977 року побудови,
вартістю 3 422 грн., убиральня К, 1979 року
побудови, вартістю 1 816 грн., ворота з
хвірткою № 2, 1979 року побудови, вартістю
811 грн., огорожа № 1, 1 979 року побудови,
вартістю 1 414 грн., вимощення І, 1979 року
побудови, вартістю 951 грн., скважина № 3,
1990 року побудови, вартістю 2 177 грн., що
розташовані в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 137 410 грн., належні на праві
власності покійному батькові ОСОБА_9,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та 1/6 частину
земельної ділянки, площею 0,0596 га,
переданої для обслуговування
вказаного житлового будинку належної
на праві власності покійному ОСОБА_9 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЧР
№ 113453 виданого 22 березня 2004 р.

Не погоджуючись з рішенням суду
прокурор міста Умань подав апеляційну
скаргу в якій просить про його
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову
повністю, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, який підтримав апеляційну
скаргу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а рішення суду повинно
бути скасовано і в задоволенні позову
відмовлено виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду вказаним вимогам
закону в повній мірі не відповідає,
тому не може залишатися без змін.

Задовольняючи позов суд виходив з того,
що після смерті ОСОБА_9 відкрилася
спадщина, яку фактично прийняли
спадкоємці першої черги за законом -
позивач ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_7,
ОСОБА_8

Звернувшись у встановлений строк до
нотаріальної контори, було з'ясовано,
що відсутнє свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
надвірним спорудами. ОСОБА_9 за життя,
на виділеній йому земельній ділянці,
разом з дружиною ОСОБА_7, побудували
житловий будинок з господарськими
спорудами, які не є самочинними
будівлями, що підтверджується даними
із технічного паспорту на спадковий
будинок.

Проте з такими висновками суду колегія
суддів погодитися не може.

Відповідності до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Ч. 1 ст. 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Відповідно ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину, в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням кожному
з них окремо.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008
року роз'яснено, що за наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 також
роз'яснено, що у разі якщо відсутність
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину не підтверджена належними
доказами, а саме відмовою нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
це може бути підставою для відмови у
позові.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції на зазначені
положення закону уваги не звернув, не
взяв до уваги факт відсутності
постанови нотаріуса про відмову у
видачі свідоцтва на право власності на
спадкове майно, а тому судом не може
бути визнане право власності на
спадкове майно, на підставі ст. 1297 ЦК
України.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
підстав для задоволення позову ОСОБА_6
немає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора міста
Умані задовольнити, рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 29 квітня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права власності на спадкове
майно скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання права власності на
спадкове майно відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :