Справа № 356/1343/13-ц Головуючий у І
інстанції Голік Г.К.Провадження №
22-ц/780/3133/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Счавченка
С.І.,при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Березанського районного
суду Київської області від 25 жовтня 2013
року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя
особа: Баришівський районний сектор
УДМС України в Київській області про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа:
Баришівський районний сектор УДМС
України в Київській області про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, посилаючись на
те, що 24 травня 2013 року між нею та ОСОБА_7
було укладено договір дарування,
посвідчений державним нотаріусом
згідно умов, якого ОСОБА_7 подарувала, а
вона отримала в дар квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте
в квартирі проживає відповідач по
справі, ОСОБА_5, на її прохання
звільнити житло він проігнорував та
пояснив, що він зареєстрований в цій
квартирі та звільнити квартиру не
бажає, будь-яких документів які б
підтверджували його право на
проживання не надає, тим самим створює
для неї перешкоди в повноцінному
користуванні її власністю. Вважає, що
дії відповідача, які виражаються в
проживанні в квартирі, яка являється її
власністю є незаконними, а вона має
право на звернення до суду за захистом
свого права власності.

Просила позбавити ОСОБА_5 права на
користування вищевказаною квартирою.

Рішенням Березанського районного суду
Київської області від 25 жовтня 2013 року
позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_5
права користування квартирою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову з таких
підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до свідоцтва про народження
матір'ю ОСОБА_5 є ОСОБА_7

Відповідно до посвідки на постійне
проживання ОСОБА_5 зареєстрований в
АДРЕСА_2, як син власника квартири і
користувався нею як член сім'ї власника
квартири.

24 травня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6
укладено договір дарування квартири,
розташованої в АДРЕСА_1, який
посвідчено державним нотаріусом
Березанської міської державної
нотаріальної контори.

Відповідно до витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від 24
травня 2013 року вищевказана квартира є
приватною власністю ОСОБА_6.

Факт того що відповідач чинить
перешкоди в користуванні квартирою
позивачу, підтверджується актом
депутата від 01 липня 2013 року,
висновками по заявах ОСОБА_6 від 04
вересня 2013 року та 07 липня 2013 року
Баришівського РВ ГУ МВС України в
Київській області.

29 серпня 2013 року позивачка зверталася
до відповідача з письмовою пропозицією
звільнити належне їй жиле приміщення
та знятись з реєстрації із вказаної
квартири.

Ухвалюючи рішення про позбавлення
ОСОБА_5 права користування квартирою
місцевий суд виходив з того, що
відповідач ОСОБА_5 не є членом сім'ї
позивача ОСОБА_6 в силу ст. 64 ЖК України,
та відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, пред'явивши вимогу про
позбавлення права користування
житловим приміщенням

За таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки він суперечить вимогам
закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК
України, здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб у спосіб, визначений
законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Отже, задовольняючи позовні вимоги
та позбавляючи відповідача права на
користування житловим приміщенням, суд
першої інстанції, в порушення вимог ч. 4
ст. 10, ч. 2 ст. 31 ЦПК України не сприяв
повному й всебічному з'ясуванню
обставин справи; належним чином не
визначив підстави позову, який подано
позивачем на підставі ст.ст. 316, 317, 319 ЦК
України та норму закону, яка підлягає
застосуванню; не уточнив позовні
вимоги та їх відповідність ст. 16 ЦК
України, з урахуванням встановлених
обставин та правовідносин, що виникли
між сторонами й не роз'яснив право
позивача протягом усього часу розгляду
справи змінити позовні вимоги та
ухвалив необгрунтоване та незаконне
рішення, незвернувши при цьому увагу,
що позивачем було обрано невірний
спосіб захисту.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У зв'язку з цим, апеляційний суд
позбавлений можливості в апеляційній
інстанції змінити (уточнити) позовні
вимоги, а заявлені позовні вимоги про
позбавлення права користування
житловим приміщенням задоволенню не
підлягають, оскільки не перебдачені ч.2
ст.16 ЦК України, як спосіб захисту права
власності, що передбачено ст. 391 ЦК
України.

За таких обставин, відповідно до ст. 309
ЦПК України, оскільки судом першої
інстанції було допущено порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК України,
колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Березанського районного суду
Київської області від 25 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С. Воробйова

С.І.Савченко