Дата документу 17.06.2014
Справа № 320/1432/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року.
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді
Пономаренко Л.Е.,

при секретарі
Хричовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов мотивував тим, що 21.12.1997року
ОСОБА_2 завдала йому навмисний удар по
голові пакетом з ножами,в результаті
чого наступив тривалий розлад його
здоров'я. Згідно висновку
судово-медичної експертизи йому
спричинено пошкодження здоров'я
середньої тяжкості. Дії ОСОБА_2 були
кваліфіковані за ст..102 КК України.
Вироком Мелітопольського міського
суду від 13 липня 1998року ОСОБА_2 була
визнана винною у скоєні злочину за
ст..102 КК України та призначено
покарання із застосуванням ст..45 КК
України у вигляді трьох років
позбавлення волі умовно, з випробним
терміном 2 роки. Обласною комісією МСЕК
нейрохірургії йому дали другу не
робочу групу інваліда. Він постійно
знаходиться на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні та несе
матеріальні витрати, стан його здоров'я
не покращується. До теперішнього часу
він повністю не вилікувався і стоїть на
обліку у невропатолога з лютого 1998року.
Проходячи лікування амбулаторно з
лютого 2009року по лютий 2014року він
витратив кошти на придбання
медикаментів для лікування на суму
15062,00грн. Таким чином йому спричинена
матеріальна шкода на суму 15062,00грн. яку
він просить стягнути з відповідача.
Моральну шкоду позивач оцінює у 30000 грн.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному об'ємі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 вже
відшкодувала майнову та моральну шкоду
на підставі вироку Мелітопольського
міського суду від 13 липня 1998року, а тому
вважає, що вона не може бути двічі
притягнута до юридичної
відповідальності за одне й те саме
правопорушення. Вважає, вимоги
позивача про стягнення додаткових
витрат, пов'язаних з придбанням ліків
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем не надано належних
доказів підтвердження цього..

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судом встановлено, що вироком
Мелітопольського міського суду
Запорізької області від 13 липня 1998року
відповідачку було засуджено за ст..102 КК
України і їй було призначено покарання
із застосуванням ст..45 КК України у
вигляді 3-хроків позбавлення волі, з
випробним терміном 2 роки і стягнення
на користь держави штрафу у розмірі
170грн. /а.с.8/

Також вироком суду з відповідачки на
користь позивача було стягнуто
моральну шкоду в розмірі 2500грн.

З вироку суду випливає, що відповідачка
умисно спричинила удар позивачу
кухонним ножем в область голови, тим
самим спричинила тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Згідно довідки МСЕК серія АД №051901
позивач має ІІ групу інвалідності, на
підставі загального захворювання,
інвалідність призначена безстроково,
чергового переогляду не підлягає./а.с.7/

Відповідно до довідки головного лікаря
поліклініки Карновської Л.В.,
невропатолога Настасяк У.В.,
завідуючої. аптеки Малакової Л.В.,
старшої медичної сестри Соловйової
О.І., ОСОБА_1, 1961року народження, інвалід
другої групи, не працюючої, перебуває
на обліку у невропатолога в
поліклініці №2 з 17 лютого 1998року з
діагнозом наслідки ножового поранення
черепу, забиття головного мозку і
дефекту лівої лобової кістки зліва
3х4см. З лютого 2009року по теперішній час
30 січня 2014року знаходиться на
амбулаторному лікуванні у
невропатолога за час лікування на
придбання ліків було витрачено кошти в
розмірі 15062грн./а.с.3-6/

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

На підставі ч.3 ст. 1195 ЦК України шкода,
завдана фізичній особі каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я,
відшкодовується без урахування пенсії,
призначеної у зв'язку з втратою
здоров'я, або пенсії, яку вона
одержувала до цього, а також інших
доходів.

Судом встановлено, що внаслідок
умисних дій відповідачки, тобто
злочину, було спричинено пошкодження
здоров'я позивача, у зв'язку з чим він є
інвалідом другої групи, не працюючої,
перебуває на обліку у невропатолога в
поліклініці №2 з 17 лютого 1998року з
діагнозом наслідки ножового поранення
черепу, забиття головного мозку і
дефекту лівої лобової кістки зліва
3х4см, з лютого 2009року по теперішній час
30 січня 2014року знаходиться на
амбулаторному лікуванні у
невропатолога, що потребує додаткових
матеріальних витрат. Тому суд вважає
необхідним стягнути з відповідачки на
користь позивача матеріальну шкоду у
розмірі 15062грн., що були витрачені
позивачем на амбулаторне лікування,
пов'язане з наслідками
черепно-мозкової травми.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто
не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Приймаючи до уваги, що питання про
відшкодування моральної шкоди,
вирішено під час кримінального
провадження, та з метою запобігання
подвійної відповідальності
відповідача за одне й те саме
правопорушення, суд вважає, що вимоги
про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди
не підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст. 1195
ЦК України, ст. ст.3, 10, 11, 12, 58, 59, 60, 61, 88, 212,
213, 215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_2) матеріальну шкоду в
розмірі 15062 грн. (п'ятнадцять тисяч
шістдесят дві гривні).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

.

СУДДЯ:
Л. Е. Пономаренко