У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Охтирської міської ради, третя особа -
територіальне управління державної
судової адміністрації в Сумській
області, про забезпечення житлом, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Сумської області від
11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним
позовом. Зазначав, що Указом Президента
України № 476 від 16 березня 2005 року він
вперше був призначений на посаду судді
Тростянецького районного суду
Сумської області, а відповідно до Указу
Президента України № 552/2006 від 20 червня
2006 року переведений на посаду судді
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області. Постановою Верховної
Ради України № 2512-VI від 9 вересня 2010
року обраний на посаду судді
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області безстроково. Згідно
рішення виконавчого комітету
Охтирської міської ради № 471 від 20
вересня 2000 року перебуває на
квартирному обліку при виконавчому
комітеті Охтирської міської ради.
Оскільки відповідно до ст. 44 Закону
України від 15 грудня 1992 року «Про
статус суддів», ст. 46 ЖК Української PCP у
встановлений строк житлом
забезпечений не був, просив
задовольнити позов.

Рішенням Великописарівського
районного суду Сумської області від 10
грудня 2013 року позов задоволено.
Зобов'язано відповідача забезпечити
ОСОБА_3 та його сім'ю з трьох осіб
благоустроєним житлом у вигляді
окремої квартири або будинку у м.
Охтирка Сумської області відповідно до
встановлених норм житлової площі з
урахуванням права на додаткову площу
згідно вимог ст. 49 ЖК Української РСР.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 11 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, апеляційний суд
виходив із того, що права позивача на
отримання житла та його гарантії щодо
незалежності не порушені, оскільки він
стоїть на обліку на отримання житла та
з ним погоджується.

Такі висновки відповідають
встановленим судом обставинам та
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства.

Судами встановлено, що Указом
Президента України № 476/2005 від 16
березня 2005 року ОСОБА_3 був призначений
строком на п'ять років на посаду судді
Тростянецького районного суду
Сумської області, а відповідно до Указу
Президента України № 552/2006 від 20 червня
2006 року переведений на посаду судді
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області у межах п'ятирічного
строку.

Наказом № 46 від 14 липня 2006 року ОСОБА_3
прийнято за переведенням з
Тростянецького районного суду
Сумської області на посаду судді
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області з 17 липня 2006 року.

Постановою Верховної ради України №
2512-VI від 9 вересня 2010 року ОСОБА_3
обраний на посаду судді Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
безстроково.

Рішенням виконавчого комітету
Охтирської міської ради від 20 вересня
2000 року за № 171 ОСОБА_3 зарахований на
квартирний облік і станом на 25 вересня
2013 року перебуває у списку громадян, що
користуються загальним правом на
отримання житла за № 557.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3
посилався на ст. 46 ЖК України, ч. 7 ст. 44
Закону України «Про статус суддів»
відповідно до якої, не пізніш як через
шість місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного Суду,
вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи будинку
або службовим житлом за місцем
знаходження суду.

Між тим, ч. 7 ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» втратила чинність з 1
січня 2011 року відповідно до Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Таким чином, як на час звернення ОСОБА_4
до суду з вказаним позовом так і
ухвалення судами рішень у справі
вказана норма не діяла.

З огляду на викладене, відсутні
підстави вважати, що при вирішенні
спору суд апеляційної інстанції мав
керуватися цією нормою у зв'язку з чим
доводи касаційної скарги в цій частині
підлягають відхиленню.

У зв'язку з наведеним суд апеляційної
інстанції правильно скасував ухвалене
судом першої інстанції рішення, яким
задоволено позов виходячи із положень
ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус
суддів».

Встановивши, що черга ОСОБА_5 на
отримання житла не настала, а
законодавством, яке діяло на час
вирішення спору, не було встановлено
строку протягом якого позивач мав бути
забезпечений житлом, як суддя,
апеляційний суд дійшов правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення заявлених останнім вимог,
виходячи з обставин, якими вони
обґрунтувались.

За таких обставин колегія суддів
відхиляє касаційну скаргу і залишає
оскаржуване рішення без змін, оскільки
викладені в ній доводи не спростовують
наведеного та викладених в рішенні
апеляційного суду висновків.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.
Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В.
Кадєтова М.І.
Наумчук Д.О.
Остапчук