інстанції Шовкопляс О.П.Провадження №
22-ц/780/3025/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 19
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського
М.А.,

суддів:
Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:
Бевзюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 06 березня 2014 року
про відмову у задоволенні заяви про
перегляд рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 листопада 2012 року у зв'язку із
нововиявленими обставинами у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя
особа: державний нотаріус Першої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Дворко Т.Г. про визнання
договору купівлі-продажу квартири
недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом у
відповідності до норм ст. 369 ЦК України
та просила визнати договір
купівлі-продажу квартири від 25.02.2011р.
частково недійсним та визнати за нею
право власності на ? частину цієї
квартири.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 листопада 2012 року позов
задоволено. Визнано договір
купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1
від 25.02.2011 р. частково недійсним.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частину цієї квартири.

Зазначене рішення після його перегляду
апеляційним судом Київської області
від 23 травня 2013 року та залишення його
без змін, набрало законної сили.

У січні 2014 року ОСОБА_1 подав заяву про
перегляд вищевказаного рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами.
Як на нововиявлену обставину заявник
посилається на те, що на час розгляду
вказаної справи у суді першої
інстанції існували істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі йому, а саме те, що його мати
ОСОБА_5 склала 08 січня 2003 року заповіт,
згідно до умов якого вона заповідала
йому ? частину житлового будинку та все
інше майно де б воно не заходилося із
чого б воно не складалося, тобто спірна
квартира на його думку входила б у
склад спадщини і він її успадкував би в
поному обсягу і не набував би прапва
вланості лише на 1/2 як то встановлено
судами при розгляді вказаної справи, а
тому просив рішення суду скасувати за
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказану ухвалу
міськрайонного суду та постановити
нову, якою справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на те, що судом належним
чином не досліджено докази, надані
відповідачем, тому вважає, що ухвала
постановлено з порушенням норм
процесуального права, а зазначені ним
обставини є підставою для перегляду
рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами, оскільки є істотними для
справи і не могли бути відомі суду на
час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися до зали
судового засідання, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
суду першої інстанції без змін
виходячи з наступного.

Згідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказані обставини, на які посилається
заявник, не є нововиявленими.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.01.2014 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами, оскільки йому стало
відомо про те, що його матір ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, склала заповіт
08.01.2003 р., відповідно до якого все своє
майно, де б воно не знаходилося і з чого
б воно не складалось на день смерті,
заповіла сину - ОСОБА_1, і тому він
вважає, що при розгляді справи за
вищевказаним позовом суд першої
інстанції проявив невірне ставлення
щодо наданих ним доказів та мало місце
створення перешкод для реалізації його
процесуальних прав.

Згідно із п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 2Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» від 30.03.2012
№4: нововиявлені обставини - це
юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин (частина друга
статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Згідно роз'яснень п. 4 зазначеної
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вирішуючи питання про наявність
нововиявлених обставин, суд повинен
розмежовувати нововиявлені обставини
та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, існували на час
ухвалення судового рішення, але
залишаються невідомими особам, які
беруть участь у справі та стали
відомими тільки після ухвалення
судового рішення - є нововиявленими
обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися
тільки після ухвалення судового
рішення і не пов'язані з вимогою в цій
справі, а тому не могли бути враховані
судом при ухваленні судового рішення, є
новими обставинами і можуть бути
підставою для пред'явлення нової
вимоги (зокрема, погіршення майнового
стану відповідача після ухвалення
рішення про стягнення з нього
аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази
та докази, якими підтверджуються
нововиявлені обставини, оскільки нові
докази не можуть бути підставою для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно роз'яснень п. 6 зазначеної
постанови при вирішенні питання про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених частиною другою
статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає та дотримання заявником умов,
що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у
зв'язку з нововиявленими обставинами у
разі якщо обставини, передбачені
частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні,
а є підстави для перегляду судового
рішення в апеляційному чи касаційному
порядку або Верховним Судом України, а
також якщо обставини, визначені
частиною другою статті 361 ЦПК, були або
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи.

Згідно роз'яснень п. 7 даної постанови
обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Встановлено, що підставою для
перегляду рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 листопада 2012 року за
нововиявленими обставинами заявник
вважає заповіт, складений його матір'ю
08.01.2003 р., відповідно до якого, все своє
майно, де б воно не знаходилося і з чого
б воно не складалось на день смерті,
заповіла йому, своєму сину, про який він
ніби то дізнався після її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивачці про існування
останнього взагалі не було відомо.

Однак, зазначені обставини, на які
посилається заявник у своїй заяві, як
на нововиявлені, не є підставами для
перегляду рішення суду першої
інстанції у зв'язку з нововиявленими
обставинами, передбаченими ст. 361 ЦПК
України, оскільки ці обставини не є
істотними для справи обставинами, що
не були і не могли бути відомі на час
розгляду справи, вони не спростовують
факти, встановлені судом на час
розгляду справи і покладені в основу
судового рішення, не мають важливого
значення для її розгляду та не можуть
вплинути на юридичну оцінку обставин,
здійснену судом у судовому рішенні, що
переглядається та на висновки суду про
права та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі, оскільки вказані
обставини були відомі відповідачу на
момент ухвалення рішення по суті, що
могли бути предметом доказування під
час розгляду справи.

Так, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК до
складу спадщини входять усі права і
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 425 ЦК України за
договором довічного утримання одна
сторона, що є непрацездатною особою за
віком або станом здоров'я (відчужувач),
передає у власність другій стороні
(набувачеві майна) будинок або частину
його, взамін чого набувач майна
зобов'язується надавати відчужувачеві
довічно матеріальне забезпечення в
натурі у вигляді житла, харчування,
догляду і необхідної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5, уклавши 28 лютого 2000 року
договір довічного утримання з ОСОБА_1 ,
який у відповідності до вимог ЦК УРСР
що діяв на той час, укладений в
письмовій формі та нотаріально
посвідчений фактично перестала бути
власником вказаного майна, а тому
вказане майно не входило в склад
спадщини на момент смерті ОСОБА_5 у
звязку з цим дані обставини не впливали
на вирішення вказаного спору по суті.

Отже, виходячи із вищенаведеного,
колегія суддів не вбачає підстав,
передбачених ст.361 ЦПК України, для
скасування ухвали суду першої
інстанції у зв'язку з нововиявленими
обставинами, і тому, перевіряючи
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги вважає
постановлену ухвалу суду законною та
такою, що постановлена з дотриманням
вимог процесуального законодавства,
отже, апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 312-315, 317-319, 361, 362,
364 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв