Справа № 444/568/14-ц
Провадження № 2/444/321/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого судді
Зеліско Р. Й.,

при секретарі
Петришин М.Є.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жовкві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Рава-Руської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним, визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним та скасування державної
реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Рава-Руської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, визнання свідоцтва про
право на спадщину недійсним та
скасування державної реєстрації права
власності. Свої позовні вимоги мотивує
тим, що він являється спадкоємцем по
закону після смерті його матері ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, після
смерті матері позивач дізнався, що
згідно заповіту, мати все своє майно
заповіла старшій дочці ОСОБА_6, яка
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом видане
Рава-Руською ДНК від 17.06.2013 р. на
будинковолодіння в АДРЕСА_1. Заповіт
ОСОБА_5 був складений і посвідчений в
приміщенні Рава-Руської ДНК, яка
знаходиться на 3-му поверсі, що робило
неможливим присутність заповідача при
складанні і посвідченні заповіту, так
як ОСОБА_5 в останні роки свого життя
нікуди не виходила з будинку в якому
проживала у зв'язку з хворобою серця і
психічними розладами, через які
неодноразово перебувала на лікуванні в
Львівському психоневрологічному
диспансері. Вона фізично не змогла б
піднятися на 3 поверх, де знаходиться
ДНК в м. Рава-Руська. Про це йому
говорила сама ОСОБА_6, коли він
приїжджав до неї на Великодні свята у
2012 р., а також про те, що вона привозила
нотаріуса до матері додому. Це можуть
підтвердити ОСОБА_7 - чоловік ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, які були присутні при цьому. В
самому заповіті зроблено виправлення
дня, місяця і року народження
заповідача, що свідчить про те, що
нотаріусу не було надано паспорт
ОСОБА_5 для встановлення її особи та
підтвердження її дієздатності.
Відсутність заповідача при складанні і
посвідченні заповіту підтверджується
відсутністю застережень щодо
виправлень, які є в тексті. Ці
застереження повинні бути зроблені під
час вчинення нотаріальної дії до
підписання заповіту заповідачем, як
того вимагає Інструкція про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України п. 23. Дописки чи виправлення,
зроблені в тексті правочину, можуть
бути зроблені тільки під час вчинення
нотаріальної дії, застережені
нотаріусом, підписані особами, які
вчиняють нотаріальну дію, перед
підписанням правочину із зазначенням
дати внесення виправлень та дописок та
скріплені підписом і печаткою
нотаріуса і повторені в кінці
посвідчувального напису. Дані
застереження на заповіті є
обов'язковими. На застереженні
зробленому нотаріусом в даному
заповіті після посвідчувального
напису відсутній підпис особи щодо
якої вчинялась нотаріальна дія. Таке
застереження можливе лише для
документів, які не потребують підпису
особи, що звернулась за вчиненням
нотаріальної дії. Вважає, що даний
заповіт був складений в приміщенні
Рава-Руської ДНК з допомогою
загальноприйнятих технічних засобів
за відсутності заповідача

при цьому не було залишено на бланку
місця для застережень щодо виправлень
і дописок, які були зроблені уже після
підписання заповіту і його
посвідчення. Даний заповіт був
підписаний ОСОБА_5 в будинку в якому
вона проживала, при цьому зазначає, що
на неї чинився тиск ОСОБА_6, яка була
ініціатором оформлення заповіту і
привозила нотаріуса до матері. Не
виключено, що в цей час ОСОБА_5 могла
перебувати під впливом заспокійливих
лікарських засобів, які вона приймала в
зв'язку з хворобою. ОСОБА_5 не вказує на
те, що заповіт був прочитаний нею
вголос до його підписання, як того
вимагає ч.2 ст. 1248 ЦК України. На
підставі вищенаведеного просить
визнати заповіт ОСОБА_5 виданий та
посвідчений Рава-Руською державною
нотаріальною конторою 16.03.2011 р.
недійсним та скасувати його, визнати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом видане 17.06.2013 р ОСОБА_2
Рава-Руською ДНК недійсним та
скасувати його, визнати недійсною
державну реєстрацію прав власності
ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1 і
скасувати її.

В подальшому позивач подав в судовому
засіданні заяву про збільшення
розміру позовних вимог де зазначив, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.
Підтвердженням цього є той факт, що
ОСОБА_5 не знала, що на неї оформлене
одноосібне право власності на
будинковолодіння в АДРЕСА_1, яке в
подальшому було одноосібно
успадковане ОСОБА_6 згідно заповіту,
яким було зроблено розпорядження щодо
майна, на яке заповідач ОСОБА_5 не мала
права. Дане будинковолодіння є
спадковим майном ОСОБА_8 - який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 не встигнувши оформити
право власності на нього. Згідно
спадкової справи ОСОБА_8, яка була
відкрита за заявою ОСОБА_5 на видачу
свідоцтва про право на спадщину на
грошовий вклад чоловіка, в якій
зазначено, що ОСОБА_5 не претендує на
видачу свідоцтва про право власності
на частку в спільному майні подружжя,
тим самим визнавши, що дане майно є в
цілому спадковим майном ОСОБА_8 Так як
часткове прийняття спадщини не
допускається, дане розпорядження
стосується всього майна, яке було
спільно сумісною власністю подружжя. А
тому зазначає, що будинковолодіння в
АДРЕСА_1 є в цілому спадковим майном
ОСОБА_8, яке було успадковане
спадкоємцями по закону першої черги
якими є діти і дружина спадкодавця.
Успадкувавши в межах її частки у
спадщині чоловіка грошовий вклад
ОСОБА_5 в подальшому не робила ніяких
дій по оформленні своїх спадкових прав
на спадкове будинковолодіння ОСОБА_8
Одноосібне право власності ОСОБА_5 на
дане будинковолодіння було оформлене
рішенням виконкому Рава-Руської
міської ради №154 від 24.10.2010 р. як
самочинно нею побудоване в 1980 р. за
заявою ОСОБА_6, яка не маючи законних
повноважень написала і підписала
(фактично підробивши підпис ОСОБА_5) цю
заяву. ОСОБА_6 замовила і оплатила
державну реєстрацію прав власності
ОСОБА_5 на дане будинковолодіння в
Червоноградському МБТІ. За цими
фактами відкрито і внесено до ЄРДР
кримінальне провадження за ст. 354 ч. 1 КК
України. В подальшому ОСОБА_6
використавши безпорадний стан ОСОБА_5
пов'язаний з її хворобою, чинячи на неї
психологічний тиск, тим самим
перешкоджаючи спадкодавцеві вільно
виразити своє волевиявлення у заповіті
за сприянням нотаріуса Рава-Руської
ДНК було складено заповіт на користь
ОСОБА_6 За цим фактом відкрито і внесено
до ЄРДР кримінальне провадження за ст.
358 ч. 1 КК України. Врахочуючи
вищенаведене, просить позбавити ОСОБА_2
права на спадщину ОСОБА_5.

В подальшому позивач подав заяву про
збільшення позовних вимог у якій
зазначив, що ознайомившись з
матеріалами справи і запереченнями
відповідача завідуючої Рава-Руської
ДНК Сапелюк М.О. ним встановлено, що в
заповіті ОСОБА_5 неправильно вказані
день, місяць і рік народження
заповідача, які були закреслені
нотаріусом і зверху дописана вірна
дата народження. Нотаріус стверджує, що
це була механічна помилка, яку вона
допустила записуючи заповіт зі слів
ОСОБА_5, а потім текст заповіту з цією
помилкою видрукувала на спеціальному
бланку, зробивши застереження щодо цих
виправлень, після посвідчувального
напису, на зворотній стороні бланку без
підпису ОСОБА_5 Нотаріус вважає, що таке
застереження є правомірним
посилаючись на п. 22 "Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України " не вказуючи на те,
що даний пункт стосується документів,
які подаються для вчинення
нотаріальних дій, а не до нотаріально
оформлюваних документів. Порушення
вимог є доказом того, що зроблені
нотаріусом в тексті заповіту
виправлення, дописки і застереження
щодо них, без підпису заповідача, після
посвідчення заповіту, після вчинення
нотаріальної дії, без погодження з
самим заповідачем є неправомірними. А
відтак, нотаріусом був посвідченний
заповіт з неправильно вказаною датою
народження заповідача, згідно якої на
дату посвідчення заповіту останній не
мав достатній обсяг цивільної
дієздатності для оформлення заповіту,
так як не досягнув віку 14 років. Окрім
того, зазначає, що в заповіті, ОСОБА_5 не
вказує, що нею особисто був прочитаний
вголос заповіт перед його підписом.
Відповідно до п. 157 інструкції заповіт
має бути складений у письмовій формі із
зазначеним місця і часу складення
заповіту, дати та місця народження
заповідача, та підписаний особисто
заповідачем. Нотаріус може, на прохання
особи, записати заповіт за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі, заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним, про що зазначається ним перед його
підписом. Дата народження заповідача є
обов'язковим реквізитом заповіту, яка
відноситься до елементів форми
заповіту. Прочитання заповіту вголос
заповідачем, перед його підписом,
відноситься до процедури посвідчення
заповіту. Враховуючи вищенаведене,
просить застосувати наслідки
недійсності заповіту ОСОБА_5
посвідченого Рава-Руською ДНК 16.03.2011р.

Представник відповідача -
Рава-Руської державної нотаріальної
контори подала до суду письмові
заперечення із змісту яких вбачається,
що 16 березня 2011 року в Рава-Руську
державну нотаріальну контору
звернулася жителька міста Рава-Руська
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо посвідчення
заповіту від її імені. Державним
нотаріусом їй було роз'яснено статті
1236, 1237, 1241, 1254, 1307 ЦК України та надано
вдруге фахову консультацію, яка
стосувалася посвідчення заповіту та
його правових наслідків. Попередньо
така ж консультація надавалася
нотаріусом вищевказаній особі у неї
дома за адресою: АДРЕСА_1. Привозила
державного нотаріуса в будинок ОСОБА_5
її дочка ОСОБА_2. Свідків при його
розмові із ОСОБА_5 не було, а її молодшої
дочки ОСОБА_3 нотаріус взагалі не
бачила. Після розмови з ОСОБА_5 нотаріус
може стверджувати, що ця людина була
повністю адекватною, розуміла, що
говорить і як хоче розпорядитися своїм
майном у майбутньому. Людина поводила
себе врівноважено, говорила
літературною мовою, так як була раніше
вчителькою. Так званих психічних
розладів, на її думку, в неї не було. За
шість років праці нотаріусом до неї
зверталося кілька тисяч людей, а тому з
впевненістю може сказати, що ОСОБА_5 на
той час була не психічнохворою, як
стверджує її син, а повністю свідомою
людиною. Вона запевнила нотаріуса, що
вирішила посвідчити заповіт і
найближчим часом звернеться в
держнотконтору по цьому питанню. 16
березня 2011 року за реєстровим №353 в
приміщенні Рава-Руської державної
нотаріальної контори державним
нотаріусом посвідчено заповіт від
імені ОСОБА_5 на ім'я дочки ОСОБА_2 на все
майно. Про інших дітей заповідачка не
згадувала. Щодо виправлення її
народження на заповіті повідомила, що
це механічна помилка, яку зауважила
сама ОСОБА_5 після того, як нотаріус
видрукувала заповіт на спеціальному
бланку нотаріальних документів.
Невірну дату народження вона
закреслила і зверху над нею написала
вірну дату, зробивши застереження
ззаду документа із зазначенням дати
внесення виправлення та скріпивши його
своїм підписом та печаткою.
Застереження зроблені нотаріусом під
час вчинення нотаріальної дії є
правомірними. ОСОБА_5 особисто
підписала заповіт, написала прізвище,
ім'я, по батькові, а також написала на
заповіті фразу: «Цей заповіт з моїх
слів записано вірно, прочитано вголос
та власноручно підписано". Ніякого
тиску на неї у присутності нотаріуса
ніким не здійснювалося, так як
посвідчення заповіту є таємницею
вчинення нотаріальних дій, і в
приміщенні держнотконтори нікого, крім
них двох не було і не могло бути. 4
листопада 2011 року Головним управління
юстиції у Львівській області проведено
планову комплексну перевірку роботи
Рава-Руської державної нотаріальної
контори. Перевірка охоплювала період з
28 травня 2009 року по 03 листопада 2011 року.
Жодних зауважень щодо посвідчення
вищевказаного заповіту та виправлень
на ньому перевіркою зроблено не було.
Отже, враховуючи вищенаведене, заповіт,
посвідчений від імені ОСОБА_5, не є
нікчемним. Тому, просить суд у позові
відмовити.

