Справа № 261/3867/13-ц
Провадження № 2/261/54/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
28
травня 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька у
складі: Головуючого судді Трінька О.В.,
при секретарі Кулик Н.Р., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовною
заявою про розірвання договору
довічного утримання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18
жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був
укладений договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом
Другої донецької державної
нотаріальної контори. Відповідно до
умов договору, відповідач
зобов'язалася довічно утримувати
позивача, забезпечувати продуктами
харчування, одягом та іншими
необхідними речами на суму 500 грн. на
місяць, натомість позивач передала
відповідачу у власність, однокімнатну
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Після укладання Договору
відповідач сумлінно виконувала свої
обов'язки, однак з травня 2014 року вона
перестала регулярно приходити до
позивача та забезпечувати продуктами
харчування та доглядом. На теперішній
час між сторонами виникли неприязні
відносини. Позивач пропонувала ОСОБА_3
в добровільному порядку розірвати
договір довічного утримання, на що та
відповіла відмовою, оскільки с початку
вимагає повернення позивачем суми в
розмірі 40 000 грн., яку вона потратила за
час догляду за позивачем. З вимогами
відповідача ОСОБА_1 не згодна, оскільки
витрати на її утримання склали значно
меншу суму. На підставі
вищевикладеного позивач звернулася до
суду та просить розірвати договір
довічного утримання укладеного 18
жовтня 2007 року між нею та ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги пояснила, що
вона є інвалідом 2 групи, її чоловік
помер, дітей не має. Літом 2007 року її
знайома ОСОБА_3 запропонувала укласти
договір довічного утримання. 18 жовтня
2007 року між нею та ОСОБА_3 був укладений
договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом
Другої донецької державної
нотаріальної контори. Цей договір
позивач підписувала не читаючи. ОСОБА_3
обіцяла довічно її утримувати,
забезпечувати продуктами харчування,
одягом та іншими необхідними речами на
суму 500 грн. на місяць, натомість вона
передала відповідачу у власність,
однокімнатну квартиру, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Спочатку
відповідач сумлінно виконувала свої
обов'язки, однак з травня 2014 року вона
перестала регулярно приходити до неї,
перестала забезпечувати продуктами
харчування. На теперішній час між
сторонами виникли неприязні відносини.
Вона пропонувала ОСОБА_3 в
добровільному порядку розірвати
договір

довічного утримання, на що та відповіла
відмовою, оскільки с початку вимагає
повернути 40 000 грн., які нібито
потратила за час догляду за нею. З
вимогами відповідача вона не згодна,
оскільки витрати на її утримання
склали значно меншу суму. На підставі
викладеного просить розірвати договір
довічного утримання.

Представник позивача - ОСОБА_2 який діє
на підставі угоди, підтримав пояснення
свого довірителя, просить задовольнити
позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, вважає, що з
2007 року по 2013 рік, вона сумлінно
виконувала свої обов'язки за договором
довічного утримання від 18 жовтня 2007
року. Заперечує проти розірвання
договору довічного утримання, оскільки
вважає, що позивач повинна
відшкодувати витрачені нею кошти.

Третя особа державний нотаріус Другої
донецької державної нотаріальної
контори - Давидова С.М. в судовому
засіданні пояснила, що 18 жовтня 2007 року
до неї звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
проханням укласти договір довічного
утримання, принесли всі необхідні
документи. Наслідки цього договору
сторонам було роз'яснено доступною
мовою. В 2013 році сторони приходили для
того, щоб розірвати договір, однак
потім пішли.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 744 ЦК України,
за договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

В судовому засіданні встановлено, що 18
жовтня 2007 року між ОСОБА_1 з однієї
сторони, та ОСОБА_3 з іншої сторони,
було укладено договір довічного
утримання, даний договір посвідчено
державним нотаріусом Другої донецької
державної нотаріальної контори,
зареєстровано в реєстрі за № 3-2527 (а.с. 6).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої
групи за загальним захворюванням (а.с.
4-5).

З літа 2013 року між позивачем та
відповідачем виникли неприязні
відносини, сторони втратили довіру
одна до одної.

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 щоб в
добровільному порядку розірвати
вищезазначений договір довічного
утримання, однак відповідач
відмовилася.

21 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом вказавши, що ОСОБА_3
неналежним чином виконувала свої
обов'язки за договором довічного
утримання. Наполягає на розірванні
договору довічного утримання.

Відповідно до ст.755 ЦК України договір
довічного утримання /догляду/ може бути
розірваний за рішенням суду: на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини, на вимогу набувача.

Згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває права
власності на майно, яке було ним
передане і має рава вимагати його
повернення

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання
пояснила. що вона працює у
Територіальному центрі соціального
обслуговування Петровського району м.
Донецька, З 2007року по 2013 рік вона, як
соціальний робітник, обслуговувала
ОСОБА_1- покупала продукти харчування,
медикаменти, оплачувала комунальні
послуги. Коли вона взнала від ОСОБА_1, що
вона збирається розривати договір
довічного утримання з ОСОБА_3, вона
повідомила про цє начальника центру і
договір соціального обслуговування
було розірвано. Щоб ОСОБА_1 ще хтось
обслуговував, вона не знала, поки сама
ОСОБА_1 її не повідомила про це.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона працювала раніше зі
ОСОБА_1 Зараз вони спілкуються 3-4 рази
на місяць. У позивачки є сестра. Чи
доглядала ОСОБА_3 позивача, вона не
знає, так як ніколи цього не бачила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що вона сусідка позивача.
ОСОБА_1 говорила, що без неї уклали
договір довічного утримання, що ОСОБА_3
хоче квартиру, сказала, що хоче
розірвати цей договір, так як ОСОБА_3 не
опікується за нею.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 її сусідка, жила
вона сама, вона знала, що позивач та
відповідач спілкувалися, так як ОСОБА_1
допомагала ОСОБА_3 з вихованням дітей.
Але, щоб ОСОБА_3 опікувала та
утримувала ОСОБА_1 вона не знала, так як
ОСОБА_1 обслуговувала себе сама. З 2007
року до ОСОБА_1 приходив соціальний
працівник, який їй допомагав. У 2013 році
ОСОБА_1 питала в неї до кого треба
звернутися, щоб розірвати договір
довічного утримання, на що вона їй
порадила, що треба йти до нотаріуса.

Таким чином, у судовому засіданні,
встановлено, що ОСОБА_3, неналежним
чином виконувала свої обов'язки за
договором довічного утримання, що
стало наслідком незадоволення з боку
ОСОБА_1, і вона має право вимагати
розірвання договору довічного
утримання, що є підставою для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і
набування нею права власності на
квартиру, яка була нею передана ОСОБА_3

Суд не може прийняти до уваги пояснення
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які
пояснили, що ОСОБА_3 належним чином
виконувала свої обов'язки по догляду
за ОСОБА_1, так як ОСОБА_1 не
заперечувала у судовому засіданні, що
вона спілкувалася із сім'єю ОСОБА_3 -
довгий час допомагала ОСОБА_3
доглядати за її дітьми, а ОСОБА_3
віддячувала їй, а у 2013 році відношення
зіпсувалися і вона наполягає на
розірвані договору і категорично не
бажає, щоб ОСОБА_3 доглядала за нею .

Суд не може прийняти до уваги
пояснення відповідача ОСОБА_3, про те,
що вона визнає позов після того, як
ОСОБА_1 поверне їй кошти, які вона
витратила при догляді за нею на
протязі 2007- 2013 років, так як данні
позовні вимоги не заявлялися і не були
предметом розгляду в даній справі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь держави
необхідно стягнути витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 754-756 ЦК України, ст.ст.
212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання
від 18 жовтня 2007 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений
державник нотаріусом Другої донецької
державної нотаріальної контори,
зареєстровано в реєстрі за № 3-2527.

ОСОБА_1 набуває права власності на
квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
О.В. Трінька