Провадження № 2/712/161/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді -МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі - Снігурській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа КП
Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації про розподіл
спільного сумісного майна та
зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про
визнання спільними боргових
зобов'язань та визнання права
приватної власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що
з 11.12.2003року сторони перебували в
шлюбі, який розірваний рішенням суду
21.05.2013року. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає з матір'ю. В період шлюбу
07.12.2006 року сторони за спільні кошти
подружжя за договором купівлі-продажу
придбали 14/25 частин житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
споруд по АДРЕСА_1. Після розірвання
шлюбу між сторонами виник спір щодо
поділу спільного майна. Уточнившись з
позовними вимогами, просила поділити
спільне майно подружжя у рівних
частках, визнати за кожною з сторін
право власності по 14/50 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1,
посилаючись на те, що придбання частини
будинку та здійснення самочинного
будівництва у наледній частині
домоволодіння в період шлюбу
здійснювалось не за спільні кошти, а за
рахунок отримання відповідачем позик
у батька ОСОБА_3, заборгованість перед
яким становить 243307,309 грн., що є
спільним боргом подружжя та підлягає
урахуванню при поділі майна подружжя. В
зв'язку з тим, що даний спільний борг
згоден повністю погасити відповідач,
просив за ним право приватної
власності на 14/25 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1 без виділення у
власність позивачки частини
домоволодіння.

В судовому засіданні позивачка
та її представник ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримали, зустрічний позов не
визнали, вказували, що придбання 14/25
частини домоволодіння відбувалось за
рахунок спільних коштів, отримання
позик відповідачем здійснювалось без
згоди позивачки, відсутні докази
використання позичених коштів на
поліпшення спільного майна, тому
просили первісний позов задоволити та
відмовити у задоволенні зустрічного
позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні позов не визнав,
зустрічний позов підтримав, вказував,
що сторонами здійснене самочинне
будівництво у придбаній в період шлюбу
14/25 частині житлового будинку по
АДРЕСА_1, яке не введене в експлуатацію,
тому відсутні підстави для визнання за
позивачкою права власності на частину
спільного майна.

Треті особи в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Встановлено, що сторони з 11.12.2003року
перебували в зареєстрованому шлюбі,
21.05.2013року шлюб розірваний рішенням
суду. Від шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірванння шлюбу проживає з матір'ю.

Відповідно до ст.60 СК України
кожна річ, набута подружжям в період
шлюбу є їх спільною сумісною власністю.
Набуття майна за час шлюбу створює
презумпцію виникнення права спільної
сумісної власності.

Судом встановлено, що в період
шлюбу за спільні кошти подружжя
сторонами на підставі договору
купівлі-продажу від 07.12.2006р. придбано
14/25 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних споруд
по АДРЕСА_1 - а саме 14/25 частини
житлового будинку літ.А-1 з прибудовами,
сарая Б, погрібу В, сарая Д, погрібу Е,
вбиральні Ж, огорожі № 1-5, 8-10, № 6-7
водоколонки, І, ІІ замощення, вбиральні
Г, право власності на дане майно
зареєстроване за відповідачем. В
належній відповідачу частини
домоволодіння згідно з даними
технічного паспорту здійснено
самочинне будівництво прибудови а4 та
мансарди м/с.

Доводи представника відповідача
про те, що придбання зазначеного майна
здійснено за рахунок позичених у
ОСОБА_3 коштів не підтверджені в ході
судового розгляду переконливим
об'єктивними доказами, не надано
письмової згоди позивачки на отримання
позики відповідачем у ОСОБА_3, при
цьому позивачкою катерично заперечено
факт надання такої згоди на отримання
позик, також не надано доказів
фактичного використання позичених
відповідачем коштів на поліпшення
спільного майна, отже передбачена
законом презумпція спільності
придбаного в період шлюбу майна не
спростована відповідачем. Обставини у
цивільній справі з'ясовуються на
засадах змагальності, кожна з сторін
зобов'язана довести свої вимоги або
заперечення про них.

Рішення Соснівського районного
суду м.Черкаси від 15.07.2013 про стягнення
з відповідача боргу за позиками на
користь ОСОБА_3 в сумі 243307,39 грн.
постановлене без участі у справі
ОСОБА_1, після припинення між сторонами
сімейних стосунків з 01.03.2013р., тому
встановлені даним рішенням суду
обставини не можуть вважатись
преюдиціальними стосовно позивачки у
даній справі.

Що стосується посилання на те, що
дружина тривалий час перебувала у
відпустці по догляду за дитиною та не
мала самостійного заробітку, згідно
ст.60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що зустрічний
позов не підлягає до задоволення за
відсутністю підстав для визнання боргу
відповідача перед третьою особою
спільним майном подружжя та врахування
зазначених боргових зобов'язань при
поділі спільного майна подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
довором.

Оцінивши зібрані у справі докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, оскільки придбане за
договором купівлі-продажу 07.12.2006р.
майно - 14/25 частин житлового будинку з
надвірними спорудами набуте сторонами
в період шлюбу та ведення спільного
господарства, за рахунок спільних
коштів подружжя, тому з урахуванням
вимог статей 60,70 СК України являється
спільною власністю подружжя, даний
факт не спростований в ході судового
розгляду, і частки сторін при її поділі
між сторонами мають бути рівними, тому
позовні вимоги про поділ житлового
будинку між сторонами з виділенням у
власність кожній з сторін по 14/50 частин
спірного житлового будинку
підлягають до задоволення. Суд також
бере до уваги, що в ході розгляду справи
жодна з сторін не ставила питання про
присудження їй грошової компенсації
відповідної 1/2 частини спільного
майна, а також внесення ринкової
вартості даної частки на депозитний
рахунок суду, тому суд вважає за
необхідне визнати ідеальні частки
сторін у праві власності на спірне
майно без реального поділу даного
майна і залишення спірного майна у
спільній частковій власності сторін.

Посилання відповідача на наявність
самочинного будівництва суд вважає
таким, що не обгрунтовує заперечення
проти поділу набутого в період шлюбу
майна без урахування самочинного
будівництва, а саме - 14/25 частини
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних споруд за договором
купівлі-продажу від 07.12.2006р. В
подальшому співвласники вправі
звернутись до компетентних державних
органів з приводу введення в
експлуатацію самочинно побудованого
в період шлюбу нерухомого майна,
оскільки до введення в експлуатацію
право власності на самочинне
будівництво не виникає.

Керуючись ст.ст. 11,57,60,212-215 ЦПК України,
ст. ст. 56, 60, 70 СК України, ст.ст.331, 355, 356
ЦК України -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя - 14/25 частини житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд по АДРЕСА_1 -
задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
14/50 частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних споруд
по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
14/50 частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних споруд
по АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
спільними боргових зобов'язань та
визнання права приватної власності на
майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: