Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/9414/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Колупаєв
Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Гукової О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Житомирської
міської ради, треті особи - комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№9», орган опіки та піклування
Житомирської міської ради про визнання
права постійного користування жилим
приміщенням, за апеляційною скаргою
виконавчого комітету Житомирської
міської ради на рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 11
березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з даним позовом.

Зазначали, що згідно листа виконавчого
комітету Житомирської міської ради №
18/2806 від 19.05.2004 року вони та
неповнолітня дочка ОСОБА_3 в травні 2004
року вселились в кімнати № НОМЕР_1,
НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1. У 2010 році
народився син ОСОБА_4.

Таким чином, з травня 2004 року по даний
час вони користуються вказаними
кімнатами, сплачують квартирну плату,
несуть витрати по оплаті комунальних
послуг. Крім того, КВЖРЕП № 9 м. Житомира
відкрив особовий рахунок на її ім'я.
Тому вважають, що між ними та
відповідачем фактично укладений
договір найму жилого приміщення
державного житлового фонду і вони
разом з неповнолітніми ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 мають право на постійне
проживання та користування вказаним
жилим приміщенням.

За наведених обставин позивачі просили
визнати за ними та їхніми
неповнолітніми дітьми право на
постійне проживання та користування
кімнатами № НОМЕР_1, НОМЕР_2 по АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача надати дозвіл
на постійну реєстрацію в даному
житловому приміщенні та покласти на
відповідача понесені ними судові
витрати.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 11 березня 2014 року
позов задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітньою ОСОБА_3,
неповнолітнім ОСОБА_4 право на постійне
проживання та користування кімнатами
№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Додатковим рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 01 квітня
2014 року стягнуто з виконавчого
комітету Житомирської міської ради на
користь ОСОБА_1 229,40 грн. судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції виконавчий комітет
Житомирської міської ради подав
апеляційну скаргу. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду в частині задоволених вимог
позивачів змінити та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в їх
задоволенні.

Зокрема зазначає, що сім'я позивача
була тимчасово заселена в кімнати №
НОМЕР_1, НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, оскільки
їхнє житло було зруйновано внаслідок
пожежі. Ордер на вказані кімнати нікому
з членів сім'ї не видавався.

Також, ОСОБА_1 перебуває на квартирному
обліку при виконавчому комітеті
Житомирської міської ради, а тому
оскаржуваним рішенням порушуються
права тих громадян, які перебувають на
квартирному обліку та знаходяться в
черзі перед позивачкою. Крім того,
визнання права постійного проживання
та користування не передбачено
Житловим Кодексом та іншими
нормативно-правовими актами, що
регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, ОСОБА_1 мала особисте житло
до вселення до спірних кімнат, вона
може скористатися правом отримати
відповідні документи для відбудови
житла або іншого розпорядження
власністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що факт
тривалого проживання у спірних
кімнатах свідчить про те, що позивачі
поселилися у них не самовільно, а
заселені розпорядженням відповідних
посадових осіб, з ними укладені
договори про надання комунальних
послуг та вони несуть витрати по їх
оплаті, комунальним підприємством
«Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№9» відкрито особовий рахунок на ім'я
позивача, що свідчить про фактичне
укладення між позивачами та власником
житла жилого приміщення.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК України
державний житловий фонд перебуває у
віданні місцевих Рад народних
депутатів (житловий фонд місцевих Рад)
та у віданні міністерств, державних
комітетів і відомств (відомчий
житловий фонд).

Згідно ст. 51 ЖК України жилі приміщення
в будинках житлового фонду місцевих
Рад народних депутатів надаються
громадянам виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів за участю громадської
комісії з житлових питань, створюваної
при виконавчому комітеті з депутатів
Рад, представників громадських
організацій, трудових колективів.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачі поселилися у спірне житло
згідно листа виконавчого комітету
Житомирської міської ради № 18/2806 від
19.05.2004 року тимчасово, до вирішення
питання постійного проживання з
реєстрацією на один рік.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, на підставі листів відповідача,
позивачу та членам його сім'ї
неодноразово продовжувався термін для
проживання у спірних кімнатах, при
цьому житлове приміщення надавалося
терміном на один рік з правом на
тимчасове проживання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, виконкомом Житомирської
міської ради не приймалося жодного
рішення про надання спірного житла
позивачам.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що ордер на жиле приміщення відповідно
до ст.58 ЖК України позивач та його сім'я
не отримувала, рішення про надання або
відмову у наданні жилого приміщення
позивачу та його сім'ї не приймалося,
при цьому позивач зазначене питання
перед відповідачем не порушував, дії
відповідача щодо ненадання ордеру в
судовому порядку не оскаржував.

Таким чином позивач та його сім'я права
на постійне проживання у спірному
жилому приміщенні не набули.

Крім того, у відповідності до ст.43 ЖК
України, громадянам, які перебувають на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов, жилі приміщення
надаються в порядку черговості.

Матеріалами справи підтверджено та це
визнано позивачем в ході апеляційного
розгляду справи, позивачка та члени її
сім'ї перебувають на квартирному
обліку при виконавчому комітеті
Житомирської міської ради, перед якими
у такій же черзі перебувають інші
громадяни.

З наведеного можливо зробити висновок,
що оскаржуваним рішенням суду, яким за
позивачами визнано право постійного
проживання та користування спірним
житловим приміщенням, порушені права
тих громадян, які перебувають на
квартирному обліку при виконавчому
комітеті Житомирської міської ради та
знаходяться в черзі перед позивачкою у
даній справі ОСОБА_1

Суд першої інстанції у порушення ст. ст.
213, 214 ЦПК України на зазначені
обставини та положення закону уваги не
звернув; не врахував, що жодної
правової підстави для визнання за
позивачами права на постійне
проживання у спірному приміщенні не
було.

Оскільки оскаржуване судове рішення
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права, то воно
відповідно до ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

В решті судове рішення, а саме в частині
відмови у задоволенні позову про
зобов'язання відповідача надати дозвіл
на постійну реєстрацію в житловому
приміщенні сторонами не оскаржено, а
тому його законність апеляційним судом
не перевіряється і підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Житомирської міської ради
задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 11 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Житомирської
міської ради, треті особи - комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№9», орган опіки та піклування
Житомирської міської ради про визнання
права постійного користування жилим
приміщенням відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді