Справа № 333/887/14-ц
Провадження № 2/333/1018/14
Комунарський районний суд м.
головуючого-судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Запоріжжя,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа Комунарський
районний відділ Управління державної
міграційної служби в Запорізькій
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 звернулися до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з вищезазначеним позовом, в
якому після уточнення позовних вимог,
просили визнати ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для
скасування державної реєстрації
зазначеної особи за вказаною адресою.
В обґрунтування своїх позовних вимог
10.10.1988 року на підставі ордеру № 4749
позивачу ОСОБА_1 та членам її родини -
чоловіку ОСОБА_4, дочці ОСОБА_2, була
надана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1,
яка є комунальною власністю. З того
часу сторони проживали у вказаній
В вищевказаній квартирі зареєстровані
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідач
ОСОБА_4, син позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
У квітні 2010 року відповідач ОСОБА_4
зібрав свої речі та виїхав на інше
постійне місце проживання. З того часу
відповідач жодного разу в квартирі не
з'являвся, витрат по сплаті за
комунальні послуги не несе,
добровільно знятися з реєстрації не
бажає. У зв'язку з реєстрацією
відповідача у будинку проводиться
нарахування за комунальні послуги, які
позивачі змушені сплачувати впродовж
усіх років за відсутності ОСОБА_4
У судовому засіданні 02.04.2014 року
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, свої позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
надали суду пояснення, аналогічні
викладеним у позові, просили суд його
задовольнити, не заперечували проти
винесення заочного рішення у справі.
Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила
суду, що її чоловік працює
водієм-далекобійником, у квітні 2010 року
він повернувся з чергової поїздки та
без пояснення причин зібрав речі та
з'їхав з квартири. На її питання
відповів, що він більше жити тут не
буде. З того часу вони не спілкуються,
його місцезнаходження їй не відоме.
Позивач ОСОБА_2 додатково пояснила
суду, що з квітня 2010 року з відповідачем
не бачилася, його речей у квартирі не
має, останній їм не дзвонить, зі святами
не поздоровляє. Витрат по сплаті за
комунальні послуги ОСОБА_4 не несе, що
спричиняє позивачам додаткові
матеріальні витрати за прописаного
У судове засідання 30.04.2014 року позивачі
не з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
своєчасно та належним чином, надали
суду заяви про розгляд справи без
Відповідач ОСОБА_4, будучи належним
чином повідомлений судом про дату, час
і місце розгляду справи, повторно в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив. Оскільки суд
не має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169
Цивільного процесуального кодексу
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Представник третьої особи -
Комунарського районного відділу
Управління державної міграційної
служби в Запорізькій області в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяву, в якій просив розглянути справу
без його участі, заперечень щодо позову
не мав. Відповідно до вимог ст. 169
Цивільно-процесуального кодексу
України неявка представника третьої
особи в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи.
Суд, всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, надавши їм оцінку
у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи,
взявши до уваги пояснення позивачів,
свідка ОСОБА_8, надані останніми під час
судового засідання 02.04.2014 року,
приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України № 475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Житлове приміщення - квартира за
адресою: АДРЕСА_1 не приватизована та
знаходиться у комунальній власності.
Позивачі є основними наймачами
зазначеної квартири, що
підтверджується ордером на житлове
приміщення № 4749, виданого 10.10.1988 року
виконавчим комітетом
Орджонікідзевської районної Ради
народних депутатів м. Запоріжжя на
підставі рішення № 230/23 від 01.09.199 року.
Згідно з довідкою ЦОА № 11 від 16.01.2014
року за № 130 у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_2,
онук - ОСОБА_3, чоловік - ОСОБА_4, останній
за вказаною адресою не проживає з
квітня 2010 року і по цей час.
Відповідно до актів ЦОП № 11 від 26.03.2013
року, 25.04.2014 року ОСОБА_4 не проживає у
АДРЕСА_1 з квітня 2010 року.
Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила суду, що дійсно
відповідач не проживає та не має
особистих речей за адресою: АДРЕСА_1.
Останній раз відповідача ОСОБА_4
бачила, приблизно у 2010 році, адреса
місця проживання відповідача на цей
З урахуванням вищевикладеного, у суду
немає підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідком. Дані про його
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, його
показання об'єктивно підтверджуються і
не суперечать іншим зібраним у справі
Згідно зі ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», із змінами, внесеними згідно
з Постановами Пленуму Верховного Суду
України № 2 вiд 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992
року, № 15 від 25.05.1998 року, роз'яснено, що
у справах про визнання наймача або
члена його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.
Статтею 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюють відповідні органи
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації в АР Крим, областях,
містах, районах, районах у містах, а
також у містах Києві та Севастополі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Таким чином, як випливає із указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про:
позбавлення права власності на житлове
приміщення; позбавлення права
користування житловим приміщенням;
виселення; визнання особи безвісно
відсутньою; оголошення фізичної особи
померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких,
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Відповідач не знімається з
реєстраційного обліку за
вищезазначеною адресою у
добровільному порядку шляхом подачі
відповідної заяви до Комунарського
районного відділу Управління
державної міграційної служби в
Запорізькій області.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 не мешкає у квартирі
АДРЕСА_1, з квітня 2010 року без поважної
причини, тому за ним не збереглося
право на вказане житлове приміщення, що
в свою чергу, свідчить про
обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції
України, ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст. ст. 317,
319, 391, 405, 810, 811 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 9, 64, 71, 72, 163 Житлового
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 169, 209,
212-215, 224-233 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа Комунарський районний
відділ Управління державної
міграційної служби в Запорізькій
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного
суду

м. Запоріжжя
В.Б. Кулик