Справа № 466/2484/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді
Глинської Д.Б.

при секретарі
Цімурі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Львівська міська
рада про демонтаж самочинного
будівництва, -

в с т
а н о в и в:

15 квітня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просить зобов'язати відповідача -
ОСОБА_2 демонтувати самочинно
здійснену прибудову до квартири
АДРЕСА_1.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
вона є власником квартири АДРЕСА_2, а
відповідач є власником квартири №
АДРЕСА_1 у цьому ж будинку. У 2006-2008 роках
відповідач незаконно самовільно звела
прибудову до своєї квартири. Позивач
категорично заперечувала проти
вказаного будівництва, зверталася з
відповідними заявами до ШРА ЛМР,
міського голови, депутатів, а у
відповідь отримала пропозицію
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права. Позивач вважає, що
вказана самовільна прибудова порушує
її права, оскільки будівництво велося
на прибудинковій території
багатоквартирного будинку зі сторони
її квартири. Згоди на ведення такої
прибудови позивач не давала, оскільки
вона порушує державні будівельні та
протипожежні норми, закриває вид з
вікна її квартири. Враховуючи наведене
позивач змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов
підтримала в повному обсязі,
посилаючись на викладені в позовній
заяві мотиви, просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
третьої особи Львівської міської ради
в судове засідання повторно не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про дату та час судового
засідання.

Суд вважає за можливе заслухати справу
у відсутності відповідача та третьої
особи. На підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши зібрані докази суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

За змістом ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2
на праві спільної сумісної власності
належить позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до цього вищевказана
квартира крім позивача належить ще
трьом співвласникам, які не пред'явили
позову до відповідача про демонтаж
самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у
разі істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» право на звернення до
суду з позовом про знесення або
перебудову самочинно збудованого
об'єкта нерухомості мають як органи
державної влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Проаналізувавши вищевказані норми суд
приходить до висновку, що позивач в
судовому засіданні не довела в чому
полягає її порушене право.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК).

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

Крім того, статтею 48 Конституції
України закріплено. що кожен має право
на достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло.

Згідно ст.100 Житлового кодексу
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадиться з метою підвищення їх
благоустрою.

Разом з тим, пунктом 1.4.6 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від17.05.2005р.№76,
передбачено, що власник, наймач
(орендар) жилого будинку, жилого чи
нежилого у жилому будинку приміщення,
що припустив самовільне
переобладнання або перепланування,
зобов'язаний за свій рахунок привести
це приміщення до попереднього стану
лише у випадку, якщо це призводить до
порушення конструктивних елементів
або засобів протипожежного захисту.

Виходячи із вищезазначених обставин,
суд приходить до висновку, що позивачем
не надано, а судом не здобуто належних
та допустимих доказів того, що
здійснене відповідачем ОСОБА_2
самочинне будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, не відповідає будівельним
нормам і правилам, суперечить
санітарно-технічним вимогам і правилам
експлуатації, впливає на міцність і
безпечність квартири (будинку). А у
відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи все вищенаведене, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд,

в и
р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Львівська міська рада про демонтаж
самочинного будівництва - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя: Д. Б. Глинська