У х в а л а

12 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,

Завгородньої І.М.,
Червинської М.Є.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних за
прострочення сплати боргу та
інфляційного збільшення суми боргу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому просила на
підставі ст. 625 ЦК України стягнути з
ОСОБА_3 3% річних від простроченої суми
в розмірі 1629 грн та інфляційне
збільшення суми боргу в розмірі 5925 грн
згідно з розрахунком Луганської
регіональної торгово-промислової
палати від 23 травня 2012 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що 03 березня 2008 року відповідач отримав
у неї позику в розмірі 15 000 грн з
терміном повернення до 03 травня 2008
року, які у зв'язку з невиконанням
зобов'язання були стягнуті з нього на
її користь рішенням Свердловського
міського суду Луганської області від 17
червня 2008 року, але фактично гроші були
повернуті лише 13
квітня 2012 року через ВДВС
Свердловського міського управління
юстиції внаслідок примусового
виконання судового рішення.

Посилаючись на те, що боржник
прострочив виконання грошового
зобов'язання на 1322 дні (з 04 травня 2008
року до 12 квітня 2012 року) просила
задовольнити позов.

Справа неодноразово розглядалася
судами.

Останнім рішенням Свердловського
міського суду Луганської області від 02
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 19 лютого 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошові кошти в сумі 4 198 грн. 76 коп., з
яких 3 030 грн - розмір інфляційного
збільшення суми боргу, 1 168 грн 76 коп. - 3 %
річних за прострочення сплати боргу.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_3
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за його касаційною скаргою
на рішення Свердловського районного
суду Луганської області від 02 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 19 лютого 2014 року
на підставі п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 17 березня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, ст.625 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування заяви посилається на
постанову Верховного Суду України від
04 липня 2011 року в справі за позовом про
стягнення суми.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що підстави для її допуску до
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355
ЦПК, можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ;
Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-У.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від
04 липня 2011 року, копію якої долучено до
заяви про перегляд та на яку
здійснюється посилання, до зазначеного
вище переліку судових рішень не
відносяться, а отже, на неї і не може
здійснюватися посилання, як на
підтвердження неоднакового
застосування касаційним судом норм
матеріального права.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних за
прострочення сплати боргу та
інфляційного збільшення суми боргу, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 березня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
В.І. Журавель

І.М. Завгородня

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська