Справа 487/1912/14-ц
Номер провадження 2/487/1291/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

13.06.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

при секретарі - Табунщик
К.С..,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, представника
відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2014 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2
та стягнення з останнього аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини від усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% від
прожиткового мінімуму у місяць для
дитини відповідного віку, починаючи
стягнення з дня пред'явлення позову. і
до досягнення дитиною повноліття.

У позові ОСОБА_4 в обґрунтування своїх
вимог посилалася на те, що спільне
життя з відповідачем не склалося по
причині несумісності характерів,
різних поглядів на сімейні цінності, що
призвело до втрати почуттів кохання і
взаємоповаги і збереження сім'ї
неможливо. Крім того, зазначила, що
відповідач не надає ніякої
матеріальної допомоги на утримання їх
сумісного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв'язку з чим просила стягнути зі
ОСОБА_2 аліменти на його утримання у
вищевказаному розмірі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі. Позивач в попередньому
судовому засіданні пояснила, що не
бажає збереження шлюбних відносин,
тому просить суд шлюбу між нею та
відповідачем розірвати. До того ж
зазначила, що зі ОСОБА_2 в нею була
домовленість щодо розміру аліментів на
утримання дитини, відповідач вчасно
передава їй визначену суму грошей. Так
нею були отримані аліменти в тому числі
і за травень 2014 року.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав. Вввжав, що шлюб не може бути
розірвано до тих пір поки не вирішено
питання щодо розподілу сумісного майна
подружжя, а аліменти повинні
стягуватися з нього в твердій грошовій
сумі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Сторони перебувають в шлюбі,
зареєстрованому 08.02.2006 р. Ленінським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції, Миколаївської
області, Україна. Від даного шлюбу
сторони мають неповнолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини від 15.08.2002 р. серії
НОМЕР_2.

Спільне життя у сторін не склалося по
причині несумісності характерів,
різних поглядів на сімейні цінності, що
призвело до втрати почуттів кохання та
взаємоповаги. Сторони спільне
господарство не ведуть з листопада 2013
р., подружні стосунки не підтримують.

Встановлене свідчить, що подальше
спільне життя сім'ї ОСОБА_5 неможливе,
отже збереження шлюбу суперечить
інтересам обох із подружжя.

Тому на підставі ст.112 Сімейного
кодексу України слід ухвалити рішення
про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2.

При цьому суд не бере до уваги
посилання відповідача на неможливість
вирішення питання про розірвання шлюбу
до розподілу спільного майна подружжя,
оскільки розірвання шлюбу не припиняє
правового режиму майна, найбутого
подружжям під час шлюбу, а діюче
законодавство України містить певні
умови щодо розпорядження таким майном.

Крім того у судовому засіданні
встановлено, що неповнолітній син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, проживає разом
з позивачем та находиться на її
утриманні. Відповідач матеріальну
допомогу на його утримання надає, але
позивач бажає отримувати аліменти у
передбачений законодавством порядок
за рішенням суду, з метою уникнення
можливої відмови відповідача
сплачувати аліменти у добровільному
порядку.

Згідно ч.1-3 ст.181 СК України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. На
виконання цього обов'язку за рішенням
суду можуть стягуватися аліменти,
розмір яких визначається з урахуванням
стану здоров'я та матеріального
становища дитини, платника аліментів,
наявності у останнього інших
утриманців та інших обставин, що мають
істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з
відповідача, суд керується вимогами
ст.182 Сімейного кодексу та приймає до
уваги норми ст.70 ЗУ «Про виконавче
провадження», якими передбачено, що
загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати не
може перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома
виконавчими документами. Це
обмеження не поширюється на
відрахування із заробітної плати в
разі стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У таких випадках
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу
України, мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Отже, враховуючи, що відповідач
офіційно працевлаштований, не має
інший аліментних зобов"язань, суд
вважає за можливе визначити розмір
аліменти у частці від доходу ОСОБА_2.

Крім того, суд вважає за необхідне
стягнення аліментів проводити з 01
червня 2014 року, а не з дати пред"явлення
позову, оскільки позивачем не
заперечувалося в судовому засіданні,
що аліменти за травень в сумі, про яку
між сторонами була попередня
домовленість, вона отримала у повному
обсязі, що не суперечить ч. 1,2 ст.181 СК
України.

Судові витрати підлягають розподілу у
порядок передбачений ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.180, 182 СК України,
ст.ст.5-8, 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
зареєстрований 08.02.2006 року Ленінським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції за актовим
записом № 41.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці ОСОБА_4 прізвище - «ОСОБА_4».

Стягнути зі ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
1/4 частини усіх видів його заробітку,
доходу щомісячно, починаючи стягувати
з 01 червня 2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, в
дохід держави судовий збір в сумі 243,60
грн..

Стягнути зі ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
підпис
І.В. Боброва

З оригіналом згідно

суддя