Щодо учочнених позовних вимог в
подальшому представник Рава-Руської
державної нотаріальної контори додала,
що заперечує те, що сприяла укладенню
заповіту на користь ОСОБА_6 Вкотре
повідомила, що ОСОБА_5 до посвідчення
заповіту (11 березня 2011 року їй було
надано консультацію в неї у будинку) та
під час його посвідчення (16 березня 2011
року заповіт посвідчено в приміщенні
Рава-Руської державної нотаріальної
контори) про інших своїх дітей не
згадувала. На той час ОСОБА_5 була
зовсім не безпорадна, а її стан був
станом свідомої людини. Ніякого
дивацтва, як перший, так і другий раз в
ній не зауважила. Жодного
психологічного тиску на ОСОБА_5 у її
присутності не чинилося. Вважає, що
спадкодавець вільно виразила своє
волевиявлення у заповіті без
будь-якого, так званого, «сприянна» зі
сторони. Отже, враховуючи вищевказане,
заповіт від імені ОСОБА_5, вважає є
дійсним та посвідчений без порушень
чинного законодавства. Тому, просить у
позовних вимогах відмовити в повному
обсязі. У зв'язку із прийомом
громадян Рава-Руською державною
нотаріальною конторою цивільну справу
просить розглядати у її відсутності.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі. Просить позов задоволити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечила та пояснила,
що позивач знав, що після смерті
батька - ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку залишилися
проживати його мати і вона -ОСОБА_2, що
вони разом завершують будівництвом
будинок. Надалі мати ОСОБА_5 в 1994 році
приватизувала земельну ділянку. В
подальшому 16 березня 2011 року її матір"ю
- ОСОБА_5 було посвідчено заповіт в
приміщенні Рава-Руської державної
нотаріальної контори згідно якого вона
все своє майно заповіла їй. Жодного
тиску на її волевиявлення не було. Мати
була адекватною, розуміла значення
своїх дій і могла вільно пересуватися.
Те, що заповіт посвідчувався у будинку
за місцем її проживання, як стверджує
позивач є неправдивим. Державний
нотаріус за проханням матері дійсно
приходила до них за місцем проживання,
але не з метою посвідчення заповіту, а
надання консультації. На підставі
вищенаведеного, просить суд відмовити
в задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що коли закінчила
навчання, то проживала з батьками,
доглядала за ними, вела спільне
господарство. Зазначила, що брат -
ОСОБА_1 приїжджав до батьків дуже рідко
і не допомагав їм у веденні
господарства. Те, що він зазначає у
своїй позовній заяві є неправдивим,
оскільки їхня мати на момент
посвідчення заповіту була адекватною,
розуміла значення своїх дій і вільно
пересувалася. Те, що заповіт
посвідчувався у будинку за місцем її
проживання, як стверджує позивач є
неправдивим. Державний нотаріус за
проханням матері дійсно приходила до
матері за місцем проживання, але не з
метою посвідчення заповіту, а
наскільки їй відомо, для надання
консультації. Вона, як спадкоємець
першої черги після смерті батьків,
претензій до спадкоємця - ОСОБА_2 немає.
Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, а також третьої особи,
дослідивши зібрані по справі докази та
з'ясувавши дійсні обставини справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та
ОСОБА_2, ОСОБА_3 є рідним братом та
сестрами. Їхніми батьками є ОСОБА_8 -
батько та ОСОБА_5 - мати.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
вбачається, що ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зі слів позивача, у батька були
відсутні правовстановлюючі документи
на даний житловий будинок та земельну
ділянку, так як даний будинок не був
завершений будівництвом.

Після смерті ОСОБА_8 в нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини звернулася лише його дружина -
ОСОБА_5 та їй було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом, що
вбачається із копії спадкової справи №
106.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права і
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

23.12.2011 року померла ОСОБА_5, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2. Все своє майно
вона заповіла дочці - ОСОБА_2, що
вбачається з копії заповіту від 16.03.2011
року.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
його матірю було складено заповіт, який
був посвідчений в приміщенні
Рава-Руської ДНК, яка знаходиться на
3-му поверсі, що робило неможливим
присутність заповідача при складанні і
посвідченні заповіту, так як ОСОБА_5 в
останні роки свого життя нікуди не
виходила з будинку в якому проживала у
зв'язку з хворобою серця і психічними
розладами, через які неодноразово
перебувала на лікуванні в Львівському
психоневрологічному диспансері. В
самому заповіті зроблено виправлення
дня, місяця і року народження
заповідача, що свідчить про те, що
державному нотаріусу не було надано
паспорт ОСОБА_5 для встановлення її
особи та підтвердження її
дієздатності. Відсутність заповідача
при складанні і посвідченні заповіту
підтверджується відсутністю
застережень щодо виправлень, які є в
тексті. Стверджує, що даний заповіт був
підписаний ОСОБА_5 у будинку в якому
вона проживала, і при цьому на неї
чинився тиск ОСОБА_6, яка була
ініціатором оформлення заповіту та не
виключено, що в цей час ОСОБА_5 могла
перебувати під впливом заспокійливих
лікарських засобів, які вона приймала в
зв'язку з хворобою. У звязку з тим,
просить визнати заповіт недійсним та
скасувати всі рішення та
правовстановлюючі документи видані на
імя його сестри - ОСОБА_2

