Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/7431/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Житомирської області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
досудового розслідування, прокуратури
і суду

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 07 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л
а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, вимоги якого під час
розгляду справи уточнював, та
остаточно просив відшкодувати за
рахунок державного бюджету України
моральну шкоду в сумі 915936 грн. 36 коп.,
яка була спричинена йому за час:

- перебування під слідством та судом за
період з 22.11.2001 року по 03.03.2004 року та з
07.11.2008 року по 21.02.2013 року, що складає 80
місяців - 97440 грн. (80х1218 грн.);

- відбування покарання за період з
04.03.2004 по 06.11.2008 року, що складає 56
місяців - 818496 грн. (56х1218).

В обґрунтування позову посилається на
те, що він тривалий час незаконно
перебував під слідством та судом, був
засуджений, відбував покарання в
місцях позбавлення волі, внаслідок
чого йому заподіяна моральна шкода.
21.02.2013 року постановою слідчого СВ
Коростенського МВ УМВС України в
Житомирській області кримінальне
провадження відносно нього закрито за
відсутністю в його діях складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 07.03.2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
Держави в особі Державного
казначейства України (за рахунок
коштів державного бюджету) на користь
ОСОБА_1 164430 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
змінити в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди за час
відбування покарання у вигляді
позбавлення волі за період з 04.03.2004 року
по 06.11.2008 року (56 місяців) і ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
цій частині.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що постановою прокурора м.
Коростеня від 22.11.2001 року порушено
кримінальну справу за фактом
заподіяння ОСОБА_2 тяжких тілесних
ушкоджень працівниками Коростенської
міської служби допомоги, за ч. 1 ст. 121 КК
України.

28.11.2001 року ОСОБА_1 обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.

25.11.2002 року винесено постанову про
уточнення кваліфікації і про порушення
кримінальної справи проти окремих
осіб. Даною постановою порушено
кримінальну справу проти ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Вироком Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 04.03.2004
року, залишеним без змін ухвалами
апеляційного суду Житомирської
області від 08.06.2004 року та Верховного
Суду України від 24 травня 2005 року
ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України
до 7 років позбавлення волі, ОСОБА_3 за ч.
2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців
позбавлення волі. Запобіжний захід
змінено з підписки про невиїзд на
взяття під варту із залу суду. ОСОБА_1
був взятий під варту із залу суду,
ОСОБА_3 зник та перебував у розшуку.

Постановою прокурора м. Коростеня від
15.06.2007 року призначено розслідування по
нововиявлених обставинах по
вищевказаній кримінальній справі.
Ухвалою Верховного Суду України від
19.08.2008 року скасовано вирок
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 04.03.2004 року,
ухвали апеляційного суду Житомирської
області від 08.06.2004 року та Верховного
Суду України від 24 травня 2005 року, а
кримінальну справу направлено
прокурору м. Коростеня для проведення
нового розслідування.

05.11.2008 року ОСОБА_1 змінено запобіжний
захід з тримання під вартою на підписку
про невиїзд, постанова оголошена
позивачу 06.11.2008 року.

21.02.2013 року постановою ст. слідчого СВ
Коростенського МВ УМВС України в
Житомирській області кримінальне
провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3
закрито у зв'язку з відсутністю в їх
діях складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121
КК України.

На підставі Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" (далі Закон), частин
1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, моральна шкода
може бути відшкодована лише за
наявності обставин, визначених ст. 1
цього Закону, а право на її
відшкодування виникає у випадках,
зазначених у статті 2 Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону шкода,
завдана громадянинові внаслідок,
зокрема, незаконного засудження,
незаконного взяття і тримання під
вартою, та інших процесуальних дій, що
обмежують права громадян,
відшкодовується у повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду.

Право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадку закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або не встановленням достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпанням можливостей їх отримати
(п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Визначаючи розмір відшкодування, суд
має керуватися принципами
поміркованості, розумності,
справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди
має бути не більш, аніж достатнім для
розумного задоволення потреб
потерпілої особи і не повинен
призводити до її збагачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону,
відшкодування шкоди за час перебування
під слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 9 постанови від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", у випадках, коли межі
відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що діями органу
досудового розслідування, прокуратури
і суду ОСОБА_1 спричинена моральна
шкода, мінімальний розмір якої за весь
час перебування під слідством і судом
становить 164430 грн.

Доводи апелянта про те, що суд відмовив
у стягненні коштів за період з 04.03.2004
року по 06.11.2008 року (56 місяців) є
безпідставними та спростовуються
змістом судового рішення.

Разом з тим, з врахуванням обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що визначений судом першої
інстанції розмір моральної шкоди, який
є мінімальним, не відповідає
принципами розумності і
справедливості, та не є достатнім для
задоволення потреб потерпілої особи.

При цьому, колегія суддів враховує те,
що позивач перебував під слідством та
судом більше 11 років, з яких більше
чотирьох років після скасування вироку
та направлення справи на нове
розслідування. З 28.11.2001 року по 03.03.2004
року та з 06.11.2008 року по 21.02.2013 року він
знаходився на підписці про невиїзд, з
04.03.2004 року по 19.08.2008 року відбував
покарання в місцях позбавлення волі.
Більш того, після скасування вироку, на
підставі якого ОСОБА_1 було змінено
запобіжний захід на взяття під варту,
він ще 3 місяці перебував під вартою.

Вищевикладені події негативно
вплинули на позивача, який протягом
тривалого часу зазнавав утиску, був
звинувачений у скоєні тяжкого злочину,
внаслідок чого він втратив нормальні
життєві зв'язки, повинен був докладати
додаткових зусиль для відновлення
попереднього стану. За час перебування
в місцях позбавлення волі у позивача
помер батько, відбулися інші події, в
яких він не міг приймати безпосередню
участь. Тривале знаходження під
слідством та судом вплинуло на життя
ОСОБА_1, завдало шкоди та призвело до
невідворотних наслідків.

З урахуванням всіх обставин справи,
характеру та обсягу страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
втрат (їх тривалості, можливості
відновлення тощо), тривалості
перебування позивача під слідством та
судом, строку відбування показання в
місцях позбавлення волі, колегія
суддів збільшує розмір морального
відшкодування до 300000 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 07
березня 2014 року змінити, збільшити суму
відшкодування моральної шкоди з 164430
грн. до 300000 грн., та викласти абзац
другий резолютивної частини рішення в
наступній редакції:

"Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з Єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_1 в сумі 300000 грн. (триста тисяч
грн.) в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду".

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча Судді