УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 17 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 07 квітня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 09 червня
2006 року між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого остання отримала кредит у
розмірі 6337 грн 50 коп. зі сплатою 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення до 09 червня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконання ОСОБА_2
зобов'язань зі сплати кредиту, станом
на 31 липня 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 71 653 грн 75 коп.,
яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 17 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 07 квітня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній ПАТ КБ «ПриватБанк»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано дійшли висновку про
застосування позовної давності
відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК
України, про що відповідачкою було
заявлено у суді першої інстанції та
правильно відмовили у позові згідно з
ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 06
листопада 2013 року № 6-116цс13.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік