АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3952/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції
- Казак С.Ю. Доповідач - Свистунова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра»

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 01 квітня 2013
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
зобов'язання нарахувати та виплатити
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в зв'язку із затримкою у видачу
трудової книжки, зобов'язання
виплатити моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року позивач звернувся
до суду з указаним позовом, просив
зобов'язати публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») видати йому
трудову книжку, розблокувати його
картковий рахунок, нарахувати та
виплатити середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки з 11
січня 2012 року до дня її видачі та
відшкодувати моральну шкоду у розмірі
21 000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував
тим, що наказом № 526-п від 19 листопада 2010
року його було призначено на посаду
начальника відділення № 14 ПАТ «КБ
«Надра» з 22 листопада 2010 року.

09 лютого 2011 року
прокуратурою Бабушкінського
району м. Дніпропетровська проти
нього було порушено кримінальну
справу за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України,
затримано у порядку ст. 115 КПК України.
12 лютого 2011 року судом йому обрано,
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою.

02 грудня 2011 року ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області його дії було
перекваліфіковано з ч. 2 ст. 368 КК
України на ч. 4 ст. 368-3 КК України та
звільнено від відбування основного
покарання у вигляді трьох років
позбавлення волі з випробувальним
строком два роки та звільнено з-під
варти в залі суду.

02 лютого 2012 року його адвокату було
надано копію наказу № 83-п від 01 березня
2011 року про його звільнення на підставі
ч. 4 ст. 40 КЗпПУкраїни.

Проте відповідач відмовляється
видати йому трудову книжку.

Ухвалою Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 квітня
2013 року позов ОСОБА_2 у частині
зобов'язання відповідача розблокувати
його картковий рахунок залишено без
розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 квітня
2013 року позов задоволено частково.
Зобов'язано ПАТ «КБ «Надра» нарахувати
та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток
за час вимушеного прогулу у зв'язку із
затримкою видачі трудової книжки за
період з 11 січня 2012 року до 26 листопада
2012 року у розмірі 26 009 грн. 56 коп.,
відшкодувати 1 000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Додатковим рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
5 квітня 2013 року в позові ОСОБА_2 до ПАТ
«КБ «Надра» про зобов'язання видати
трудову книжку відмовлено.

Додатковим рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 травня 2013 року допущено негайне
виконання рішення у частині
зобов'язання ПАТ «КБ «Надра»
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку із затримкою видачі
трудової книжки за період з 11 січня 2012
року до 26 листопада 2012 року у розмірі 26
009 грн. 56 коп. у межах суми платежу за
один місяць виходячи розміру
середньоденної заробітної плати
позивача 110 грн. 21 коп.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 серпня
2013 року рішення суду першої інстанції у
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
зв'язку із затримкою видачі трудової
книжки скасовано та стягнуто з
ПАТ «КБ «Надра» на користі
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у зв'язку із
затримкою видачі трудової книжки у
розмірі 36 591 грн. 80 коп. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014 року
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційні
банк «Надра» задоволено частково.
Оскільки, допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, що має значення для
правильного вирішення спору, рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 серпня 2013 року скасовано
та направлено справу на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Крім того, вказаною ухвалою
зазначено, що перевіряючи законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд не з'ясував,
яким чином зазначені звернення ОСОБА_2
надійшли до ПАТ «КБ «Надра», чи було їх
подано особисто заявником до сектору
кадрового діловодства банку, чи
звертався позивач до відповідача про
видачу йому трудової книжки після
отримання його адвокатом копії наказу
про звільнення, чому йому не було
видано трудову книжку, чому таку було
видано лише 26 листопада 2012 року та
передчасно погодився із висновком суду
першої інстанції про те, що затримка
видачі трудової книжки ОСОБА_2
відбулася з вини роботодавця. Крім
того, відшкодовуючи з відповідача на
користь позивача моральну шкоду, суди
виходили із порушення трудових прав
ОСОБА_2, неможливості його
працевлаштування та отримання
заробітку через відсутність трудової
книжки. Суд, зокрема, повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
У порушення ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК
України суди не мотивували на підставі
яких доказів дійшли висновку про
завдання моральної шкоди ОСОБА_2 та
неможливість його працевлаштування
через відсутність трудової книжки.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ПАТ «КБ Надра» та
ОСОБА_2, кожний окремо, подали
апеляційні скарги.

Відповідач ПАТ КБ
«Надра» в своїй апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду від 01 квітня 2013 року скасувати та
ухвалити нове, про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_2 в своїй
апеляційній скарзі просить рішення
суду, в частині задоволення його
позовних вимог, змінити та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
зобов'язати ПАТ КБ «Надра» нарахувати
та виплатити йому середній заробіток
за час вимушеного прогулу у зв'язку з
затримкою видачі трудової книжки з 11
січня 2012 року по 26 листопада 2012 року в
сумі 34 409 грн. 60 коп., а моральну шкоду в
сумі 21 000 грн.

Перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційних скарг та з урахуванням
висновків зазначених у ухвалі Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу ПАТ КБ «Надра» відхилити, а
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що наказом № 526-п від 19
листопада 2010 року ОСОБА_2 було
призначено на посаду начальника
відділення №14 ПАТ «КБ «Надра» з 22
листопада 2010 року.

09 лютого 2011 року прокуратурою
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська проти ОСОБА_2 було
порушено кримінальну справу за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 368 КК України, затримано у
порядку ст. 115 КПК України та 12 лютого 2011
року судом обрано запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою.

Наказом № 83-п від 1 березня 2011
року ОСОБА_2 було звільнено із займаної
посади на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП
України за прогул без поважних причин.

02 грудня 2011 року ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області його дії було
перекваліфіковано з ч. 2 ст. 368 КК
України на ч. 4 ст. 368-3 КК України та
звільнено від відбування основного
покарання у вигляді трьох років
позбавлення волі з випробувальним
строком два роки та звільнено з-під
варти в залі суду.

02 лютого 2012 року адвокату ОСОБА_2
- ОСОБА_3 було надано копію наказу № 83-п
від 1 березня 2011 року про звільнення
ОСОБА_2 на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП
України.

Трудову книжку видано ОСОБА_2 26
листопада 2012 року під час розгляду
справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що банк не
видав ОСОБА_2 трудову книжку, а
відповідачем - ПАТ «КБ «Надра» не
спростовано доводів ОСОБА_2 про
можливість видачі йому трудової книжки
під час безпосереднього його звернення
до банку із відповідними заявами.
Середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку із затримкою видачі
трудової книжки підлягає стягненню з 11
січня 2012 року до 26 листопада 2012 року
відповідно до п. п. 5, 8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995
року і крім того, діями відповідача
ОСОБА_2 завдано моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 235 КЗпП України
у разі затримки видачі трудової книжки
з вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Як роз'яснено у п. 32 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
6 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
вимоги працівника про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку підлягають задоволенню в
тому разі і за той період, коли з вини
власника або уповноваженого ним органу
була затримана видача трудової книжки
або неправильне формулювання причин
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника.

Так, у позовній заяві ОСОБА_2
зазначав, що на його заяви від 11 січня
2012 року, 16 січня 2012 року та 19 січня 2012
року про видачу йому трудової книжки,
відповідач таку не видав. І тільки на
запит адвоката позивача роботодавець
листом від 2 лютого 2012 року надав
інформацію та копію наказу при
звільнення позивача.

Як установлено судом першої
інстанції і зазначене знайшло своє
підтвердження під час розгляду справи
у апеляційній інстанції із
вищезазначеними заявами від 11 січня 2012
року, 16 січня 2012 року та 19 січня 2012 року
про видачу йому трудової книжки
позивач ОСОБА_2 звертався до банку
особисто (а.с. 8, 9, 11). Однак, у секторі
кадрового діловодства останньому
відмовляли у видачі трудової книжки
без особистого розпорядження
директора філії Т.В.Шамсутдінової.

Як убачається із матеріалів
справи, ПАТ «КБ «Надра» 12 січня 2012 року,
17 січня 2012 року та 20 січня 2012 року
надавало письмові відповіді на
зазначені звернення ОСОБА_2, у яких
роз'яснювало останньому право особисто
отримати трудову книжку у секторі
кадрового діловодства банку за
адресою: вул. Сєрова, 11, м.
Дніпропетровськ (а.с.51-53). Однак, доказів
направлення зазначених відповідей на
адресу позивача та їх отримання ним, а
ні в суді першої інстанції, а ні
апеляційної, зі сторони відповідача,
надано не було.

Представником позивача
зауважувалось, що підтвердженням
зазначеного можуть бути записи з камер
спостереження відділення ПАТ КБ
«Надра» та показання працівників
відділення банку, які кожного разу його
бачили у зазначені у заявах дати. Усне
клопотання заявлене позивачем у суді
першої інстанції про забезпечення
доказів шляхом витребування у
відповідача записів з камер
спостереження за вказані дати не було
задоволеним, з тих підстав, що
матеріали справи вже містять достатньо
доказів вини відповідача у не видачі
вчасно позивачеві трудової книжки.
Крім того, представники відповідача, що
брали участь у суді першої інстанції,
також не заперечували того факту, що
позивач дійсно особисто знаходився у
відділенні банку, у приймальні
директора, у вказані дати. У суді
апеляційної інстанції колегією суддів
неодноразово роз»яснювалось вимоги
ст.ст. 10,11,60 ЦПК України та особливості
щодо доказування при розгляді даної
категорії справ, зауважувалось на
підстави скасування попереднього
рішення апеляційної інстанції, що
викладені у ухвалі Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року, якою
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційні
банк «Надра» задоволено частково.
Однак, представником відповідача, у
обґрунтування своїх заперечень проти
позовних вимог позивача, будь-яких
клопотань заявлено не було та будь-яких
доказів не надано.

На думку колегії суддів, суд
першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
вірно визначився з характером
правовідносин, що склалися між
сторонами по справі та обґрунтовано
застосував до них положення ч.1 ст. 46, ч.4
ст. 235, 116 КЗоТ, відповідно до яких
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки визначені ст. 116
КЗпП України. У разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Зазначені висновки колегією
суддів здійснено на підставі
ретельного вивчення матеріалів справи
(доказів, журналів судових засідань,
технічного запису) та пояснень сторін.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів з'ясувала, що
вищевказані письмові звернення ОСОБА_2
власноручно писав у приміщенні
відділення банку та у зазначенні дні
особисто звертався у сектор кадрового
діловодства відділення банку з питання
видачі йому трудової книжки, також,
особисто звертався до відповідача про
видачу йому трудової книжки і після
отримання його адвокатом копії наказу
про звільнення, та в цей же час
звернувся із зазначеним позовом до
суду. Однак, з невідомих причин,
відповідач ухилявся від виконання
вимог ст. 47 КЗпП України. Як вбачається
з матеріалів справи та пояснень
представника позивача, саме за
сприянням суду першої інстанції під
час розгляду справи, позивачеві було
видано трудову книжку - 26.11.2012 року.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає, що за наслідком
ретельної перевірки, є усі підстави
погодитись із висновком суду першої
інстанції про те, що затримка видачі
трудової книжки ОСОБА_2 відбулася саме
з вини роботодавця.

Крім того, колегія суддів вважає,
що визначаючи суму середнього
заробітку, суд першої інстанції
невірно визначився із розміром
середньоденної заробітної плати,
виходячи з якої підлягає проведення
нарахування виплат. Так, для обчислення
середньоденної заробітної плати судом
обрано два останніх місяця, що
передували звільненню - січень та лютий
2011 р. Пороте, з 09 лютого 2011 р. позивач не
працював.

Відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. для
обчислення необхідно брати два
останніх повних відпрацьованих місяці.
Таким чином, у даному в випадку це
повинні бути грудень 2010 р. та січень 2011
р. Заробітна плата за вказані місяці
становить відповідно 3526,74 грн. та 3140,49
грн. У грудні 2010 р. позивачем
відпрацьовано 23 робочих дні, у січні 2011
р. - 20. Середньоденна заробітна плата
становить 3526,74 грн.+3140,49 грн.=155,05 грн.
Сума середньої заробітної плати, що
підлягає стягненню за період з 11.01.2012 р.
по 26.11.2012 р. становить: 236 (днів затримки
трудової книжки) х 155,05 = 36591,8 грн.

Таким чином, доводи позивача
про невірне обчислення середньої
заробітної плати є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо
відшкодування на користь позивача
моральної шкоди та визначення її
розміру, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції на законних
підставах вирішено питання про
заподіяння позивачу моральної шкоди
саме з боку відповідача. Трудова
книжка, є основним документом, що
підтверджує трудову діяльність особи
та при влаштуванні на роботу працівник
зобов»язаний пред»явити трудову
книжку, оформлену у встановленому
порядку (ст. 48 КЗпП України). При
розгляді справи встановлено та
доведено вину роботодавця у невчасній
видачі позивачеві трудової книжки, а
відтак, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги ПАТ КБ
«Надра» щодо недоведеності вимог
позивача у цій частині підлягають
відхиленню. Однак, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
позивача щодо розміру стягнутої шкоди,
не підлягають задоволенню, оскільки,
сума моральної шкоди, визначена судом
першої інстанції в розмірі 1000 грн., з
урахуванням ступеню страждань
позивача відповідно із принципами
розумності та співмірності, підлягає
залишенню без змін.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду в іншій оскаржуваній частині,
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, ухвалене
відповідно до вимог ст..ст. 213, 214 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 квітня
2013 року, в частині стягнення середньої
заробітної плати за час затримки
видачі трудової книжки скасувати та
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на користь ОСОБА_2 середню заробітну
плату за час затримки видачі трудової
книжки в розмірі 36 591,8 грн.

У іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді