Справа № 490/597/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі – Пулатовій О.Є.,

за участю заявника – ОСОБА_1,

представників суб*єктів оскарження
–ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
скаргу ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ ОСОБА_2, начальника
Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_3 про
визнання бездіяльності та рішень
неправомірними, зобов*язання вчинити
певні дії,зацікавлена особа – ТОВ
«Центральний -1», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в
якій просив визнати бездіяльність
начальника ДВС ГУЮ у Миколаївській
області ОСОБА_4 щодо розгляду скарги
ОСОБА_1 від 12.11.2013 року на рішення
начальника Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_3 неправомірною; визнати рішення
начальника Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_3 від 06.11.2013 року щодо скарги
ОСОБА_1 від 21.10.2013 року на бездіяльність
державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 неправомірними;
визнати бездіяльність державного
виконавця Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_5 при забезпеченні ОСОБА_1
довідкою про склад сім’ї та займані
приміщення, яку має видати ТОВ
«Центральний-1», щодо зазначення у
даній довідці належних квартирі
АДРЕСА_1 споруд і приміщень,
неправомірною; визнати рішення
державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 від 23.10.2013 року про
закінчення виконавчого провадження
неправомірними; та зобов’язати
державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 забезпечити надання
ТОВ «Центральний-1» ОСОБА_1 вказаної
вище довідки.

При цьому, посилався на порушення
вимог ст.ст. 11, 34 , 82 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Ухвалою суду від 13.05.2014 року
провадження за скаргою ОСОБА_1 в
частині визнання бездіяльності
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області ОСОБА_4 щодо розгляду скарги
ОСОБА_1 від 12.11.2013 року на рішення
начальника Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_3 неправомірною- закрито.

ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав,
просив про її задоволення, посилаючись
на підстави, викладені в скарзі.

Представник Центрального ВДВС ММУЮ
вимоги скарги не визнала, , та вказала,
що довідка від 14.10.2013 року містить всі
необхідні дані, які повинні
зазначатись в документі такого виду.
Зміст довідки не може залежати
безпосередньо від бажання стягувача, а
має відображати фактичні дані.
Обов*язок державного виконавця в
рамках даного виконавчого провадження
полягає в контролі за виконанням ТОВ
«Центральний-1» обов*язку покладеного
судом- видачі довідки стягувачу, яка
відповідає вимогам Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян. Вирішення майнових
спорів між стягувачем та боржником не
є компетенцією державної виконавчої
служби в рамках примусового виконання
виконавчого листа по справі №1423/12039/2012
від 06.09.2013 року про зобов*язання ТОВ
«Центральний-1» видати ОСОБА_1 довідки
про склад сім*ї та займані приміщення.

На підставі викладеного, просила у
задоволенні скарги відмовити.

Начальник Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_3 просив про розгляд скарги за
його відсутності, з урахуванням норм
діючого законодавства, вважав скаргу
незаконною та необгрунтованою.

Представник ТОВ «Центральний-1 просила
про розгляд справи у її відсутності,
проти задоволення скарги заперечувала.

Судом ухвалено про розгляд справи у
відсутності осіб, які не з*явились.

Суд приходить до наступного.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 22.02.2013 року задоволено
частково позов ОСОБА_1, та зобов'язано
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центральний 1»
видати ОСОБА_1 довідку про склад сім'ї
та займані приміщення, оформлену
відповідно до вимог Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, затвердженого
Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16.12.2009 № 396.У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 14.05.2013 року
апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 22 лютого 2013 року залишено
без змін.

Ухвалою ОСОБА_6 Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 08.11.2013 року у
відкритті касаційного провадження по
даній справі відмовлено.

06.09.2013 року Центральним районним судом
м. Миколаєва видано виконавчий лист.

19.09.2013 року старшим державним
виконавцем Максімовою О.О. відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа
№1423/12039/2012.

25.09.2013 року , ТОВ «Центральний-1»
звернулось до Центрального ВДВС ММУЮ,
ОСОБА_1 з заявою про закриття
виконавчого провадження в зв*язку з
наданням довідки від 25.09.2013 року про
склад сім*ї та займані приміщення,
оформлену відповідно до вимог
Положення про порядок передачі
квартир( будинків), житлових приміщень
у гуртожитках у власність гротмадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України .

Довідка від 25.09.2013 року №3576, містить
дані про склад сім*ї наймача, вказано,
що квартира складається з 3 кімнат
житловою площею 43,7 кв. , вбиральні
площею 2,00 кв.м, коридору площею 14.,8 кв. м.
Графи вказання площі кухні, ванної,
веранди, вбудованого приміщення,
наявності балкону, лоджії, тераси -не
заповнені.

11.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Центрального ВДВС ММУЮ з заявою про
визнання довідки, яка надіслана ТОВ
«Центральний-1» листом від 25.09.2013 року
№458, недійсною та вжиття заходів для
виконання рішення суду.

15.10.2013 року державним виконавцем
направлено повідомлення ОСОБА_1 щодо
необхідності з*явитись до ДВС для
отримання довідки про склад сім*ї та
займані приміщення від 14.10.2013 року за №
3708.

14.10.2013 року ТОВ «Центральний-1» видана
довідка про склад сім*ї та займані
приміщення, оформлена відповідно до
вимог Положення про порядок передачі
квартир(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України , та містить дані
про склад сім*ї наймача, дані про
квартиру. Графи вказання площі кухні,
ванної, веранди, вбудованого
приміщення, наявності балкону, лоджії,
тераси -не заповнені, та містять
прочерки.

17.10.2013 року ОСОБА_1, ознайомившись з
довідкою, відмовився її отримувати, про
що державним виконавцем Максімовою О.О.
складено відповідний акт.

21.10.2013 року за вхідним №20111, ОСОБА_1
звернувся до начальника Центрального
ВДВС ММУЮ зі скаргою, в якій просив про
визнання дій державного виконавця
неправомірними, зобов*язати її за
допомогою суду встановити спосіб і
порядок виконання даного судового
рішення, зобов*язати забезпечити
надання ОСОБА_1 довідки про склад сім*ї
та займані приміщення із зазначенням у
ній фактично належних квартирі №3
господарських будівель і споруд.

12.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з заявою про встановлення
способу та порядку виконання судового
рішення.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 12.11.2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про
встановлення способу та порядку
виконання рішення від 22.02.2013 року –
відмовлено, оскільки заявник жодним
чином не обгрунтував наявність
об*єктивних перешкод у виконанні
судового рішення або інших виняткових
підстав, які призводять до
необхідності встановлення або зміни
способу та порядку його виконання.

06.11.2013 року за вих. №01.05.35024/18
начальником Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_3 направлено ОСОБА_1 відповідь у
відповідності до ЗУ «Про звернення
громадян» на його звернення, в якій
вказано на відсутність підстав,
передбачених законом, для задоволення
скарги на бездіяльність державного
виконавця.

23.10.2013 року ОСОБА_1 отримав лист
Центрального ВДВС ММУЮ від 21.10.2013 року
із запрошенням отримати оригінал
довідки.

Постановою від 23.10.2013 року виконавче
провадження закрито. Дану постанову
було направлено сторонам виконавчого
провадження.

02.11.2013 року ОСОБА_1 отримав постанову
про закінчення виконавчого
провадження від 23.10.2013 року щодо
виконання виконавчого листа №1423/12039/2012
про зобов*язання ТОВ «Центральний-1»
видати довідку.

12.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Головного управління ДВС ГУЮ у
Миколаївській області зі скаргою на
рішення начальника Центрального ВДВС
ММУЮ ОСОБА_7

Відповідно до ст.383 ЦПК України,
учасник виконавчого провадження має
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважає, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення
порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Згідно ст. 75 ч. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження», після відкриття
виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення. Якщо
рішення підлягає негайному виконанню,
його виконання перевіряється не
пізніше наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Довідка від 14.10.2013 року відповідає
вимогам Положення про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян, що
затверджено Наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16.12.2009 р.
№396,тому, закриваючи виконавче
провадження головний державний
виконавець Максімова О.О. діяла в межах
закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_1
вважає, що довідка повинна бути
заповнена, і в графі щодо
господарських будівель і споруд, тоді
буде виконано рішення суду.

Однак, такі доводи не заслуговують
уваги.

Так, відповідно до п. 18 Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, що затверджено
Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16.12.2009 р. №396, громадянином
до органу приватизації подаються
зокрема й довідка про склад сім'ї та
займані приміщення.

Пунктом 19 зазначеного положення
встановлено, що довідка про склад сім'ї
та займані приміщення (далі - довідка)
береться громадянином на підприємстві
(організації), що обслуговує жилий
будинок, гуртожиток. У довідці
вказуються члени сім'ї наймача, які
зареєстровані та мешкають разом з ним,
а також тимчасово відсутні особи, за
якими зберігається право на житло. У
довідці також вказуються
новонароджені, і на них враховується
норма площі, що передається
безкоштовно. Відомості про займані
наймачем приміщення та їх площу
заповнюють згідно з
інвентаризаційними матеріалами, які
зберігаються на підприємстві
(організації) по обслуговуванню житла.
При відсутності інвентаризаційних
матеріалів або невідповідності їх
інформації фактичному стану, що
викликано проведенням ремонту чи
реконструкцією будинку (гуртожитку),
при необхідності уточнення даних для
приватизації (у тому числі нумерації
кімнат у гуртожитку) підприємство
(організація) по обслуговуванню житла
відновлює інвентаризаційні
матеріали через бюро технічної
інвентаризації.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 22.02.2013 року та ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської
області від 14.05.2013 року встановлено, що
в порушення зазначеного порядку ТОВ
«Центральний-1» відповідної довідки
встановленого зразка позивачу не
надав. Внаслідок цього ОСОБА_8 був
позбавлений можливості здійснювати
подальші дії щодо приватизації свого
житла та належних до нього приміщень,
та отримати відповідне рішення органу
приватизації, у зв'язку з чим зазначене
право підлягає відновленню шляхом
зобов'язання ТОВ «Центральний-1» видати
ОСОБА_1 довідку про склад сім'ї та
займані приміщення, оформлену
відповідно до вимог Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, затвердженого
Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16.12.2009 р. № 396.

18 серпня 1995 року рішенням виконкому
Центральної районної ради народних
депутатів № 149, дружині позивача –
ОСОБА_9, було дозволено переобладнати
сарай літ. «Ф» під
гараж, яке останньою було проведено.

Узгоджений проект на перебудову цієї
споруди та докази щодо вводу її в
експлуатацію, ОСОБА_1 не надано.

Саме по собі рішення виконкому про
надання дозволу ОСОБА_9 на перебудову
сараю під гараж та тривалий час
користування підвалом не є достатнім
доказом належності цих споруд саме до
квартири, основним квартиронаймачем
якої він є.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність
проведення судом огляду на місці сараю
- гаражу та підвалу не може бути
підставою для визначення їх належності
до квартири, а тому є безпідставним.

Відповідно до довідки ТОВ «Центральний
1» за квартирою №3 по вул. К. Лібкнехта, 39
будь-які підсобні приміщення не
числяться .

Отже, дані, які потребують
відновлення відповідачем ТОВ
«Центральний 1» інвентаризаційних
матеріалів будинку по вул. К. Лібкнехта,
39 для приватизації, матеріали справи не
містять.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ТОВ
«Центральний 1» у довідці про склад
сім'ї та займані приміщення
зобов'язаний зазначити займані ним
сарай-гараж та частину підвалу,
виходять за межі прдмету позову, що
досліджуваввся в рамках судового
розгляду за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Центральний-1», а тому правового
значення по даній справі не мають.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При розгляді скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
суд враховує те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у ст. 14
ЦПК України визначені ознаки
обов'язковості судових рішень. Крім
того, виконання рішення суду є
елементом справедливого розгляду,
передбаченого ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (згідно ОСОБА_6
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2013 р. № 24-152/0/4-13).

Судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових
рішень у цивільних справах є складовою
права на справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ч.1 п. 8, ч. 2, 3 ст. 49
Закону, виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом; У
випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9,
11-13 частини першої цієї статті,
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк

надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України
«Про виконавчу службу» дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені до вищестоящої
посадової особи або до суду у порядку,
встановленому законом.

Згідно до пункту 3 Постанови при
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суди повинні
враховувати, що Законом про виконавче
провадження передбачено заборону на
зловживання процесуальними правами
під час здійснення виконавчого
провадження.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що головний
державний виконавець Максімова О.О.
діяла у відповідності до вимог ЗУ «Про
виконавче провадження» та в межах
наданих їй повноважень, рішення суду
було виконано належним чином- надана
довідка ОСОБА_1 про склад сім*ї та
займані приміщення, що відповідає
нормам, встановленим Законом.

За такого, в цій частині вимоги скарги
задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про
звернення громадян», скарга на дії чи
рішення органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,

об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого

органу або незгоди громадянина з
прийнятим за скаргою рішенням -
безпосередньо до суду.

Стаття 20 даного закону передбачає, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше
п'ятнадцяти днів від дня їх
отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного

органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати
сорока п'яти днів.

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 82 ЗУ
"Про виконавче провадження", рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний
виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Рішення, дії
чи

бездіяльність начальника відділу
можуть бути оскаржені до
вищестоящого органу державної
виконавчої служби. Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України
розглядає виключно скарги на рішення,
дії чи бездіяльність начальників

управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях,
містах Києві та Севастополі. Рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть
бути оскаржені сторонами до суду, який
видав виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, - до
відповідного адміністративного суду
в порядку, передбаченому законом.

Начальник Центрального ВДВС ММУЮ, діяв
в межах наданих йому повноважень , у
відповідності до ЗУ «Про звернення
громадян», надав ОСОБА_1 вмотивовану
відповідь на його звернення зі
скаргою.

За такого, начальник Центрального ВДВС
ММУЮ ОСОБА_3 діяв у спосіб, передбачений
законом.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку про те, що у
задоволенні скарги слід відмовити в
повному обсязі.

Окрім того, законодавець чітко
визначив, що до юрисдикції загальних
судів віднесені тільки ті справи по
оскарженню рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби, які чітко визначені законом, а у
всіх інших випадках справу слід
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, заявник не позбавлений іншого
способу звернення зі скаргою до
суб'єкта владних повноважень в
порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_2,
начальника Центрального ВДВС ММУЮ
ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та
рішень неправомірними, зобов*язання
вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в строки та
в порядку, передбаченому ст.ст. 294 – 296
ЦПК України.

Суддя
Н.П.
Черенкова