пр. № 4-с/759/85/14
ун. № 759/6401/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: Відділ
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м.Києві на дії державного
виконавця,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до
ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, якою
просить скасувати постанову
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 1.04.2014 р. (ВП
№42140272); перерахувати розмір
заборгованості по сплаті аліментів.

При цьому, посилається на те, що 3.04.2014 р.
він отримав лист з ВДВС Подільського
РУЮ у м. Києві, де містилась постанова
державного виконавця Кареліної І.О. про
закінчення виконавчого провадження
від 1.04.2014 р. (ВП №42140272). Підставою
закінчення виконавчого провадження є
передання для подальшого виконання до
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, за
місцем його проживання як боржника.
Державний виконавець послався на те, що
8.07.2013 р. він був звільнений з роботи ПАТ
«Київський річковий порт» за власним
бажанням, по 8.07.2013 р. з нього
утримувались аліменти в розмірі 51394, 57
грн. на користь ОСОБА_2 Зі змісту
отриманої постанови про закінчення
виконавчого провадження від 1.04.2014 р.
він дізнався про наявність
заборгованості по сплаті аліментів, що
на 1.02.2014 р. становить 8925, 75 грн. За період
з 8.07.2013 р. по 1.04.2014 р. державним
виконавцем не проведено жодної дії по
встановленню його нового місця роботи,
хоча воно і відноситься територіально
до компетенції ВДВС Подільського РУЮ у
м. Києві. Тому, і з визначеною державним
виконавцем заборгованістю по
аліментам він не погоджується, яка
нараховувалась без врахування того
факту, що він в цей час працював. Отже,
наявні підстави порушення державним
виконавцем вимог Закону України «Про
виконавче провадження».

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу
підтримав.

Представник суб'єкта оскарження в
судове засідання повторно не з'явився,
належним чином суб'єкт оскарження
повідомлявся по час, місце слухання
справи, тому суд, враховуючи думку
скаржника, матеріали та обставини
справи, вважає за можливе розглянути
скаргу у відсутність представника
суб'єкта оскарження.

Суд, вислухавши пояснення скаржника,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Святошинського райсуду м.
Києва про стягнення аліментів
Святошинським райсудом м. Києва було
видано 17.01.2005 р. для виконання
виконавчий лист №2-5566/02 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у
розмірі ? частини всіх доходів на
утримання дитини, який перебував на
виконанні у ВДВС Подільського РУЮ у м.
Києві, по місцю роботи боржника ОСОБА_1
в ПАТ «Київський річковий порт».
Державним виконавцем ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві Кареліною
І.О. 1.04.2014 р. була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження
відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 Закону
України „Про виконавче провадження".
При цьому, мотивувала це тим, що
виконавчий лист спрямовувався д ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві за місцем
роботи боржника, згідно повідомлення
ПАТ «Київський річковий порт» боржник
звільнений з підприємства з посади за
власним бажанням 8.07.20013 р., аліменти
утримувались по 8.07.2013 р. у розмірі 51394, 57
грн., заборгованість станом на 1.02.2014 р.
становить 8925 грн. 75 коп., згідно
виконавчого листа боржник
зареєстрований (проживає) за адресою:
АДРЕСА_1, виконавчий документ
спрямовується для подальшого
виконання до ВДВС Святошинського РУЮ,
за місцем проживання (знаходження)
боржника.

Згідно ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання

рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч.5 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо у
процесі виконавчого провадження
державним виконавцем отримано
документальне підтвердження про зміну
або встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його роботи
на території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця, та
з'ясувалося, що майно боржника, на яке
можна звернути стягнення, відсутнє на
території, на яку поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець не пізніше
наступного дня з моменту, коли йому
стали відомі зазначені обставини,
надсилає виконавчий документ за новим
місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувачу.

Згідно п.10.ч.1 ст.49 Закону України «По
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Боржник зобов'язаний:

утримуватися від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення;

надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;

своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця;

письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Згідно ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» порядок
стягнення аліментів визначається
законом. Розмір заборгованості із
сплати аліментів визначається
державним виконавцем за місцем
виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України. У разі визначення суми
заборгованості у частці від заробітку
(доходу) розмір аліментів не може бути
менше встановленого Сімейним кодексом
України.

