2/258/1335/14 258/2096/14-ц
15 травня 2014 року
Кіровський районний суд м. Донецька у
головуючого - судді Подолянчука І.М.
при секретарі Мінченковій С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
гідності та стягнення моральної шкоди,
суд, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в
якому вказує, що в січні 2014р. вона
дізналась про те, що відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулись зі скаргою на її
неетичну поведінку в державну
установу, в якій вона працює - до
начальника Управління з питань
цивільного захисту, мобілізаційної та
оборонної роботи Донецької обласної
державної адміністрації.
У даній скарзі відповідачі зазначили,
що її поведінка за місцем проживання
негативно впливає на репутацію
вказаного державного органу, в якому
вона працює, а також на її власну
репутацію, як державного службовця, що
проявляється в низькому рівні культури
спілкування, агресивній поведінці,
погрозах по відношенню до відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Вважає, що відповідачами відносно неї
була поширена негативна та неправдива
інформація, яка принижує та порочить
її честь та гідність.
Відповідачі у вказаній скарзі
розповсюдили про неї наступну
негативну інформацію:
-що вона дискредитує та ганьбить орган
державної служби, в якому працює;
-що її родина давно має славу
скандальної та такої, що встановлює
свої правила та порядки;
-що вона кидалась битися на чоловіка
відповідача - ОСОБА_4;
-що вона підкидала під двері
відповідачу ОСОБА_2 елементи
ритуальної атрибутики та сипала
-що вона постійно погрожує
-що у неї відсутня культура
Як доказ поширення негативної
інформації, позивач ОСОБА_1 надала
копію скарги відповідачів від 14 січня
Відповідно до ч. 3 ст.277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
Вважає,що вищезазначена поширена
відповідачами інформація є
З приводу викладених в скарзі обставин
вона пояснила, що конфліктні ситуації
виникали між відповідачами та її
батьками з приводу здійснення
мешканцями квартир АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 самовільної прибудови
приміщення на першому поверсі будинку.
Особисто вона з відповідачами ніколи в
конфлікти не вступала. Факт
самовільної прибудови і наявність
порушень підтверджується листами 3-ої
державної пожежно-рятувальної частини
1 державного пожежно-рятувального
загону від 14 листопада 2013р. №3/07/209 та
ТОВ «Горняк-2005» від 01 січня 2014 року №30
про встановлення порушення пожежної
безпеки та припису ТОВ «Горняк-2005».
З боку чоловіків відповідачів
періодично здійснюються провокаційні
дії, спрямовані на виникнення
конфліктних ситуацій.
Вважає, що відповідачі поширили про неї
недостовірну інформацію з метою її
образити, а також з метою створення їй
особистих неприємностей,
дискредитації її, як державного
службовця та порядної людини.
Скарга відповідачів була розглянута,
комісією Донецької обласної державної
адміністрації було проведено службове
розслідування та складено Акт від 30
В процесі службового розслідування
факти, викладені у скарзі відповідачів,
не знайшли свого підтвердження.
Вважає, що вказаними діями
відповідачів їй було спричинено
моральну шкоду, оскільки неправомірною
інформацією, яку вони поширили,
принижені її честь та гідність, не
тільки як громадянина, а також і як
державного службовця.
Переживання, які вона зазнала у зв'язку
з поширенням відносно неї
недостовірної та неправдивої
інформації, вплинули на те, що їй тяжко
зберігати спокій та доброзичливість.
Вказані обставини впливають на
емоційний та психологічний стан її
здоров'я. вона перенесла психологічний
стрес, в результаті якого порушився
сон, з'явились головні болі,
дратливість, нервозність.
Враховуючи глибину фізичних та
душевних страждань, які вона зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою
відповідачів, та зусилля, які необхідні
їй для відновлення власного здоров'я,
розмір спричиненої моральної шкоди
вона оцінює у 20 000 грн.
Свої позовні вимоги вона обґрунтовує
Відповідно до ст.68 Конституції України
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи, честь та гідність інших
Як вбачається з ч.1 ст. 270 ЦК України,
фізична особа має право на свободу та
особисту недоторканність, право на
недоторканність особистого та
сімейного життя, право на повагу до
гідності та честі та інше.
Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Згідно ст. 273 ЦК України органи
державної влади у межах своїх
повноважень забезпечують здійснення
фізичною особою особистих немайнових
прав. Діяльність фізичних та юридичних
осіб не може порушувати особисті
На підставі ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що її
позовні вимоги про визнання
недостовірною та такою, що принижує
честь та гідність розповсюджена про
неї інформація, є обґрунтованими.
Також, на її думку, обґрунтованим
є зобов'язання відповідачів
спростувати цю недостовірну
інформацію, викладену ними у скарзі від
14 січня 2014р. на ім'я начальника
Управління з питань цивільного
захисту, мобілізаційної та оборонної
роботи Донецької обласної державної
Просила ухвалити судове рішення,
яким визнати недостовірною та такою, що
принижує честь та гідність інформацію,
викладену у скарзі відповідачів від 14
січня 2014р. на ім'я начальника
Управління з питань цивільного
захисту, мобілізаційної та оборонної
роботи Донецької обласної державної
адміністрації, про те, що:
- вона дискредитує та ганьбить орган
державної служби, в якому працює;
-що її родина давно має славу
скандальної та такої, що встановлює
свої правила та порядки;
-що вона кидалась битися на чоловіка
відповідача - ОСОБА_4;
-що вона підкидала під двері
відповідачу ОСОБА_2 елементи
ритуальної атрибутики та сипала
-що вона постійно погрожує
-що у неї відсутня культура
Зобов'язати відповідачів у
десятиденний строк після набуття
рішенням законної сили спростувати
вказану недостовірну інформацію
шляхом письмового звернення до
начальника Управління з питань
цивільного захисту, мобілізаційної та
оборонної роботи Донецької обласної
державної адміністрації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в
повному обсязі підтримала свої позовні
вимоги та суду надала пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
суду пояснила, що вважає позов ОСОБА_1
надуманим і необґрунтованим з
наступних підстав: вона дійсно
проживає за адресою: АДРЕСА_1 зі своєю
сім'єю: чоловіком і малолітньою
дитиною. По сусідству з ними, в
кв.АДРЕСА_2, проживає молода сім'я
відповідача ОСОБА_2 з маленькою
дитиною.

З моменту їх заселення у вказаний
будинок, її сім'я та сім'я відповідача
ОСОБА_2 за власні кошти і за своєю
ініціативою зробили в під'їзді будинку
капітальний ремонт (до цього ремонт ЖЕК
не проводила протягом 50 років),
відремонтували освітлювальну мережу в
під'їзді, замінили загальну трубу
водогону, відремонтували фасадну
частину будинку та провели
благоустрій прибудинкової території,
розчистили від бур'янів та сміття
палісадник; відремонтували колодязь
підведення холодної води до будинку і
багато іншого .

У той час, як вони займалися
благоустроєм та розвитком, сім'я
позивача ОСОБА_1 всіляко та безпричинно
намагалася їм перешкоджати у цьому.

Позивач ОСОБА_1 навмисно ходила по
щойно пофарбованій ними підлозі в
під'їзді, в результаті чого підлогу
довелось перефарбовувати. Батько
позивача - ОСОБА_6 навмисно зіпсував
стіну в під'їзді, яку довелося
відновлювати власними силами.

Мало того, вони з малолітніми
дітьми не можуть повноцінно
відпочивати у власних квартирах, так як
позивач регулярно, день у день, йдучи
на роботу рано - вранці, навмисне і дуже
голосно гримає в під'їзді дверима,
відкриваючи їх ударом ноги.

На неодноразові прохання так не
робити, позивач відповідала або
грубістю, або ігноруванням їхніх
прохань. Те ж саме відбувалося і коли
позивач повертається додому, а іноді, в
нічний час, позивач навіть викрикувала
: «Вставайте, сусіди сволочі!».

Взимку, коли були люті морози,
позивач навмисне відкривала настіж
вхідні двері в під'їзд і їм доводилося
вставати вночі і закривати ці двері,
так як у квартирі з малолітніми дітьми
було дуже холодно.

Вони неодноразово намагалися
пояснити позивачу ОСОБА_1, що у них
маленька дитина, у якої важливий період
адаптації, дитина потребує певного
режиму, а її чоловікові, який позмінно
працює на шахті, теж потрібен
відпочинок.

У відповідь збоку позивача ОСОБА_1
вони чули тільки образи і погрози.
Позивач ОСОБА_1 поводиться упереджено,
грубить, вважає їх людьми нижчого
сорту, так як вона працює в органах
влади і їй все і завжди зійде з рук.

Крім того, батько позивача -
ОСОБА_6 щодня і по декілька раз ходить
до сусідки, нібито допомагати їй по
господарству, при цьому він навмисно,
при наявності технічно справного
електричного дзвінка, стукає до
сусідки у металеві двері металевими
предметами.

Після таких стукотів маленька
дитина прокидається і лякається, у неї
порушується режим, сон, які вкрай так
необхідні малолітній дитині.

Мати позивача - ОСОБА_7 постійно
влаштовує «показові виступи» біля
дверей квартир, голосно та безмотивно
висловлюючи своє негативне ставлення
до їхніх двох сімей, шле прокльони,
обзивається нецензурною лайкою, б'є
під'їзними дверима так, що штукатурка
сиплеться. І це тільки частина
нападок, які з боку ОСОБА_7 вже увійшли в
систему.

Всі їхні прохання про
добросусідство ігнорувалися і позивач
ОСОБА_1 замість того, щоб якось
спробувати врегулювати ситуацію,
всіляко загострює її, посилаючись на
свій високий пост в обласній державній
адміністрації.

Після численних звернень до
правоохоронних органів, знущання і
провокації позивача та її родини не
припинилися і вони були змушені
звернутися за допомогою до керівника
державної установи, в якій працює
позивач ОСОБА_7, об'єктивно виклавши всі
обставини справи.

Службове розслідування за їх
заявою фактично не проводилось, їх
ніхто письмово не опитував, хоча вони
ніколи і нікому в цьому не відмовляли і
були заінтересовані в повноті та
об'єктивності службового
розслідування.

Вважає, що це було зроблено
спеціально, щоб у черговий раз обілити
ті об'єктивно існуючі негативні факти з
боку членів сім'ї позивача ОСОБА_1, які
були викладені ними у письмовій скарзі.

У скарзі вони не паплюжили
позивача ОСОБА_1, а лише намагались
захиститись у такий спосіб від неї.

Просила відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
суду пояснила, що також вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними та
необгрунтованими з наступних підстав:
її сім'я вселилася АДРЕСА_2 у серпні 2012
року.

З моменту вселення їх стала
безмотивно переслідувати сім'я ОСОБА_1,
яка проживає в квартирі на другому
поверсі.

Сім'я ОСОБА_1 систематично провокує
всілякі конфлікти, ображає і принижує
їх і налаштовували проти них інших
мешканців всього будинку.

Як їй стало відомо пізніше, все це
робиться тільки тому, що вони купили
вказану квартиру, яку задешево хотіла
виманити у колишніх її власників
сім'я ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1, яка працює головним
спеціалістом відділу організаційно -
правового, кадрового забезпечення та
діловодства Управління з питань
цивільного захисту, мобілізаційної і
оборонної роботи Донецької
облдержадміністрації, вважає себе
високопосадовцем та постійно погрожує,
що розправиться з ними.

Тримає всіх в страху та залякує,
посилаючись на своє високе становище
по службі.

Незважаючи на таке відношення до них з
боку сім'ї ОСОБА_1 та самої позивача, за
час проживання у вказаному будинку їх
сім'я та сім'я відповідачів ОСОБА_3
власним коштом та своїм особистим
трудом наступним чином провели
благоустрій під'їзду будинку, в якому
вони проживають та прибудинкової
території:

-повісили козирок над входом у під'їзд ;

-вивезли дві машини сміття з двору ;

-виклали плиткою тротуар до входу в
під'їзд ;

-біля будинку виклали плиткою дитячий
майданчик;

-відремонтували каналізаційний
колодязь і накрили його кришкою ;

-прибрали сухе аварійне дерево ;

-пофарбували і очистили від іржі вхідні
двері в під'їзд ;

-відремонтували частину фасаду будинку
і зробили ремонт навколо вхідних
дверей у під'їзд ;

-замінили частину загальної труби
водопроводу на першому поверсі ;

-замінили за власний рахунок
автоматичний вимикач в під'їзді ;

Разом з родиною відповідача ОСОБА_3
також домоглися ремонту в під'їзді, в
тому числі - і другого поверху. Вони
разом та за власний рахунок придбали
весь будівельний матеріал, повністю
замінили підлогу та плінтуси на
першому поверсі.

Обладнали в під'їзді колясочну,
обладнали перший поверх елементами
доступу - перилами для літніх людей і
маленьких діток.

Купили і повісили в під'їзді картини.
Висадили клумби з квітами, підтримують
порядок і доглядають за прибудинковою
територією.

З ранньої весни і до глибокої осені
вхід в під'їзд їх будинку прикрашають
вазони з квітами, а прибудинкову
територію - кошики та горщики з квітами
в кованих декоративних підставках для
квітів.

Вказане не подобається родині ОСОБА_1,
хоча це зроблено не за їх кошти і в їх
же інтересах.

Щоб вони не зробили, сім'я ОСОБА_1
систематично усно і письмово
скаржиться на них в Кіровський
райвиконком, в ЖЕК, в ТОВ « Гірник- 2005 »,
в міськвиконком, в службу МНС району,
міста, області, на роботу її чоловікові:
у ДП «ДВЕК» , в прокуратуру, помічнику
народного депутата ОСОБА_8, у
відділення поштового зв'язку,
дільничному міліціонеру, причому в
кожну інстанцію вони зверталися
неодноразово.

Всі ці невмотивовані скарги з боку
сім'ї ОСОБА_1 не припиняються з 2012 року.
Останній візит однієї з комісій на
чергову таку скаргу відбувся 7 березня
2014р .

В усному порядку, перевіряючі
сказали їм , що бачать і розуміють те, що
скарги безпідставні та надумані, але
змушені приходити з перевірками, так як
за законом вони повинні реагувати на
письмові звернення громадян.

ОСОБА_1 вимагали зняти плитку і козирок
над під'їздом. Не подобалось їм також і
те, що був встановлений паркан, не
подобалося обладнання колясочної, а
сам ОСОБА_6 навіть виламав двері в ній,
вимагали зняти картини зі стін
під'їзду, не подобався їм ремонт в
під'їзді, кілька разів вони навмисно
псували стіни в під'їзді так, що
доводилося їх реставрувати, псували
свіжопофарбовані підлогу, після чого
довелося її перефарбовувати.

Витоптували і заливали окропом квіти,
не дозволили поставити металеву
чистілку для взуття перед під'їздом, а
самі при цьому навмисно чистили взуття
виключно об сходинки на першому
поверсі в під'їзді, забруднюючи сам
під'їзд, не дозволили повз будинок
заасфальтувати доріжки.

Не подобалось їм і те, як були
відремонтовані двері в під'їзд, а тому
всі члени сім'ї ОСОБА_6 демонстративно
відкривають двері в під'їзд тільки
ногами.

Постійно підкидають під вікна і двері
їхньої квартири ритуальну атрибутику
(вінки, букети з чорними стрічками),
сиплять землю.

Така неадекватна, зухвала поведінка
сім'ї ОСОБА_6 змусила їх встановити
домофон з відеокамерою для належної
фіксації зухвалої поведінки членів
сім'ї ОСОБА_6.

Двері в під'їзд члени сім'ї позивача
відкривають ногою та з великим шумом,
особливо це подобається робити
позивачу ОСОБА_1 в 6 год.30 хв. ранку, коли
вона йде на роботу, а їх діти
прокидаються від цього шуму і
лякаються .

Не витративши і гривні на благоустрій
будинку та прибудинкової території,
ніколи не маючи навіть бажання навести
порядок і облагородити житло, сім'я
ОСОБА_1 вважає, що має право
перешкоджати робити це й іншим жителям
багатоквартирного будинку.

Вони весь час повторюють такі слова:
«Ми тут 30 років прожили, а ви тут
ніхто!» , змушуючи відчувати себе
людьми другого сорту.

З огляду на це вона і відповідач ОСОБА_3
були змушені звернутись з письмовою
скаргою за захистом своїх прав за
місцем роботи позивача - до
облдержадміністрації, об'єктивно
виклавши у скарзі всі обставини справи
і не принижуючи у будь-який спосіб
честь, гідність та ділову репутацію
позивача.

Це не вони, а позивач ОСОБА_1 протягом
багатьох років порушує їх честь і
гідність, утискаються їх громадянські
права, як мешканців будинку і громадян
України.

Це не вони, а позивач ОСОБА_1 протягом
багатьох років завдає їм років
моральну шкоду такою поведінкою.

Не дає не тільки нормально жити, але й
дихати вільно.

Проведене службове розслідування за їх
скаргою є однобоким, неповним та
упередженим, а висновки за
результатами цього службового
розслідування не відповідають дійсним
обставинам.

Так, до висновку службового
розслідування надано пояснення
сусідки ОСОБА_9 з АДРЕСА_3, але така
громадянка не тільки у вказаній
квартирі, але і в будинку АДРЕСА_3
ніколи не проживала, що
підтверджується довідкою з ТОВ
«Гірник- 2005 », а також поясненням
мешканця ОСОБА_10

Пояснення сусідки ОСОБА_11 з кв.15, додане
до результатів проведеної службової
перевірки за їх скаргою, також є
неправдивим, так як ОСОБА_11 не проживає
на території Донецької області вже
декілька років.

Сусідка ОСОБА_12, пояснення якої
також додані до матеріалів службової
перевірки, проживає в іншому під'їзді,
розташованому зі зворотного боку
будинку, фактично - в іншому дворі і
не може нічого знати про їхню
ситуацію .

Сусідці ОСОБА_5, пояснення якої також ж
додані до матеріалів службового
розслідування, вже понад 87 років. За
станом свого здоров'я вона давно не
виходить на вулицю, погано бачить і
погано чує, а також взагалі не знає
їхньої ситуації.

Сусідка ОСОБА_13 разом з ОСОБА_1 були
співучасниками кримінальної справи за
обвинуваченням сусіда Удовенко. Вони
дуже дружать з ОСОБА_1 і їх пояснення є
неправдивими.

Крім того, позивач ОСОБА_1, посилаючись
на ч. З ст. 277 ГК України, трактує її
зміст на власний розсуд і стверджує,
що сам факт письмового звернення
відповідачів за місцем її роботи є
поширенням недостовірної інформації.

При цьому Конституція України гарантує
кожному право на свободу думки і слова ,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань. Всі громадяни мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення до
органів державної влади та посадових і
службових осіб цих органів, які
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь.

Вони у своїй письмовій скарзі за
місцем роботи позивача критично
оцінили факти і, на їх погляд, такі їх
дії ніяким чином не виходять за межі
моральної і легальної поведінки особи
у цивілізованому суспільстві.

В п. 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009р . № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи , а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи » наголошується, що у
разі, коли особа звернулася до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію і дати
відповідь, але в ході перевірки така
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою на
задоволення позову, оскільки в такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
Конституцією України, а не поширення
недостовірної інформації.

Вони, як відповідачі, мали всі
підстави на таке письмове звернення і
це було викликано наміром захистити
свої права, свободи і законні
інтереси, а не поширити будь-яку
недостовірну інформацію щодо позивача
ОСОБА_1

Крім того, відповідно до п. 15
зазначеної Постанови Пленуму ВС
України, недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності.

Всі факти, викладені у їх письмовому
зверненні до начальника Управління з
питань цивільного захисту,
мобілізаційної і оборонної роботи
Донецької облдержадміністрації,
відповідають дійсності і є правдивими

У цій скарзі відсутня будь-яка
інформація, яка б принизила честь чи
гідність, а також ділову репутацію
позивача ОСОБА_1

Згідно п.1 ст.23 ГК України особа має
право на відшкодування моральної шкоди
лише заподіяної внаслідок порушення її
прав.

Таким чином, будь-яких прав позивача
ОСОБА_1 вони не порушували, а тому не
могли завдати їй будь-яку моральну
шкоду.

Просила ухвалити судове рішення, яким в
повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні її позовних вимог, як
безпідставних та необґрунтованих.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 не надали суду будь-яких
об'єктивних та достовірних даних
щодо обставин позову, а тому суд не
приймає їх показання в якості
допустимих та достовірних доказів при
обґрунтуванні судового рішення.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона
особисто бачила, як ОСОБА_1 з балкону
своєї квартири кидала під вікна
АДРЕСА_2, де проживає зі своєю сім'єю
відповідач ОСОБА_2, букети квітів,
перев'язаних чорною стрічкою.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що
дійсно відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі
своїми сім'ями після вселення в будинок
АДРЕСА_2 власним коштом та за власної
ініціативи провели благоустрій
під'їзду та прибудинкової території.

Сусіди ОСОБА_1, які проживають в
квартирі на другому поверсі і які
раніше хотіли купити квартирі, в якій
проживає відповідач ОСОБА_2 зі своєю
сім'єю, з цих підстав стараються
всілякими доступними їм способами
вижити відповідачів, систематично
вчиняють з надуманих причин сварки,
пишуть на них чисельні та безмотивні
скарги в різні інстанції.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши
матеріали справи, приходить до
переконання, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ст.34 Конституції України гарантує
кожному право на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань. Кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ст. 19 ЦК України особа має
право на самозахист своїх цивільних
прав від порушень і протиправних
посягань.

Самозахистом є застосування
особою засобів протидії, не
заборонених законом і не суперечать
моральним засадам суспільства .

Ст.23 ЦК України передбачає, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Як вбачається за ст.277 ЦПК України,
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Згідно зі ст. ст. 280, 297 ЦК України
якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано майнової та (або)
моральної шкоди, ця шкода підлягає
відшкодуванню.

Кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканими.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

В судовому засіданні встановлено,
що сторони по справі: позивач ОСОБА_1 зі
своєю сім'єю та відповідачі ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 зі своїми сім'ями проживають в
одному під'їзді будинку АДРЕСА_2

Квартира АДРЕСА_7 позивача ОСОБА_1
та членів її сім'ї знаходиться на
другому поверсі вказаного будинку, а
квартири відповідачів ОСОБА_2 (кв.
АДРЕСА_2) і ОСОБА_3 (кв.АДРЕСА_1) - на
першому поверсі.

Сім'я відповідача ОСОБА_2 купила
квартиру АДРЕСА_2 в 2012р. та вселилась у
цю квартиру в серпні 2012р.

З цього часу між сторонами виникли
особисті неприязні стосунки,
викликані тим, що квартиру АДРЕСА_2 у
попереднього власника, але за більш
низьку ціну, раніше збирались купити
батьки позивача ОСОБА_1, але дана
квартира за більш високою ціною була
продана сім'ї відповідача ОСОБА_2

(а.с.33)

Після вселення в будинок сім'ї
відповідачів за власні кошти та за
власною ініціативою зробили в під'їзді
будинку капітальний ремонт (до цього
ЖЕК не проводила ремонти протягом 50
років), відремонтували освітлювальну
мережу в під'їзді, замінили загальну
трубу водогону, відремонтували фасадну
частину будинку та провели
благоустрій прибудинкової території,
розчистили від бур'янів та сміття
палісадник; відремонтували колодязь
підведення холодної води до будинку та
інше.

(а.с. 41- 44)

У той же час, коли відповідачі
займалися благоустроєм під'їзду та
прибудинкової території, сім'я
позивача ОСОБА_1 всіляко та у різні
способи намагалася їм перешкоджати у
цьому.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 14 січня
2014р. звернулись з письмовою скаргою до
начальника Управління з питань
цивільного захисту, мобілізаційної і
оборонної роботи Донецької
облдержадміністрації, де на посаді
державного службовця працює позивач
ОСОБА_1

(а.с.19)

У даній скарзі відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 об'єктивно виклали життєву
ситуацію, яка склалась між їх сім'ями
та сім'єю позивача ОСОБА_1 за місцем
проживання і попросили керівництво
вказаного Управління вплинути на
позивача ОСОБА_1 з тією метою, щоб
остання за місцем свого проживання
перестала проявляти до відповідачів
невмотивовану агресію та погрози, що
негативно впливає як на репутацію
державного органу, в якому працює
позивач ОСОБА_1, так і на власну
репутацію позивача ОСОБА_1, як
державного службовця.

За скаргою відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 посадовими особами Управління з
питань цивільного захисту,
мобілізаційної і оборонної роботи
Донецької облдержадміністрації було
проведено службове розслідування.

Згідно з Актом (б/н) службового
розслідування від 30 січня 2014р.,
затвердженим 30 січня 2014р. начальником
Управління з питань цивільного
захисту, мобілізаційної і оборонної
роботи Донецької
облдержадміністрації, факти, викладені
у скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свого
підтвердження не знайшли.

(а.с.13-14; 88-89)

Суд з наступних підстав визнає
висновок службового розслідування,
викладений у Акті від 30 січня 2014р.,
необ'єктивним, необґрунтованим та
таким, що не відповідає дійсним
обставинам, вказаним у скарзі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 і встановленим у судовому
засіданні

Фактично дане службове розслідування
щодо своєї власної поведінки та
поведінки членів своєї сім'ї проводила
сама позивач ОСОБА_1, яка самостійно
прийняла письмові пояснення ОСОБА_13,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ін. і ці
пояснення, без будь-якої перевірки
щодо їх достовірності та об'єктивності,
були прийняті в якості беззаперечних
доказів посадовими особами Управління
з питань цивільного захисту,
мобілізаційної і оборонної роботи
Донецької облдержадміністрації, які
проводили службове розслідування.

(а.с. 8-12)

При цьому посадовими особами
Управління з питань цивільного
захисту, мобілізаційної і оборонної
роботи Донецької облдержадміністрації
при проведенні службового
розслідування у відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 навіть не відбирались ніякі
письмові пояснення щодо викладених
ними у скарзі обставин, хоча посадові
особи зобов'язані були це зробити, а
відповідачі не чинили в цьому ніяких
перешкод, а навпаки - були всіляко
заінтересовані у повноті,
об'єктивності та всебічності
проведення службового розслідування.

Як вбачається з оглянутого у судовому
засіданні відеозапису з відеокамери
домофону квартири відповідача ОСОБА_2,
позивач ОСОБА_1 в той час, коли
відповідачі покрасили частину підлоги
в під'їзді будинку, а для вільного
проходу залишили не окрашеною окрему
ділянку, навмисно ходила по щойно
пофарбованій відповідачами підлозі в
під'їзді.

Мати позивача ОСОБА_1 навмисно
висипала сміття під двері квартири
відповідача ОСОБА_2, а також ударом ноги
відкривала вхідні двері в під'їзд
будинку. Батько позивача ОСОБА_1 під час
сварки на першому поверсі, перед
квартирою відповідача ОСОБА_2,
агресивно жестикулював руками, в яких
тримав сокиру.

В судовому засіданні встановлено, що
вказана в висновку службового
розслідування, як сусідка позивача
-ОСОБА_9, пояснення якої позивачем
ОСОБА_1 були додатні до службового
розслідування, в АДРЕСА_3, як про це
безпідставно вказує позивач ОСОБА_1, не
проживає і ніколи не проживала не
тільки у даній квартирі, але і у
будинку АДРЕСА_3, що підтверджується
довідкою з ТОВ «Гірник- 2005» (а.с.33).

Вказана в висновку службового
розслідування, як сусідка позивача -
ОСОБА_11 з АДРЕСА_8 пояснення якої
позивачем ОСОБА_1 безпідставно було
додано до Акту службової перевірки, на
території Донецької області взагалі не
проживає вже декілька років.

Вказана в висновку службового
розслідування, як сусідка позивача -
ОСОБА_12, пояснення якої також додані до
матеріалів службової перевірки,
проживає в іншому під'їзді,
розташованому зі зворотного боку
будинку, фактично - в іншому дворі і
особисто не нічого не знає про
ситуацію, яка склалась між сторонами.

Вказана в висновку службового
розслідування, як сусідка позивача -
ОСОБА_5, пояснення якої позивачем
ОСОБА_1 також додані до матеріалів
службового розслідування, є особою
похилого віку, їй більше 87 років, а тому
за віком та за станом свого здоров'я
вона давно не виходить на вулицю,
погано бачить і погано чує, а також
взагалі нічого не знає про ситуацію,
яка склалась між сторонами.

З огляду на наведене, суд не приймає у
якості допустимого та достовірного
доказу при обґрунтуванні судового
рішення висновок службового
розслідування, викладений у Акті від 30
січня 2014р., визнає його необ'єктивним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає дійсним обставинам,
вказаним у скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і
встановленим у судовому засіданні.

Як вбачається з довідки начальника
СДІМ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у
Донецькій області та висновку
дільничного інспектора міліції СДІМ
Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України у
Донецькій області, затвердженого 06
січня 2014р. начальником Кіровського РВ
ДМУ ГУМВС України у Донецькій області,
за заявою ОСОБА_2 з жильцями квартири
АДРЕСА_7, тобто з сім'єю ОСОБА_1, була
проведена профілактична бесіда щодо
недопущення ними протиправних дій в
побуті та громадських місцях.

(а.с.37, 69)

Як вбачається з копії наказу №58-ос від
24 лютого 2014р. УЖГ Донецької міськради,
відповідно до розпорядження міського
голови від 09 лютого 1998р. №168, кладовку,
розташовану під сходовою кліткою в
третьому під'їзді житлового будинку
АДРЕСА_2, закріплено за квартирами
вказаного під'їзду для зберігання
господарського інвентарю та дитячих
колясок

(а.с.39)

Суд вважає, що за таких обставин
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали
право письмово інформувати орган
державної служби про поведінку його
співробітника, яка порушувала їхні
права, а державний орган - Управління з
питань цивільного захисту,
мобілізаційної і оборонної роботи
Донецької облдержадміністрації мав
право та був зобов'язаний провести
об'єктивне службове розслідування за
скаргою відповідачів і за результатами
його проведення надати їм письмову
відповідь.

Таким чином, саме по собі звернення
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі
скаргою на позивача ОСОБА_1 до
Управління з питань цивільного
захисту, мобілізаційної і оборонної
роботи Донецької
облдержадміністрації, в якому на
посаді державного службовця працює
позивач, у відповідності до п. 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009р . № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи , а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», не може бути
підставою на задоволення позову
ОСОБА_1, оскільки в такому випадку мала
місце реалізація відповідачами ОСОБА_2
та ОСОБА_3 передбаченого ст. 34
Конституції України їх
конституційного права, а не поширення
ними недостовірної інформації, як про
це безпідставно вказує у своєму позові
ОСОБА_1

Таким чином, в судовому засіданні не
було встановлено достовірних та
допустимих даних про те, що
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відносно позивача ОСОБА_1 шляхом
подання скарги до Управління з питань
цивільного захисту, мобілізаційної і
оборонної роботи Донецької
облдержадміністрації була поширена
негативна та неправдива інформація,
яка принижує та порочить честь та
гідність позивача ОСОБА_1 і що цими
діями позивачу ОСОБА_1 була спричинена
будь-яка моральна шкода.

На підставі викладеного суд
приходить до переконання у тому, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими, такими, що не
відповідають обставинам справи,
встановленим у судовому засіданні і не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.119 ЦПК України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату позивачем
судового збору.

Ст. 9 Закону України «Про судовий
збір» містить вичерпний перелік осіб,
які звільняються від сплати судового
збору при зверненні з позовами до суду.

Оскільки позивач ОСОБА_1 при
подачі позову не надала документів, що
підтверджують сплату нею судового
збору, а також не надала суду
передбачених законом підстав для
звільнення її від сплати судового
збору при зверненні до суду з позовом,
суд, на підставі ст.88 ЦПК України,
вважає за необхідне стягнути з
позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі
243 грн. 50 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 16, 23, 277, 280, 297 ЦК
України; постановою Пленуму Верховного
Суду України від 27лютого 2009р. № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи»; ст.ст. 3, 10, 11, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
честі, гідності та стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір
на користь держави в сумі 243 (двісті
сорок три )грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга через Кіровський
райсуд м. Донецька до Апеляційного суду
Донецької області протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя: