Номер провадження 2/754/2788/14
Справа №754/3345/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2014 року Деснянський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Смирнової
Є.П.,

при секретарі Грей О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом

Моторного (транспортного) страхового

бюро України до

ОСОБА_1 , -

про стягнення безпідставно набутих
коштів , -

В С Т А Н О В И В :

Моторне (транспортне) страхове
бюро України звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, в якому просить
стягнути з відповідача безпідставно
набуті кошти в сумі 4.300 грн., а також
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп.

При цьому позивач вказує на те, що
03.03.2011 року на вул. Овруцькій, 6 в м. Києві
з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, за участю
автомобіля «Мерседес», д.н. НОМЕР_1, під
його керуванням, та автомобіля «Опель»,
д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 В
результаті даної ДТП вказані
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10.06.2011 року.

Згідно Звіту про визначення
вартості матеріального збитку
колісного транспортного засобу Opel Astra G,
д.н. НОМЕР_2, від 23.03.2011 року, складеного
ФОП ОСОБА_3, розмір збитків, завданих
власникові зазначеного автомобіля
складає 11.638 грн. 27 коп.

Як вказує позивач, на дату скоєння
08.01.2011 року дорожньо-транспортної
пригоди, водій ОСОБА_2 не мав чинного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. З метою отримання
відшкодування матеріального збитку,
власник пошкодженого автомобіля
«Опель», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_1 06.07.2011 року
звернувся до МТСБУ з відповідною
заявою, до якої було додано Поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/3791657, термін дії якого з
14.07.2010 року по 13.07.2011 року.

У зв'язку із настанням події,
передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», позивач здійснив виплату
відшкодування потерпілій особі в
розмірі 9.698 грн. 56 коп.

Як зазначає позивач, 12.06.2013 року
МТСБУ звернулося до Дніпровського
районного суду м. Києва із позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 03.12.2013 року з ОСОБА_2 на
користь МТСБУ було стягнуто в порядку
регресу 9.698 грн. 56 коп. матеріальної
шкоди, витрати на оплату аварійних
комісарів в сумі 750 грн. та витрати по
оплаті судового збору в сумі 229 грн. 40
коп., всього - 10.677 грн. 96 коп.

30.01.2014 року колегія суддів
Апеляційного суду м. Києва прийняла
рішення, яким встановлено, що стягуючи
з ОСОБА_2 суму збитків в розмірі 9.698 грн.
56 коп., пов'язаних із відновлювальним
ремонтом автомобіля ОСОБА_1, суд першої
інстанції не звернув уваги, що
відповідачем ще 27.07.2011 року сплачено
ОСОБА_1 у відшкодування шкоди 4.300 грн., у
зв'язку з чим саме на вказану суму і
повинен бути зменшений розмір
стягнутих коштів.

Позивач вважає, що відповідач
ОСОБА_1 безпідставно отримав від МТСБУ
кошти в сумі 4.300 грн. оскільки на момент
виплати страхового відшкодування такі
кошти були йому виплачені ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що згідно ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Статтею 7 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
встановлено, що проведення незалежної
оцінки майна є обов'язковим у випадках
визначення збитків або розміру
відшкодування. Шкода, пов'язана з
пошкодженням транспортного засобу, як
правило, оцінюється на підставі
автотоварознавчого дослідження.
Автотоварознавчі дослідження
проводяться у відповідності Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів (далі -
Методика), затвердженої наказом
Міністерства юстиції України, Фонду
державного майна України від 24.11.2003 р. №
142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24.07.2009р. N 133515/1159).

Пунктом 2.7 Методики дано
визначення: «Вартість матеріального
збитку - з технічної точки зору
вартісне значення реальних витрат,
яких зазнає власник у разі пошкодження
або розукомплектування дорожнього
транспортного засобу з урахуванням
фізичного зносу».

Абзацом першим пункту 17
Національного стандарту № 1 «Загальні
засади оцінки майна і майнових прав»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10 вересня 2003 р. №
1440, передбачено: «У звіті про оцінку
майна та у висновку про вартість
об'єкта оцінки оцінювач відображає
факт про включення або не включення до
ринкової вартості суми податку на
додану вартість. Оціночні процедури,
пов'язані з визначенням ринкової
вартості, здійснюються з урахуванням
включення або не включення до неї суми
податку на додану вартість». Отже, при
проведенні автотоварознавчого
дослідження вартість робіт та деталей
зазначається з врахуванням ПДВ або без
його врахування.

