У х в а л а

19 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Умнової О.В., суддів:
Гримич М.К., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Фаловської І.М.,розглянувши заяву
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», яке діє
через представника Шуліку Аліну
Володимирівну, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_7 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
звільнення з роботи незаконним,
скасування наказу про звільнення,
поновлення на займаній посаді,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 29 березня 2012 року його
було прийнято на роботу до філії
«Київське Головне регіональне
управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» на
посаду водія-інкасатора напрямку
перерахунку та інкасації грошових
коштів. 07 травня 2013 року його було
звільнено з указаної посади за втрату
довіри при обслуговуванні товарних
цінностей на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП
України.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
вересня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_7
про визнання звільнення з роботи
незаконним, скасування наказу про
звільнення, поновлення на займаній
посаді, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу скасовано і
ухвалено у цій частині нове рішення.

Скасовано наказ від 30 квітня 2013 року в
частині звільнення ОСОБА_7 з
посади водія-інкасатора напрямку
перерахунку та інкасації грошових
коштів Київського ГРУ ПАТ КБ
«ПриватБанк» у зв'язку з втратою довіри
зі сторони власника на підставі п. 2 ст.
41 КЗпП України і поновлено ОСОБА_7 на
вказаній посаді. Стягнуто з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_7
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 39 746,48 грн. Вирішено
питання розподілу судових витрат.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі і
стягнення заробітної плати. У решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на вказане рішення
апеляційного суду.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про
перегляд вказаної ухвали суду
касаційної інстанції на підставі
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме п. 2 ст.
41 Кодексу законів про працю України, що
призвело до ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 травня 2013 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У п. 6 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Надана для порівняння ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 травня 2013 року не може бути
прикладом неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, оскільки правові
висновки, зазначені у цьому судовому
рішенні та в ухвалі, про перегляд якої
подано заяву, ґрунтуються на різних
фактичних обставинах, встановлених
судами.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_7 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання звільнення з роботи
незаконним, скасування наказу про
звільнення, поновлення на займаній
посаді, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. УмноваСудді:
М.К. Гримич Л.М. Мазур Т.О. Писана І.М.
Фаловська