Справа № 2-205/12 Головуючий у І
інстанції Оладько С.І.Провадження №
22-ц/780/3689/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
додаткове рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 29
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Коцюбинської
селищної ради Київської області,
виконавчого комітету Коцюбинської
селищної ради Київської області, третя
особа відділ Держкомзему м. Ірпеня про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та власністю,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
скасування рішень селищної ради та
виконавчого комітету селищної ради,

встановила:

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 04 квітня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_2, зобов'язано
ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у
користуванні ? частиною житлового
будинку № АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_1
знести самовільно збудовану прибудову
до зазначеного будинку.

Додатковим рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від
29 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 5000 грн. за проведення судової
експертизи.

Згідно рішення апеляційного суду
Київської області від 16 липня 2013 року
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 04 квітня 2013 року
скасовано в частині знесення
самочинної прибудови та в цій частині
ухвалено нове рішення, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про усунення
перешкод шляхом знесення самочинної
прибудови відмовлено.

У квітні 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на зазначене
додаткове рішення, в якій просив його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про
стягнення судових витрат, враховуючи
те, що рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 04 квітня 2013
року в частині знесення зведеної ним
добудови скасоване рішенням
апеляційного суду Київської області
від 16.07.2013 року і в цій частині ОСОБА_2
відмовлено в позові, то додаткове
рішення в частині стягнення з нього на
користь ОСОБА_2 судових витрат у
розмірі 5000 грн. є незаконним і повинно
бути скасоване.

Перевіривши законність і
обґрунтованість додаткового рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд
першої інстанції обґрунтовував свої
висновки тим, що позивачем ОСОБА_2 по
справі були понесені судові витрати по
оплаті експертизи в сумі 5000 грн., які
відповідно до вимог ст. ст. 88, 220 ЦПК
України підлягають стягненню із ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна, оскільки вони не відповідають
матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; 2) суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; 3) суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; 4) судом не вирішено питання
про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Встановлено, що додатковим рішенням
Ірпінського міського суду Київської
області від 29 квітня 2013 року стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 5000 грн. за проведення
судової експертизи згідно заяви
представника ОСОБА_2 від 12.04.2013 року про
ухвалення додаткового рішення.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 16 липня 2013 року рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 04 квітня 2013 року скасовано
в частині знесення самочинної
прибудови та в цій частині ухвалено
нове рішення, в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод
шляхом знесення самочинної прибудови
відмовлено.

З урахуванням наведеного, оскільки
матеріали справи не містять судового
рішення, яке б було ухвалено на користь
ОСОБА_2, то відсутні правові підстави,
передбачені ст. 220 ЦПК України, для
ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги про
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні заяви про стягнення
судових витрат не заслуговують на
увагу, оскільки суд апеляційної
інстанції в своєму рішенні від 16 липня
2013 року не вирішував питання про судові
витрати та не ухвалював додаткового
рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, ухвала суду
першої інстанції постановлена з
порушенням норм процесуального права і
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, відповідно до вимог ст. 220 та
312 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Додаткове рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
29 квітня 2013 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і відповідно до вимог ст.
324 ЦПК України оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий

Судді