У більшості випадків експерт,
оцінюючи розмір завданих збитків,
виходить із цін, які встановлені
заводом-виробником на конкретну марку
та модель автомобіля, що оцінюється.

Суми, які вказує завод-виробник,
як правило зазначаються з урахуванням
ПДВ, що презюмує ремонт пошкодженого
автомобіля на відповідній
авторизованій станції технічного
обслуговування (яка зазвичай є
платником ПДВ).

Позивач також зазначає, що
відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України, датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: - дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Таким чином, автотоварознавче
дослідження не є підставою для
виникнення податкових зобов'язань з
надання послуг щодо проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу. Зазначенні
зобов'язання можуть виникнути лише
внаслідок фактичного надання послуги з
проведення такого ремонту за умови, що
виконавець цієї послуги є платником
ПДВ.

Отже, у випадку не проведення
фактичного ремонту транспортного
засобу, або проведення його особою, яка
не є платником ПДВ, податкові
зобов'язання не виникають. Для
потерпілих-неплатників ПДВ до реальних
витрат, на думку позивача, може бути
включений ПДВ лише за умови
документального підтвердження
проведення ремонту транспортного
засобу платником ПДВ.

Таким чином, питання щодо
можливої доплати розміру ПДВ
вирішуватися за умови надання до МТСБУ
документального підтвердження сплати
суми ПДВ при здійсненні
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу.

Дана позиція МТСБУ
підтверджується листом Державної
податкової адміністрації України від
21.08.2009р. № 10143/5/16-1516 «Щодо порядку
врахування страховою компанією сум
податку на додану вартість при
проведенні розрахунку розміру
страхового відшкодування», відповідно
до якого у разі якщо придбання послуг
по ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкта чи
товарно-матеріальних цінностей, які
мають бути використані в процесі його
ремонту (запчастини та інші витратні
матеріали тощо), здійснюється у
неплатника податку на додану вартість,
то розрахунок суми виплати та таке
придбання здійснюються без урахування
сум податку на додану вартість,
оскільки особа, не зареєстрована
платником податку на додану вартість,
не має права нараховувати і виділяти
окремим рядком суму податку на додану
вартість.

Як вказує позивач, розмір
завданих збитків, згідно Звіту про
визначення вартості матеріального
збитку колісного транспортного засобу
Opel Astra G, держномер НОМЕР_2 від 23.03.2011 p.,
складеного ФОП ОСОБА_3, становить 11 638,27
грн. за пошкоджений транспортний засіб
з урахуванням ПДВ (Лист 3 Ремонтної
калькуляції №411-80, що є додатком до
Звіту).

Таким чином, позивач вважає, що
ОСОБА_1 за результатами ДТП і оцінки
матеріальної шкоди має право на
отримання 9 698,56 гривень, а кошти, які
отримані ним понад зазначену суму є
безпідставним набуттям майна.

Посилаючись на викладені
обставини, а також на ст.ст. 1166, 1212 ЦК
України, позивач просить задовольнити
його позовні вимоги та стягнути з
ОСОБА_1 безпідставно набуті ї кошти в
сумі 4.300 грн., а також витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник
Моторно (транспортного) страхового
бюро України (МТСБУ) Макаєв Р.З. позовні
вимоги підтримав та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти
позову заперечує. При цьому вказує на
те, що вимагаючи стягнути з відповідача
4 300 грн., позивач не врахував ряд вимог
діючого законодавства України та
суттєвих обставин, які йому були відомі
і які можуть вплинути на прийняття
законного і обґрунтованого рішення.

Зокрема, в наданій позивачем
копії Звіту про визначення вартості
матеріального збитку колісного
транспортного засобу Opel Astra G д.н.НОМЕР_2
від 18.03.2011 року наведені висновки
експерта не в повному обсязі
відповідають фактичним, які зазначені
в цьому документі.

Так, на аркуші 3 позовної заяви
позивач зазначає, що розмір завданих
збит ків, згідно Звіту про визначення
вартості матеріального збитку даного
транспо ртного засобу становить 11.638, 27
грн., з урахуванням ПДВ.

Однак, ОСОБА_1 самостійно замовив
автотоварознавче дослідження у ТОВ
«Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт». Згідно
Звіту , складеного 18.03.2011 року
оцінювачем ОСОБА_6 вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику КТЗ Opel Astra G д.н.НОМЕР_2 станом
на 21.03.2011 року складає 13.592,67 грн.

Як вказує представник
відповідача, експерт в п.4.3 Звіту
визначив вартість матеріального
збитку літе рою (У) зазначивши, що У =
13592,67 грн., тобто, що вартість мате
ріального збитку визначається як сума
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників КТЗ (Сврз)
та величина ВТВ, розмір якої становить 1
954,40грн.

Саме тому представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 стверджує, що згідно звіту, який
ніким не оспорюється і є достовірним,
розмір завданих збитків ОСОБА_1
становить не 11 638,27 грн., як намагається
стверджувати відповідач, а 13 592, 67 грн.

Як зазначає ОСОБА_4, 11.638,27 грн. це
лише сума вартості відновлювального
ремонту, яка під лягає відшкодуванню,
як і сума втрати товарної вартості
пошкодженого авто мобіля.

Згідно діючого законодавства
України, зокрема п.32.7 ст.37 Закону, ні
страхові компанії, ні МТСБУ шкоду,
пов'язану із втратою товарної вартості
не відшкодовують.

Як зазначено в ст.1192 ЦК України, а також
в п.п.4, 14 Постанови №4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримі нальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами за конодавства
при вирішенні спорів про відшкодування
шкоди завданої джере лом підвищеної
небезпеки», розглядаючи позови про
відшкодування шкоди за вданої
джерелом підвищеної небезпеки, суди
повинні мати на увазі, що відпо відно
до статей 1166,1167 ЦК шкода, завдана особі
чи майну фізичної або юри дичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
особою, яка її завдала.

Отже в даному випадку МТСБУ
відшкодувало ОСОБА_1 лише 9 698,56 грн.
вартості відновлювального ремонту без
врахування ПДВ, а втрату товарної
вартості (1954,40 грн.), а також інші
відшкодування, в тому числі і мо
ральну шкоду (ст. 1167 ЦК України), як
зазначено в вищезазначеній Постанові
пленуму, має відшкодовувати винна
особа.

ОСОБА_4 також вказує на те, що вина
ОСОБА_2 у скоєнні вищезазначеної ДТП
встановлена постановою
Шевченківського районного суду лише
10.06.2011 року, яка набра ла чинності
після 21.06.2011 року.

Маючи на руках Звіт, складений 21.03.2011
року оцінювачем ОСОБА_6, і
вищезазначену постанову, ОСОБА_1 06.07. 2011
року звернувся до МТСБУ із заявою про
отримання відшкодуван ня.

В МТСБУ йому повідомили, що йому
буде виплачено не сума матеріа льного
збитку, зазначена в Звіті в розмірі 13
592,67 грн., а лише 9 698,56 грн., без
врахування ПДВ, а також розміру втрати
товарної вартості автомобіля, яку має
відшкодовувати винна особа.

Саме з цього приводу ОСОБА_1 08.07.2011
року направив лист ОСОБА_2, в якому
виклав свої наміри про звернення до
суду з позо вом про стягнення з
останнього інших понесених збитків, в
тому числі і мора льної шкоди та
судових витрат.

Крім того, в цьому ж листі ОСОБА_1
зазначив, що з нарахованих 13 592,67 грн.
МТСБУ йому виплачує 9 310,61грн. ( сума
первинних нарахувань станом на момент
подачі заяви) та просив сплатити йому в
рахунок решти заподіяних збитків у
розмірі хоча б 4 282,06 грн.

Як зазначає представник
відповідача, ОСОБА_2 погодився на таку
позицію ОСОБА_1 та 27.07.2013 року передав
останньому 4.300 грн., про що мій
довіритель напи сав розписку,
зазначивши про відсутність викладених
в листі претензій до останнього, що
стосувалось ВТВ, моральної шкоди, а
також інших затрат, вважаючи це питання
закритим, з урахуванням майбутнього
отримання нарахо ваної до виплати
суми страхового відшкодування, які він
на законних підставах отримав 08.08.2011
року.

Як вказує ОСОБА_4, про існування
такого листа ОСОБА_1 і розписки про
отримання грошей достовірно було
відомо представникам відповідача, які
приймали участь в судових засіданнях
Дніпровського районного суду м.Києва
та апеляційної інстанції, копія
рішення якої є в матеріалах справи, але
вони жодного разу не ставили питання
про залу чення ОСОБА_1 хоча б в якості
свідка, для з"ясування цих обставин.

Посилаючись на зазначені
обставини ОСОБА_7 вважає, що позов до
відповідача заявлений безпідставно,
суму в розмірі 4 300грн. має бути стягнуто
в порядку регресу саме з винної особи -
ОСОБА_2, тому просить відмовити в
задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_1

Заслухавши пояснення
представника МТСБУ Макаєва Р.З. та
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи суд дійшов
до наступного.

Судом встановлено, що 03.03.2011 року о
13.20 год. на вул. Овруцькій, 6 в м. Києві з
вини ОСОБА_2 сталася ДТП за участю
автомобіля «Мерседес», д.н. НОМЕР_1, під
його керуванням, та автомобіля «Опель»,
д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 В
результаті даної ДТП вказані
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 10.06.2011 року (а.с.22-23).

Згідно Звіту про визначення
вартості матеріального збитку
колісного транспортного засобу Opel Astra G,
д.н. НОМЕР_2, від 23.03.2011 року, складеного
ФОП ОСОБА_3 за дорученням МТСБУ, розмір
збитків, завданих власникові
зазначеного автомобіля складає 11.638
грн. 27 коп. (а. 26-41,42-51).

Оскільки на дату скоєння 08.01.2011
року дорожньо-транспортної пригоди,
водій ОСОБА_2 не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, тому власник пошкодженого
автомобіля «Опель», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_1
06.07.2011 року звернувся до МТСБУ із
відповідною заявою про відшкодування
матеріального збитку в розмірі 11.638 грн.
27 коп. (а.с.14).

Як вбачається із наказу МТСБУ №
2010 від 05.08.2011 року відповідно до ст.41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 року
та приймаючи до уваги довідку № 1 від
28.07.2011 року про розмір відшкодування
шкоду, позивачем прийнято рішення
виплатити ОСОБА_1 відшкодування, без
врахування ПДВ, в розмірі 9.698 грн. 56 коп.

Платіжним дорученням № 3439 від
05.08.2011 року вказана сума перерахована
на рахунок ОСОБА_1 (а.с.52,53).

Судом також встановлено, що до
отримання суми страхового
відшкодування від МТСБУ ОСОБА_1
самостійно замовив автотоварознавче
дослідження у ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт». Згідно
Звіту, складеного 18.03.2011 року
оцінювачем ОСОБА_6 вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику КТЗ Opel Astra G д.н.НОМЕР_2 станом
на 21.03.2011 року складає 13.592,67 грн. (а.с.
65-82).

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від
08.07.2011 року до винної особи ОСОБА_2 про
відшкодування йому заподіяної
внаслідок ДТП шкоди, відповідач
посилався на Звіт, замовлений ним
особисто (а.с.83).

При розрахунку страхового
відшкодування вказаним висновком
МТСБУ не керувалось.

Оскільки Звіт про визначення
вартості матеріального збитку,
складений 18.03.2011 року оцінювачем
ОСОБА_6, замовлений відповідачем
самостійно, то при вирішенні даного
спору суд не приймає його до уваги.

Згідно Звіту про визначення вартості
матеріального збитку колісного
транспортного засобу Opel Astra G, р.н.
НОМЕР_2 від 23.03.2011 p., замовленого МТСБУ
та складеного ФОП ОСОБА_3, вартість
матеріального збитку становить 11 638,27
грн.

Таким чином, суд вважає, що за
результатами ДТП і оцінки матеріальної
шкоди відповідно до Звіту від 23.03.2011
року, замовленого МТСБУ, ОСОБА_1 мав
право на отримання 9 698,56 грн., які були
перераховані йому позивачем платіжним
дорученням № 3439 від 05.08.2011 року.

Судом також встановлено, що 27.07.2011
року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у
відшкодування шкоди 4.300 грн., про що
написав розписку та зазначив, що
претензій до останнього не має.

Вказані обставини встановлені
судовими рішеннями Дніпровського
районного суду м.Києва від 03.12.2013 року
та Апеляційного суду м.Києва від 30.01.2014
року, а тому, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК
України, не потребують доказу при
розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, заподіяну
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи в
розмірі виплаченого відшкодування.

Як вбачається з рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 03.12.2013 року, саме з винної у ДТП
особи ОСОБА_2 на користь МТСБУ стягнуто
в порядку регресу матеріальну шкоду в
розмірі 9698 грн. 56 коп., витрати на оплату
аварійних комісарів в сумі 750 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
229 грн. 40 коп., всього - 10.677 грн. 96 коп.
(а.с.7-10).

Рішенням Апеляційного суду
м.Києва від 30.01.2014 року рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 03.12.2013 року змінено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь МТСБУ в порядку
регресу матеріальну шкоду в розмірі 5398
грн. 56 коп., витрати на оплату аварійних
комісарів в сумі 750 грн. та витрати по
сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40
коп., всього - 6.377 грн. 96 коп. (а.с.11-13).

Як вбачається із рішення
Апеляційного суду м.Києва від 30.01.2014
року, з врахуванням того, що 27.07.2011 року
винуватцем ДТП ОСОБА_8 було сплачено
ОСОБА_1 у відшкодування шкоди 4.300 грн.,
судом було зменшено на вказану суму
розмір стягнутих з ОСОБА_8 коштів.

Враховуючи викладені обставини,
суд вважає обґрунтованими доводи
позивача про те, що відповідач ОСОБА_1
безпідставно отримав від МТСБУ 4.300 грн.,
оскільки повинен був повідомити МТСБУ
про отримання зазначених коштів від
винуватця ДТП ОСОБА_2 Так як відповідач
цього не зробив, тому МТСБУ 08.08.2011 року
здійснило виплату відповідачу
відшкодування в розмірі 9 698,56 грн., без
відрахування сплачених ще 27.07.2011 року
ОСОБА_1 коштів в сумі 4.300 грн. Таким
чином,ОСОБА_1 отримав відшкодування в
загальній сумі 13 998,56 грн.

Суд також враховує, що відносини
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по відшкодуванню
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
виникли 27.07.2011 року, а відносини між
ОСОБА_1 та МТСБУ по виплаті страхового
відшкодування виникли 08.08.2011 року, тому
суд вважає, що відповідач набув від
МТСБУ грошові кошті в сумі 4.300 грн. без
достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

При цьому, в силу ч. 2 вказаної
норми, зазначені положення
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Як вбачається з матеріалів
справи, 06.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Моторного транспортного) страхового
бюро України із заявою про виплату
страхового відшкодування, а також
08.07.2011 року звернувся до ОСОБА_2 з
вимогою про відшкодування заподіяних
йому збитків у строк до 27.07.2011 року
(а.с.14,83).

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва встановлено, що 27.07.2011 року ОСОБА_2
було добровільно відшкодовано
відповідачу 4.300 грн., у зв»язку з чим
судом зменшено розмір стягуваних МТСБУ
з ОСОБА_2 коштів саме на 4.300 грн.(а.с.11-13).

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що відповідач ОСОБА_1
безпідставно одержав 08.08.2011 року від
МТСБУ кошти в сумі 4 300 грн. згідно
поданої ним заяви від 06.07.2011 року,
оскільки на момент виплати страхового
відшкодування позивачем такі кошти
були йому виплачені ОСОБА_2 Вказана
сума витрат, понесена МТСБУ з вини
відповідача, є матеріальною шкодою, а
тому підлягає стягненню на користь
позивача.

Так як суд задовольняє вимоги
позивача, то відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК
України стягує з ОСОБА_1 витрати
позивача по сплаті судового збору в
сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 4, 10, 57-60, 84,86-88, 213-214, 218, 224
ЦПК України, ст.ст. 1166, 1212 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України безпідставно набуті кошти
в сумі 4.300 грн., а також витрати по
сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60
коп., всього - 4.543 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: