Справа № 376/144/14-ц Головуючий у І
інстанції Клочко В.М.Провадження №
22-ц/780/3869/14 Доповідач у 2
інстанції ЖурбаС.О.Категорія 36
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Ромашини
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сквирського районного суду
Київської області від 11 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Пищиківської сільської ради
Сквирського району Київської області,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання права власності на спадкове
майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, який
мотивував наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача -
ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась
спадщина, що складається із земельної
ділянки площею 3,3167 га,розташованої в
межах Пищиківської сільської ради
Сквирського району Київської області,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Ще за життя, а саме 28 квітня 2007 року,
його мати склала заповіт, згідно якого
належну їй на праві приватної
власності земельну ділянку заповідала
позивачу. Крім нього спадкоємцями
першої черги є брат ОСОБА_4 та сестра
ОСОБА_3 Позивач та ОСОБА_3 прийняли
спадщину шляхом подачі заяви про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори. Пізніше, а саме 24 вересня 2013
року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від прийняття
спадщини після смерті матері
відмовилися на користь позивача, однак
листом № 1963/01-16 від 31 жовтня 2013 року
Сквирською районною державною
нотаріальною конторою позивачу було
відмовлено у оформленні спадщини на
усе спадкове майно з підстав, що є спір
щодо виконання волі спадкодавця. У
зв'язку з цим просив суд визнати за ним
право власності на спадкове майно за
заповітом, а саме на вищезазначену
земельну ділянку.

Рішенням Сквирського районного суду
Київської області від 11 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішення
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, неповноту та неправильність
встановлення обставин, які мають
значення для вирішення справи, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтував
тим, що він є спадкоємцем за заповітом
на усе майно, а тому, оскільки його
сестра і брат відмовилися від
прийняття спадщини після смерті матері
на його користь, суд першої інстанції
безпідставно відмовив йому у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд обґрунтовував свої
висновки тим, що відмова іншого
спадкоємця - ОСОБА_3, яка має право на
обов'язкову частку у спадщини і яка
подала заяву про її прийняття до
нотаріальної контори, була оформлена
вже після закінчення встановленого
законом строку, протягом якого
спадкоємець має право відмовитися від
прийняття спадщини, що унеможливлює
прийняття такої відмови. При цьому
сторони не позбавленні можливості
врегулювання своїх домовленостей між
собою шляхом оформлення спадщини
відповідно до поданих нотаріусу заяв
та укладення в подальшому
цивільно-правових угод між собою.

За висновками колегії суддів такі
висновки суду першої інстанції є
обґрунтованими та такими, що
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 Після її
смерті відкрилась спадщина на спадкову
масу, яка складається із земельної
ділянки площею 3,3167га, призначену для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Пищиківської сільської ради
Сквирського району Київської області.
Ще 28 квітня 2007 року ОСОБА_5 склала
заповіт, згідно якого належну їй на
праві приватної власності земельну
ділянку площею 3,3167 га заповідала
синові ОСОБА_2 В той же час сестра
позивача ОСОБА_3 як непрацездатна дочка
спадкодавця має право на обов'язкову
частку у спадщині у розмірі 1/6
спадкового майна.

Заяву про прийняття спадщини у
встановлений законом строк для
прийняття спадщини подали позивач
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Брат ОСОБА_4 спадщину
не прийняв та не надав доказів
фактичного прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитись від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України, а
саме на протязі 6 місяців з часу
відкриття спадщини. Заява про відмову
від прийняття подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Таким чином відмова від прийняття
спадщини на користь інших спадкоємців
допускається лише протягом строку для
прийняття спадщини. Після закінчення
цього строку частка у спадщині не може
бути збільшена з тих підстав, що
хто-небудь зі спадкоємців
відмовляється від спадщини на користь
інших спадкоємців. У таких випадках
особа, яка прийняла спадщину, має право
розпорядитись усім або частиною майна,
отриманого в порядку спадкування,
шляхом відчуження її іншому
спадкодавцеві за договором
купівлі-продажу, дарування, міни тощо.
Дана позиція відповідає висновкам
Пленуму Верховного Суду України,
висловленим у його постанові від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
в справах про спадкування».

З урахуванням наведеного строк для
подачі до нотаріальної контори заяви
про відмову від прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5 сплив 07 січня 2013
року, в той час як заява ОСОБА_3 про
відмову від прийняття спадщини на
користь позивача датована лише 24.09.2013
року. Більш того, як пояснив в ході
апеляційного розгляду сам позивач, до
нотаріальної контори така заява не
направлялася. Зважаючи на неподання
ОСОБА_3 заяви до належного органу у
встановлений законом строк її відмова
від належної їй за законом частки у
спадщині не може бути прийнята. За
таких умов позовна заява про визнання
за позивачем права власності в порядку
спадкування на усю спірну земельну
ділянку не підлягає до задоволення.

Позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню й
в частині визнання права власності на
5/6 ділянки. Суд не може підміняти інші
органи, якщо можливість задоволення
інтересів сторін у визначеному законом
порядку не вичерпана. Таким чином за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають. У разі неправомірної
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може оскаржити його
дії до суду.

Як вбачається з відповіді Сквирської
районної державної нотаріальної
контори Київської області від 25.04.2014
року № 309/02-14 позивачу відмовлено у
задоволенні його вимоги у оформленні
свідоцтва про право на спадщину на усю
земельну ділянку саме з урахуванням
того, що ОСОБА_3 як непрацездатна дочка
спадкодавця має право на обов'язкову
частку у спадщині в розмірі 1/6
спадкового майна, що відповідає
вищевказаним обставинам справи. В той
же час позивач не позбавлений права
оформити свідоцтво на спадщину на 5/6
спірної ділянки, на які він має право в
порядку спадкування за заповітом.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сквирського районного суду
Київської області від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :