Провадження № 2/645/1448/14
Справа № 645/3637/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 червня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі - Білобровій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд неповнолітньої
дитини за межі України без згоди
батька, третя особа: Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою (з урахуванням
уточненого позову від 02.06.2014 року) про
надання дозволу на тимчасовий виїзд
малолітньої дитини за межі України без
згоди батька. В обґрунтування позову
зазначала, що від шлюбу з відповідачем,
який було розірвано 06.08.2009 року, вона
має неповнолітню доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька з 03.11.2009 року
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але
на теперішній час дитина фактично
проживає з позивачкою за адресою:
АДРЕСА_1. Навесні на адресу позивача
надійшло усне запрошення в Російська
Федерацію від її бабусі ОСОБА_4, яка
проживає в АДРЕСА_3. Враховуючи ці
обставини, вона має намір з першого
липня 2014 року разом з донькою відвідати
бабусю, так як така поїздка має велике
значення для духовного та фізичного
розвитку для дитини, оскільки бабуся
оказує фінансову допомогу, внаслідок
чого позивачка буде мати можливість
оздоровити дитину в кліматичній
санітарній зоні. Так як бабуся надає
фінансову допомогу, то позивачка має
намір оздоровляти дитину щомісячно,
здійснюючи поїздки до Австрії, Бельгії,
Болгарії, Великобританії, Угорщини,
Німеччини, Греції, Данії, Ірландії,
Іспанії, Італії, Кіпру, Латвії, Литви,
Люксембургу, Мальти, Нідерландів,
Польщі, Словакії, Словенії, Португалії,
Румунії, Фінляндії, Франції, Хорватії,
Чехії, Швеції, Естонії , у період часу з
01.07.2014 року по 31.12.2017 року включно.
Незважаючи на це, відповідач не дає
згоди на виїзд дитини, при цьому не
мотивує причини відмови. Тому ОСОБА_1
вимушена звертатися до суду з вказаним
позовом.

Позивач у судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення
уточненої позовної заяви та просила її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, заперечень проти позову або
заяви про розгляд справи за його
відсутності не надав. Згідно ч.3 ст.27
ЦПК України відповідач зобов'язаний
добросовісно здійснювати
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки, що відповідно
до принципу юридичної визначеності, як
складової частини конституційного
принципу верховенства права,
зобов'язує відповідача самостійно
цікавитися перебігом розгляду судом
пред'явленого до нього позову. Тривала
відсутність такого інтересу з боку
відповідача свідчить про його
небажання захищати свої процесуальні
права.

Представник третьої особи Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради - Голубова
О.С., яка діє на підставі довіреності, у
судове засідання не з*явилася, в
матеріалах справи міститься заява про
слухання справи без її участі і
ухвалити рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим вирішити справу на підставі
наявних у ній матеріалів та ухвалити
заочне рішення, проти чого не заперечує
позивач, що відповідає положенням ст.
224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши надані докази у їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано 06.08.2009 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу, виданого
Фрунзенським відділом реєстрації
актів цивільного стану Харківського
міського управління юстиції, актовий
запис № 272 (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_1) (а.с. 3).

Судом встановлено, що неповнолітня
дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний
час проживає разом з позивачкою за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21.01.1994р.
встановлено, що оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у
разі потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно п.п.2 п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 57 від 27
січня 1995 року передбачено, що виїзд за
межі України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналів документів або їх
нотаріально посвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Згідно п. 18 Правил оформлення видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документу
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених Постановою
КМУ від 31 березня 1995 р. N 231, оформлення
проїзного документу здійснюється на
підставі згоди батьків, а у разі, коли
вони не перебувають в шлюбі між собою
за наявності заперечень одного з
батьків документ може бути оформлений
на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватись про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
поважати дитину.

Згідно ст. 155 СК України, батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Бездіяльність відповідача також є
відмовою у наданні згоди, оскільки
унеможливлює оформлення відповідних
документів.

Суд враховує, що виїзд неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон
відповідає її інтересам, за своєю метою
сприяє освітньому, оздоровчому та
загальному розвитку дитини,
відсутність згоди відповідача не
відповідає права та інтереси дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд неповнолітньої
дитини за межі України без згоди батька
підгягають задоволенню.

Згідно квитанції № 29 від 05.05.2014 року
позивачем при пред'явленні позову до
суду був сплачений судовий збір у
розмірі 243,60 гривень.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України. З відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
документально підтверджені витрати по
оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 313 ЦК України, ст.ст.150, 155 СК
України, ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Надати дозвіл матері ОСОБА_1 на
тимчасовий вивіз неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
Російської Федерації, Австрії, Бельгії,
Болгарії, Великобританії, Угорщини,
Німеччини, Греції, Данії, Ірландії,
Іспанії, Італії, Кіпру, Латвії, Литви,
Люксембургу, Мальти, Нідерландів,
Польщі, Словакії, Словенії, Португалії,
Румунії, Фінляндії, Франції, Хорватії,
Чехії, Швеції, Естонії , у період часу з
01.07.2014 року по 31.12.2017 року включно, без
згоди батька, ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відповідачем, який не приймав участі
у розгляді справи, протягом десяти днів
з дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя-