Справа № 357/3376/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П.
,

при секретарі - Миронова Н. В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Біла Церква,
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Шкарівська сільська рада
Білоцерківського району Київської
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим будинком , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, який мотивує тим, що він
являється власником будинку АДРЕСА_1.
Крім позивача у будинку зареєстровані
його колишня дружина - ОСОБА_5 та його
син - ОСОБА_4, який 13 років не проживає в
даному житловому будинку, житлом не
цікавиться, не має потреби в ньому, не
несе ніяких витрат по його утриманню,
не сплачує комунальні послуги,
особистих речей його у будинку не має.
На даний час син проживає в м. Біла
Церква. Факт реєстрації відповідача у
належному позивачу будинку
перешкоджає йому вільно користуватися
та розпоряджатися власним житлом, тому
позивач звернувся до суду з даним
позовом, яким просить суд визнати
відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив
право на користування будинком
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, пославшись на
обставини та підстави, викладені у
позовній заяві, просять суд позов
задовольнити.

Відповідач та його представник позов
не визнали у повному обсязі та пояснили
суду, що відповідач користується
житловим будинком, який належить
батькові, в будинку знаходяться його
речі, він приймає участь у виплаті
комунальних послуг, підтримує порядок
на земельній ділянці. При цьому
відповідач не заперечує, що працює в м.
Біла Церква, де наймає тимчасово житло,
але постійно приїздить до
батьківського будинку, де проживає
його мати, користується житлом та
господарськими спорудами. Крім цього
відповідач не заперечує, що поруч з
будинком батька розташований належний
йому будинок, який після будівництва ще
не придатний до проживання в ньому,
тому продовжує користуватись житловою
площею батька.

Представник третьої особи Шкарівської
сільської ради Білоцерківського
району, будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, тому за згодою сторін справа
розглянута без його участі.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, покази свідків,
вивчивши та дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку про відмову
у задоволені позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3
являється власником будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право приватної власності на 1/2 частину
житлового будинку, виданого на
підставі договору дарування від 08.05.1987
року та свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом на іншу 1/2
частину житлового будинку ( а.с. 8-10).

Згідно наданої суду довідки
Шкарівської сільської ради з місця
проживання, про склад сім'ї та прописку
від 19.02.2014 року, у будинку зареєстровані
колишня дружина позивача - ОСОБА_5 та
його син - ОСОБА_4.

У відповідності до ч. 1 ст. 401 ЦК України
відповідач вправі користуватись жилим
приміщенням позивача, як член сім'ї
власника помешкання, являється
суб'єктом сервітуту.

Відповідач користується будинком та
господарськими спорудами, приймає
участь у догляду за прибудинковою
територією, провідує свою матір. Дані
обставини не заперечує позивач і
підтвердили у судовому засіданні
свідки.

При зазначених обставинах суд вважає,
що наявність у члена сім'ї власника
помешкання іншої можливості
задоволення своїх потреб у житлі не
може бути підставою для припинення
права члена сім'ї на користування цим
приміщенням, за винятком випадків,
передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім"ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

В п.п.10-11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», роз'яснено, що справах про
визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.
Суд може визнати особу такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, лише з однієї вказаної
позивачем підстави, передбаченої ст.71
або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову
суд вправі тільки за згодою позивача.

У відповідності до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР
ніхто не може бут виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
примушенням інакше, як з підстав і
порядку передбачених законом.

В даному випадку вбачається, що
відповідач тимчасово не проживає у
помешканні позивача менше одного року
з поважних причин, оскільки працює в
іншому населеному пункті, житловою
площею будинку та прибудинковими
спорудами він користується, тому у
задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
405 ЦК України ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Шкарівська сільська рада
Білоцерківського району Київської
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим будинком - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засідання під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. П. Гапоненко