Державний виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику:

у разі якщо виконавчий документ
уперше надійшов для виконання;

за заявою сторін виконавчого
провадження;

у разі надсилання постанови до
адміністрації підприємства, установи,
організації, фізичної особи, фізичної
особи - підприємця

для проведення відрахування із
заробітної плати (доходів), пенсії та
стипендії боржника;

у разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з надходженням
виконавчого документа за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби;

за власною ініціативою;

в інших передбачених законом
випадках.

У разі стягнення аліментів у частці
від заробітку (доходу)

боржника на підприємстві, в установі,
організації, у фізичної особи,
фізичної особи - підприємця
відрахування здійснюються з
фактичного заробітку (доходу) на
підставі постанови державного
виконавця. При цьому розмір аліментів у
разі їх стягнення у частці від
заробітку (доходу) не може бути менше
встановленого Сімейним кодексом
України.

Після закінчення строку,
передбаченого законом для стягнення
аліментів, у разі відсутності
заборгованості із сплати аліментів
адміністрація підприємства, установи,
організації, фізична особа, фізична
особа - підприємець, які проводили
відрахування, повертають постанову
державного виконавця про стягнення
аліментів органу державної виконавчої
служби з відміткою про перерахування в
повному обсязі стягувачу утриманих сум
аліментів. У разі якщо утримані суми
аліментів стягувачу не перераховані,
державний виконавець письмово
повідомляє стягувачу про розмір
заборгованості, роз'яснює йому права,
встановлені частиною першою статті 87
цього Закону, та виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Спір щодо розміру заборгованості із
сплати аліментів вирішується судом за
заявою заінтересованої особи у
порядку, встановленому законом.

Як роз'яснено в абзаці 1 п. 26 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7. лютого 2014 року
№6 «Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», спір щодо
розміру заборгованості зі сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи. Залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом V11 ЦПК, або у позовному
провадженні.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1,
він після звільнення з роботи з ПАТ
«Київський річковий порт» не
повідомляв державного виконавця ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві про своє
звільнення з роботи та нове місце
роботи, й станом на 1.04.2014 р., коли була
винесена постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження, хоча зобов'язаний був це
зробити.

По матеріалам справи не вбачається, що
державний виконавець Кареліна І.О.,
виносячи вищевказану постанову, знала
про інші місця працевлаштування
ОСОБА_1, і посилається в постанові
державний виконавець на повідомлення
ПАТ «Київський річковий порт» про
звільнення ОСОБА_1 з роботи за власним
бажанням з 8.07.2013 р. Іншого у суду не має,
тому суд виходить з тих доказів, які
суду представлені та є наявні в справі.

Як вбачається з копії постанови про
закінчення виконавчого провадження,
державним виконавцем було зазначено
заборгованість станом на 1.02.2014 р.
Порушень з його боку вимог Закону
України «Про виконавче провадження» не
вбачається, належних доводів скаржник
не навів щодо протиправності чи
незаконності дій державного виконавця.
ОСОБА_1, не повідомляючи державного
виконавця про зміну свого місця роботи,
за новими місцями роботи не подавав і
заяв про добровільне вирахування
аліментів з нього аліментів, тому при
таких обставинах скасовувати
постанову державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження та
перераховувати розмір заборгованості
по сплаті аліментів не має законних
підстав, і ОСОБА_1 не позбавлений права
повідомити ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві про своє нове місце роботи з
метою направлення туди виконавчого
листа про стягнення аліментів та
ознайомитись з виконавчим
провадженням на предмет правильності
визначення заборгованості по
аліментам по вказаному вище періоду.

Тому, скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню.

В силу ст.388 ЦПК України суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судові витрати по справі
згідно вимог Закону України «Про
судовий збір», в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд

у х в а л и
в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1,
суб'єкт оскарження: Відділ державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м.Києві
на дії державного виконавця.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь держави судові витрти по
справі в сумі 243 гривні 60 копйок.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги на протязі 5 днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя