Справа № 739/727/14-ц
Провадження № 2/739/181/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" червня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат» про стягнення
заборгованості із заробітної плати та
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості із заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у
період з 01 серпня по 06 грудня 2013 року
він працював у ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» на
посаді охоронця. Після звільнення йому
не було виплачено заборгованість із
заробітної плати у розмірі 5 701 грн. 50
коп. На час звернення з позовом до суду
вказана заборгованість йому не
виплачена, у зв'язку з чим він має право
на отримання середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при
звільненні по 06 травня 2014 року.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити з
підстав, вказаних у позові, стягнувши з
відповідача на його користь
заборгованість із заробітної плати у
розмірі 5 701 грн. 50 коп. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 6 743 грн. 75 коп.

Представник відповідача до суду
не з'явився, заяви про розгляд справи
без його участі не подав, причини своєї
неявки не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. За таких обставин,
враховуючи згоду позивача, суд вважає,
що справа може бути розглянута без
участі представника відповідача, на
підставі наявних у справі доказів, з
постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Як встановлено, 01 серпня 2013 року
позивача було прийнято на роботу в ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»,
на посаду охоронця, з якої він, на
підставі статті 38 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП України),
звільнився за власним бажанням 06
грудня 2013 року (а.с. 5).

За час роботи у ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»
позивачу було нараховано заробітну
плату за період з 01 серпня по 06 грудня
2013 року у розмірі 5701 грн. 50 коп. (а.с.6),
при цьому вказана заробітна плата
виплачена йому не була.

Судом було вжито заходів щодо
витребування у відповідача даних про
розмір заборгованості з виплати
заробітної плати позивачу шляхом
направлення 08 травня 2014 року
відповідної вимоги, яка добровільно
відповідачем виконана не була. 22 травня
2014 року судом було винесено ухвалу про
тимчасове вилучення у відповідача
доказів по справі - даних про розмір
нарахованої та невиплаченої позивачу
заробітної плати, виконання якої
доручено відділу державної виконавчої
служби Новгород-Сіверського районного
управління юстиції в Чернігівській
області. З відповіді в.о. начальника
відділу державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції в Чернігівській
області Смирнова К.О. від 20 червня 2014
року вбачається, що здійснити
тимчасове вилучення доказів неможливо,
оскільки не встановлено
місцезнаходження керівництва ТОВ
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат. За
таких обставин, з метою захисту прав
позивача, суд вважає можливим
здійснити розгляд справи на підставі
наданих даних щодо розміру нарахованої
та не виплаченої позивачу заробітної
плати, які містяться в матеріалах
справи.

Відповідно до частини першої статті 21
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року №108/95-ВР працівник має
право на оплату праці відповідно до
актів законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
трудового договору.

Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП
України заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 116 КЗпП України
передбачено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

З викладеного вище вбачається, що
відповідач, який в день звільнення
позивача не здійснив виплату
останньому заборгованої заробітної
плати, порушив вимоги законодавства
щодо своєчасної виплати нарахованої
заробітної плати. Дані про виплату
вказаної заборгованості на час
розгляду справи також відсутні.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості із заробітної
плати у розмірі 5 701 грн. 50 коп. є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 117
КЗпП України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки зазначені в статті 116 цього
Кодексу, тобто в день звільнення, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Враховуючи те, що відповідач на час
звільнення не здійснив остаточний
розрахунок з позивачем по заробітній
платі і розмір такої заборгованості
сторонами не оспорюється, доказів
відсутності вини відповідача в
невиплаті даної заборгованості не
надано, суд приходить до висновку що
відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при
звільненні, за період з 07 грудня 2013
року, тобто з дня, наступного за днем
звільнення, по 06 травня 2014 року, тобто
по день, який вказав позивач в своїй
позовній заяві.

Вирішуючи питання про розмір
середнього заробітку, який підлягає
стягненню на користь позивача, суд
виходить з того, що відповідно пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» (далі -
Порядок) середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні два календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а
у випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

На підставі зазначеного
нормативно-правового акту, враховуючи,
що заробітна плата позивача, за останні
повні два місяці роботи перед днем
звільнення становила 2 727 грн. 62 коп. (за
жовтень 2013 року - 1 366 грн. 96 коп., за
листопад 2013 року - 1 360 грн. 66 коп.),
відповідно його середньоденний
заробіток становив 61 грн. 99 коп. (2 727 грн.
62 коп. : 44 робочі дні). Виходячи з
кількості робочих днів у період з 07
грудня 2013 року по 06 травня 2014 року, що
становить 101 робочий день, розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні становить 6
260 грн. 99 коп. (61 грн. 99 коп. х 101 день).

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача на
його користь середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
підлягають задоволенню частково у
розмірі 6 260 грн. 99 коп.

Відповідно до пункту 2 частини
першої та частини другої статті 367
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) необхідно
допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення всієї суми
заборгованості із заробітної плати у
розмірі 5 701 грн. 50 коп.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI позивачі
звільняються від сплати судового збору
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових відносин.

Згідно з положенням частини третьої
статті 88 ЦПК України якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

У зв'язку з тим, що позов підлягає
задоволенню частково у розмірі 11 961 грн.
99 коп. ( 5701 грн. 50 коп. + 6 260 грн. 99 коп.), а
розмір заявлених позовних вимог
становив 12 445 грн. 25 коп. ( 5 701 грн. 50 коп. +
6 743 грн. 75 коп.), з відповідача в дохід
держави відповідно до підпункту 1
пункту 1 частини другої статті 4 Закону
України «Про судовий збір» необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 234 грн.
14 коп. ( 11 961 грн. 99 коп. х 243 грн. 60 коп. / 12
445 грн. 25 коп.).

На підставі викладеного, керуючись
статтею 21 Закону України «Про оплату
праці», статтями 115, 116, 117 КЗпП України,
статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367
ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новгород-Сіверський м'ясокомбінат»
про стягнення заборгованості із
заробітної плати та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат», ідентифікаційний код
юридичної особи - 37292284, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, заборгованість із
заробітної плати у розмірі 5 701 (п'ять
тисяч сімсот одна) гривня 50 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, за період з
07 грудня 2013 року по 06 травня 2014 року в
розмірі 6 260 (шість тисяч двісті
шістдесят) гривень 99 копійок.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгород-Сіверський
м'ясокомбінат» в дохід держави судовий
збір у розмірі 234 (двісті тридцять
чотири) гривні 14 копійки.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення усієї
суми заборгованості із заробітної
плати у розмірі 5 701 (п'ять тисяч сімсот
одна) гривня 50 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
Новгород-Сіверським районним судом
Чернігівської області за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана ним до Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення. У випадку
залишення ухвалою суду заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, воно може бути оскаржене
відповідачем у загальному порядку в
десятиденний строк з дня винесення
судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть
оскаржити заочне рішення до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення заочного рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення заочного рішення, можуть
подати апеляційну скаргу до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення.

Суддя
В.В. Чепурко

Повне рішення складено 25 червня 2014
року.