У х в а л а

іменем україни

7 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Попович О.В.,Штелик С.П.,розглянувши
в попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 20 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, мотивуючи
його тим, що позивачі надали
відповідачам позику шляхом внесення
грошових коштів у розмірі 67 657 грн 45 коп.
на розрахунковий рахунок Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
для погашення заборгованості за
кредитним договором, у зв'язку із
незадовільним фінансовим станом
ОСОБА_6 Позивачі вважали, що свої
зобов'язання за договором позики вони
виконали в повному обсязі, що
підтверджується квитанціями про
внесення грошових коштів на рахунок
банку, проте всупереч домовленості,
відповідачі грошові кошти не
повернули.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд стягнути
солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на їх
користь заборгованість за договором
позики в розмірі 67 657 грн 45 коп., 3 288 грн 14
коп. на відшкодування заборгованості
зі сплати процентів за користування
позикою, а також 3 % річних за весь
період прострочення повернення
грошових коштів у розмірі 378 грн 14 коп.

Заочним рішенням Калінінського
районного суду м. Донецька від
18 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованість за договором позики в
розмірі 67 657 грн 45 коп., 3 288 грн 14 коп. на
відшкодування заборгованості зі
сплати процентів за користування
позикою, а також 3 % річних за весь
період прострочення повернення
грошових коштів у розмірі 378 грн 14 коп.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 20 січня 2014 року
заочне рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 18
листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
просять суд касаційної інстанції
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (стаття 1047
ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті
(стаття 212 ЦПК України).

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Скасовуючи заочне рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5, апеляційний
суд обґрунтовано виходив із того, що
позивачами не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що між ними та відповідачами було
укладено саме договір позики, в
розумінні положень норм цивільного
законодавства, оскільки надані
позивачами докази не містять
відомостей про передачу грошових
коштів саме відповідачам, а також про
те, що відповідачі їх отримували. Крім
того, апеляційний суд правильно
зазначив, що докази, надані позивачами
на підтвердження своїх вимог, взагалі
не містять відомостей про розмір
грошових коштів, які були надані в
позику відповідачам.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відхилити.

Рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
від 20 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: О.В.
Попович С.П. Штелик