Єдиний унікальний № 371/806/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року м.
Миронівка № 371/ 806 / 14-ц

Миронівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Капшук Л.О.

при секретарі
Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган
опіки та піклування Миронівської
районої державної адміністрації
Київської області, орган опіки та
піклування Миронівської міської ради
Київської області, про позбавлення
батьківських прав,

У С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з вказаним
позовом, посилаючись на ті обставини,
що відповідач, являючись матір'ю
неповнолітнього ОСОБА_3 та
малолітнього ОСОБА_4, не бере участі у
їх вихованні та утриманні. Вона
доводиться дітям бабусею, діти
перебувають на її утриманні та
проживають з нею. Відповідач проживає з
співмешканцем та його матір»ю,
проблемами дітей не опікується.
Оскільки відповідач ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дітей, з метою
захисту їх інтересів просила позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав відносно її
дітей.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримала, суду пояснила, що
вона та її чоловік, який є дідусем дітей
відповідача, повністю опікуються
дітьми відповідача, доглядають та
утримують їх. Відповідач не бажає
проживати з ними, живе з особами, до
яких вони з чоловіком не можуть віддати
дітей для проживання. Відповідач не
повертає всі кошти, які отримує на
утримання дітей. З цих підстав та із-за
небажання повернутися жити до дітей
між ними постійно виникають сварки.
Бажає, щоб діти проживали лише з нею.

Відповідач позовні вимоги не визнала.
Категорично заперечує проти
позбавлення її батьківських прав
відносно дітей. Підтвердила ті
обставини, що не бере належної участі у
вихованні та утриманні дітей, оскільки
вони проживають з позивачем, з якою
вони мають неприязні відносини.
Позивач не віддає їй дітей, зчиняє
сварки, не пускає до хати, бажає, щоб
вона повернулась жити додому.
Заперечуючи проти позову, зазначила, що
проживає з співмешканцем, має
задовільні умови проживання, не вживає
спиртні напої, передає позивачу кошти,
які отримує як соціальну допомогу на
дітей, придбаває, по можливості,
необхідні їм речі.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Миронівської міської
ради вважає заявлений позов
обґрунтованим. Суду пояснила, що діти
відповідача проживають постійно з
позивачем, яка їх виховує та доглядає.
Старша дитина відповідача ніколи не
проживала з матір'ю, живе у бабусі.

Прокурор Москаленко В.І. в судовому
засіданні висловив думку, що підстави
для позбавлення відповідача
батьківських прав щодо її дітей
відсутні, сторони конфліктують
тривалий час і це негативно впливає на
відносини відповідача з дітьми.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Миронівської РДА в
судове не з»явився, в надісланій до
суду заяві заступник голови
Миронівської РДА просив розглядати
справу у відсутності представника
адміністрації.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, думку прокурора,
дослідивши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи, прийшов
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Як зазначено в Декларації ООН прав
дитини (1959 року) «дитина для повного і
гармонійного розвитку її особи
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства»
від 26.04.2001 року передбачає, що кожна
дитина має право на достатній життєвий
рівень. При цьому, виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України
визначені обов'язки батьків щодо
виховання та розвитку дитини, а саме:
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини; батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток; батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя; батьки
зобов'язані поважати дитину; передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї;
забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини;
забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Право дітей на належне батьківське
виховання забезпечується системою
державного контролю, яка встановлена
законом, що передбачено частиною 1
статті 152 Сімейного кодексу України.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу
України передбачено, що ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Правовою санкцією, яка може вважатися
юридичною відповідальністю, є, в тому
числі, позбавлення батьківських прав.

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 164 Сімейного кодексу України
підставами до позбавлення батьків
батьківських прав судом є ухилення їх
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач являється матір'ю
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вказані обставини підтверджуються
свідоцтвами про народження: серії
НОМЕР_1, виданим 23 серпня 2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миронівського районного
управління юстиції Київської області,
серії НОМЕР_2, виданим 15 жовтня 2010 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Миронівського районного
управління юстиції Київської області.

Встановлено, що діти проживають з
бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_5 в
квартирі під номером АДРЕСА_1.

Відповідач мешкає із співмешканцем
ОСОБА_6 в квартирі під номером АДРЕСА_2.

Намагання відповідача забрати дітей у
позивача залишаються
безрезультатними, оскільки позивач
категорично заперечує проти їх
проживання будь-де, крім як з нею.
Вказані обставини підтверджені
показами допитаного в судовому
засіданні як свідка дідуся дітей
ОСОБА_5

ОСОБА_2 за місцем проживання
характеризується посередньо.
Миронівський міськвиконком
компрометуючими матеріалами щодо неї
не володіє. 03 травня 2012 року комісія з
питань захисту прав дитини при
Миронівському міськвиконкомі
розглядала питання щодо ролі ОСОБА_2 у
вихованні дітей. 28 травня 2012 року на
засідання виконавчого комітету
Миронівської міської ради
розглядалось питання щодо піклування
ОСОБА_2 дітьми.

Дані обставини підтверджені
характеристикою відповідача від 25
березня 2014 року, рішенням виконкому №
180 від 28 травня 2012 року.

Згідно вказаного рішення виконкому
Миронівської міської ради відповідача
було зобов'язано витрачати за
призначенням отримувану на дітей
державну допомогу, утримувати дітей і
виконувати обов'язки по їх вихованню,
позивачу роз'яснено, що вона не має
права перешкоджати матері
спілкуватися з дітьми.

Дані обставини вказують на те, що на
засіданні були встановлені факти
перешкоджання відповідачу
спілкуватися з дітьми.

Під час обстеження умов проживання
ОСОБА_2 було встановлено, що діти з нею
не проживають. Вказані обставини
підтверджені даними акту обстеження
від 18 березня 2014 року. Представник
Миронівської міської ради в судовому
засіданні пояснила, що фактично
обстеження житлово-побутових умов
сім»ї відповідача не проводилось.

В судовому засіданні не встановлено, що
відповідач проживає у неблагополучній
сім»ї, за місцем її проживання не
створені умови для проживання дітей.

Факти побиття співмешканцем
відповідача її дітей заперечуються
відповідачем та не підтверджені
будь-якими доказами.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3
від 30.03.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема:

- не забезпечують необхідного
харчування; медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Досліджені в судовому засіданні докази
вказують на те, що відповідач не
виконує належним чином батьківських
обов'язків по вихованню та утриманню
дітей. Проте, відсутні факти, які
підтверджують ті обставини, що
відповідач самоусунулась від
виховання дітей та постійного
спілкування з ними і її поведінка є
винною.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У судовому засіданні позивач
зазначила факти, які підтверджують ті
обставини, що відповідач не в повній
мірі опікується утриманням та
вихованням своїх дітей, проте
безсумнівних доказів, які свідчать про
навмисне ухилення відповідача від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо виховання дітей, і
доводять, що ухилення від належного
виконання цих обов'язків тягне
позбавлення її батьківських прав, не
зазначила.

Той факт, що діти проживають з бабусею,
не є достатнім для позбавлення матері
батьківських прав щодо її дітей за
умов, що бабуся чинить перешкоди для
проживання дітей з матір»ю поза її
місцем проживання.

У висновку органу опіки та піклування
Миронівської РДА Київської області №
6/27-1430 від 05 травня 2014 року орган опіки
та піклування Миронівської районної
державної адміністрації визнає за
доцільне позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно її дітей:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, мотивуючи такий
висновок тим, що відповідач не
опікується дітьми, державні кошти
витрачає не за призначенням, не
зверталась з клопотанням про
повернення дітей.

Суд з урахуванням положень ч. 6 ст. 19 СК
України не може погодитися із
висновком органу опіки та піклування
Миронівської РДА про позбавлення
батьківських прав, оскільки він є
недостатньо обґрунтованим.

Зважаючи на встановлені обставини,
враховуючи поведінку позивача, позицію
відповідача при розгляді справи, суд
дійшов висновку, що позбавлення
відповідача батьківських прав щодо її
дітей не ґрунтується на законі та є
таким, що суперечить інтересам дітей.

З урахуванням викладеного, на підставі
ст.ст. 19, 150, 152, 155, 164, 166 Сімейного кодексу
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64,
179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
орган опіки та піклування Миронівської
районої державної адміністрації
Київської області, орган опіки та
піклування Миронівської міської ради
Київської області, про позбавлення
батьківських прав залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
підпис Л.О.
Капшук

Згідно з оригіналом.

Суддя
Л.О. Капшук