У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Колодійчука В.М.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Фабрика
«Класум», територіального управління
Держгірпромнагляду у Житомирській
області про встановлення факту
нещасного випадку на підприємстві з
вини останнього, часткове скасування
актів форми Н-1, Н-5 та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 28 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що 7 грудня 2011 року він,
працюючи на посаді верстатника д/о
верстатів четвертого розряду у ТОВ
«Фабрика Класум» (далі - товариство),
разом із верстатником ОСОБА_4,
відповідним розпорядженням майстра
цеху - ОСОБА_5 був залучений до
вивантаження лісоматеріалів з причепа
автомобіля з метою їх подальшого
транспортування автонавантажувачем до
карману-накопичувачу підприємства. При
виконанні цих робіт колода дерев
покотилася донизу і він не встиг
прийняти ногу та колода зачепила її, що
призвело до травмування ноги.

5 червня 2012 року за наслідками цієї
травми травматологічною
спеціалізованою МСЕК йому було
встановлено 20% втрати професійної
працездатності терміном до 1 липня 2013
року.

Комісія по розслідуванню нещасного
випадку, що стався на виробництві,
дійшла висновку, що нещасний випадок
стався з вини позивача, а не з вини
товариства.

Посилаючись на наведене, просив:
визнати незаконними та скасувати акти
товариства №1/12 від 20 квітня 2012 року
спеціального розслідування нещасного
випадку (форма Н-5), №1/12 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом (Н-5),
акт №3/11 від 9 грудня 2011 року (форми Н-5),
№2/12 від 29 жовтня 2012 року (Н-5) в частині
причин нещасного випадку щодо
порушення ним п. 3.21 інструкції, та
висновків комісії, що нещасний випадок
стався з його вини; встановити факт , що
нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом та стався з вини
товариства, яке порушило умови праці;
стягнути з товариства втрачений
заробіток, витрати на лікування у сумі 3
010 грн. 02 коп.; стягнути з товариства 12
тис. грн. та з управління
Держгірпромнагляду у Житомирській
області 3 тис. грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 28
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 22 січня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Судами установлено, що 7 грудня 2011 року
верстатники д/о верстатів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відповідно до розпорядження
майстра цеху №1 ОСОБА_5 проводили
вивантаження лісоматеріалів
(дерев»яних колод) з причепа
автомобіля. Після того, як вивантажили
перший стик і частково другий, в
причепі (в другому стику) залишилося
п'ять колод, які лежали одна на одній,
чотири з яких лежало з одного боку
причепа одна на одній, а одна з
протилежного від них боку причепа. В
той час, коли автонавантажувач
відвозив чергову партію колод в
карман-накопичувач, одна із тих, що
залишилася на причепі, скотилася і
торцем травмувала праву ногу ОСОБА_3,
який стояв спиною до торців вказаних
п'яти колод. Верстатник ОСОБА_4, який в
цей момент стояв обличчям до торців
даних колод, бачив самовільне зсування
колоди та криком попередив ОСОБА_3 про
небезпеку, однак останній, почувши
попередження, не встиг повністю
забрати ногу, що призвело до її
травмування (вказані обставини
встановлені актами про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом).

Актами відповідача №1/12 від 20 квітня 2012
року, актом №3/11 від 9 грудня 2011
року, актом №2/12 від 29 жовтня 2012 року
встановлено, що основна причина
нещасного випадку - не виконання ОСОБА_3
вимог Інструкції з охорони праці №1.32
«Для робітників зайнятих
завантаженням та розвантаженням»,
затвердженої наказом генерального
директора ТОВ «Фабрика Класум» 12 січня
2011 року, який порушив пп. 3.14, 3.15 та п. 3.21,
а тому комісія дійшла висновку, що
нещасний випадок стався з вини
потерпілого ОСОБА_3

Відхиляючи апеляційну скаргу та
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
недоведеності позовних вимог.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної
інстанції передбачений в ст. 315 ЦПК
України, в якій, зокрема, зазначаються:
узагальнені доводи та заперечення
осіб, які беруть участь у справі;
встановлені судом першої інстанції
обставини; мотиви, з яких апеляційний
суд виходив при постановленні ухвали, і
положення закону, яким він керувався; у
разі відхилення апеляційної скарги
зазначаються мотиви її відхилення.

У судовому рішенні апеляційний суд має
дати відповіді на всі доводи
апеляційної скарги, інакше буде
порушення вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка є частиною національного
законодавства України щодо
справедливого судового розгляду.

У порушення зазначених положень закону
апеляційний суд, відхиляючи апеляційну
скаргу, обмежився лише посиланням на
те, що нещасний випадок стався з вини
самого ОСОБА_3, а тому суд обґрунтовано
відмовив у позові, при цьому норм
матеріального чи процесуального права
не порушив, обставини справи з'ясував
повно.

Апеляційний суд не навів жодного
мотиву, який би спростовував доводи
апеляційної скарги.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду не може вважатися законною й
обґрунтованою та в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд до
апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 22 січня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

В.М. Колодійчук

О.М. Ситнік