Ухвала

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Маляренка А.В.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дитини та дружини, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 27 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, вимоги якого
під час розгляду справи уточнила та
остаточно просила стягнути з
відповідача на свою користь аліменти
на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі ј частки усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно до досягнення
дитиною повноліття та на своє
утримання - у розмірі 294 грн 20 коп.
щомісячно.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 30 січня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј
частки усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Стягнуто з
відповідача в дохід держави судовий
збір у сумі 229 грн 40 коп. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій у частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення аліментів на утримання
дружини, справу в цій частині направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права. У решті
рішення не оскаржуються.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати

доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги в межах
заявлених вимог, колегія суддів дійшла
висновку про те, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що з 25 лютого 2003 року
позивач ОСОБА_3 перебуває з
відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому
шлюбі, від якого сторони мають
малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка на теперішній час проживає з
позивачкою.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного. Право на
утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу. Один із
подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Крім того ст. 76 СК України передбачено,
що розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки від 04 листопада
2013 року № DHO-08.1.4/2041, виданої Публічним
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк» (далі -
ПАТ «ПУМБ»), дохід ОСОБА_4 за період з 01
травня 2013 року до 31 жовтня 2013 року склав
42 621 грн 83 коп. (а. с. 34).

Враховуючи зазначене та виходячи зі
змісту ст. 75 СК України, суд дійшов
висновку про те, що відповідач ОСОБА_4
має можливість надавати дружині
матеріальну допомогу.

Разом з тим відповідно до довідки від 10
жовтня 2013 року № 421, виданої
центральною бухгалтерією
Ворошиловського районного відділу
освіти м. Донецька, ОСОБА_3 працює на
основному місці роботи на посаді
музичного робітника та її загальна
сума доходу за період квітень-вересень
2013 року складає 5 409 грн 61 коп. (а. с. 19).

Інших доказів на підтвердження потреби
матеріальної допомоги позивачкою суду
не надано.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивачка ОСОБА_3 не є особою, яка
потребує матеріальної допомоги у
розумінні ст. 75 СК України, а тому
правильно відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дружини.

При цьому суд правильно виходив з того,
позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
час розгляду справи не досягла
пенсійного віку, не є інвалідом І, ІІ чи
ІІІ групи, тобто є працездатною особою,
а наявність лише самого факту потреби
матеріальної допомоги не є підставою
для задоволення позову про стягнення
аліментів на утримання дружини.

Таким чином, ухвалюючи рішення в цій
справі, суд повно та всебічно дослідив
наявні у справі докази, правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормою матеріального
права, яка підлягає застосуванню, в
результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам ст. ст. 212-214 ЦПК України,
підстави для скасування рішення
відсутні, а наведені в касаційних
скаргах доводи висновків судів не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвалені у справі судові
рішення - залишенню без змін з підстав,
передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 27 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 30 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді: В.М.
Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Ступак