Так, відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів і
ін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім тих, які визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні
ствердили, що їхній брат - позивач по
справі, після одруження рідко
приїжджав до батьків, по господарству
не допомагав. Його твердження проте, що
мати при підписанні заповіту була
психічно хворою, а також те, що останні
роки свого життя нікуди не виходила з
будинку в якому проживала, у зв'язку з
хворобою серця і психічними розладами,
через які неодноразово перебувала на
лікуванні в Львівському
психоневрологічному диспансері - є
неправдивими. Мати дійсно часто
перебувала у лікарні у звязку з
хворобою серця, однак була здатна сама
пересуватися. Заповіт був складений у
приміщенні Рава-Руської державної
нотаріальної контори. в цей час їхня
мати була при памяті і ніхто на неї
жодного тиску не чинив.

Відповідно до ст. 1257 ч. 1 Цивільного
кодексу України заповіт, складений
особою, яка не мала на це права, а також
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України, зміст правочину не
може суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

З заповіту від 08 квітня 2010 року
посвідченого державним нотаріусом
Рава-Руської державної нотаріальної
контори Львівської області Сапелюк М.О.
за реєстровим № 353 вбачається, що
ОСОБА_5 склала заповіт відповідно до
якого усе своє майно, де б воно не було
і з чого б не складалося і взагалі все
те, що належатиме їй на день смерті і на
що за законом матиме право заповіла
дочці - ОСОБА_2. Цей заповіт підписаний
особисто заповідачем.

Позивачем підпис заповідачки під
сумнів не ставився.

Отже, якщо заповіт підписувався
заповідачкою, на ньому зазначено, що
"Цей заповіт з моїх слів записано вірно,
прочитано вголос та власноручно
підписано." і засвідчено підписом
заповідачки, а тому суд не ставить під
сумнів її волевиявлення під час
складення даного заповіту чи тиск на
неї зі сторони інших осіб, оскільки
таке не знаходить свого підтвердження.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного
кодексу України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 Цивільного
кодексу України заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Заповіт може бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими
особами, службовими особами,
визначеними у ст. ст. 1251 - 1252 ЦК України.

Щодо твердження позивача про те,
щоби визнати заповіт недійсним з тих
підстав, що в ньому наявні виправлення,
які не застережені підписом державного
нотаріуса, то суд вважає, що таке
виправлення в заповіті не дає підстав
відповідно до вимог ст. 1257 ч. 1
Цивільного кодексу України для
визнання його нікчемним чи недійсним,
оскільки оспорюваний заповіт
складений у відповідності з
загальними вимогами до форми заповіту
передбаченими ст. 1247 Цивільного
кодексу України, а саме, заповіт
складений у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення, особисто підписаний
заповідачем та посвідчений нотаріусом.
Допущені виправлення у спірному
заповіті щодо часу народження
заповідача, на думку суду, не дають
підстав для визнання такого заповіту
недійсним чи нікчемним.

На підставі вищевикладеного, суд
прийшов до висновку, що жодна із
підстав наведених позивачем не знайшла
свого підтвердження для скасування
заповіту від 08 квітня 2010 року
посвідченого державним нотаріусом
Рава-Руської державної нотаріальної
контори Львівської області Сапелюк М.О.
за реєстровим № 353.

Оскільки, суд не знаходить підстав
для скасування даного заповіту, а тому
і відсутні підстави для скасування
всіх інших похідних від нього
правовстановлюючих документів виданих
на ім"я відповідачки - ОСОБА_2

Суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1
не надано доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, не надано суду
належних доказів (фактичних даних), на
підставі яких можна встановити
наявність обставин, що обґрунтовують
позовні вимоги.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання
заповіту ОСОБА_5, який виданий та
посвідчений Рава-Руською державною
нотаріальною конторою 16.03.2011 року
недійсним та його скасування -
відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом видане 17.06.2013 року ОСОБА_2
Рава-Руською державною нотаріальною
конторою недійсним та його скасування -
відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання
недійсною державної реєстрації права
власності ОСОБА_2 на житловий будинок в
АДРЕСА_1 та її скасування - відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про
позбавлення ОСОБА_2 права на спадщину
ОСОБА_5 - відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про
застосування наслідків недійсності
заповіту ОСОБА_5 посвідченого
Рава-Руською державною нотаріальною
конторою 16.03.2011 року та визнання цього
правочину недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Зеліско Р. Й.