Р. С. З. № 52
провадження у цивільній справі
23 квітня 2014 року суддя Маньківського
районного суду, Черкаської області
Калієвський І.Д., розглянувши матеріали
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Іваньківський цукровий
завод» вул. Заводська 1, с. Іваньки
Маньківського району Черкаської
області про стягнення заробітної плати
Позивач звенувся в суд з позовом до
відповідача про стягнення заробітної
плати та моральної шкоди.
На підставу своїх вимог спирається на
те, що Згідно наказу № 54-к від 16.05.2012
року позивач був прийнятий на роботу до
відповідача на посаду слюсаря з
ремонту по 4 розряду з 16.05.2012 року.
Згідно наказу № 187-к від 07.11.2012 року,
його звільнено з роботи 07.11.2012 року у
зв'язку з закінченням строку дії
При цьому, у відповідності до
законодавчих норм та вимог, розрахунок
зі ним відповідачем не проведено.
Статтею 47 Кодексу Законів про працю
України встановлено, що власник або
уповноважений орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки
зазначені в ст. 116 даного Кодексу, а
саме: при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
проводиться в день звільнення.
Відповідач по теперішній час не
розрахувався і ним і не виплатив йому
заробітної плати після звільнення з
Позивач неодноразово звертався до
керівництва відповідача з проханням
про виплату належної заборгованості,
тривалий час йому постійно обіцяли
розрахуватись, проте до цього часу
зароблені кошти за виконану робу він
У зв'язку з таким станом позивач був
вимушений численну кількість разів
виїздити до місцезнаходження
відповідача, просити виплатити йому
заробітну плату, однак результатів це
не дало. Навіть довідку про
заборгованість позивачу не надавали.
Лише після численних його звернень до
керівництва, нарешті 17.04.2014 року йому
було надано розрахунковий листок за
листопад місяць 2012 року, згідно даних
якого вбачається, що відповідач
заборгував позивачу 3753 грн. 73 коп.
Згідно ч. 5 ст. 97 Кодексу Законів про
працю України, оплата праці
працівників здійснюється в
першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються власником або
уповноваженим ним органом після
виконання зобов'язань щодо оплати
В частині 5 ст. 24 Закону України «Про
оплату праці», зазначено, що
своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
Своїми діями адміністрація
відповідача грубо порушила гарантії та
вимоги КЗпП України та Закону України
"Про оплату праці" щодо виплати
За ст. 34. ЗУ «Про оплату праці»,
працівникам, яким не своєчасно
виплачено заробітну плату
підприємствами, установами,
організаціями, де вони працюють чи
працювали виплачується компенсація
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати, яка провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
В результаті невиплати позивачу
передбаченої законодавством
винагороди за працю відповідачем
завдано йому моральної шкоди, оскільки
явно порушено законні права на оплату
праці. Внаслідок чого це призвело до
втрати нормальних життєвих зв'язків,
вимагало докладати додаткових зусиль
для організації свого життя.
Він має сім'ю, яку необхідно весь цей
час утримувати, має дочку-студентку,
яку він зобов'язаний підтримувати та
забезпечувати матеріально, самому
потрібно за щось існувати в нинішніх
загальновідомих складних економічних
і соціальних умовах, а дії Відповідача
по невиплаті йому заборгованості не
дають змоги йому утримувати не тільки
Невиплата заробітної плати змушувала
позивача вишукувати всілякі додаткові
джерела, позичати гроші, що необхідні
були на прожиття, це постійно завдавало
і завдає йому моральних страждань.
Нормальні життєві зв'язки він втратив,
позивач розраховував на оплату його
праці, однак ці розрахунки та надії не
справдились внаслідок протизаконних
дій відповідача, наслідком чого є
завдання йому моральної шкоди.
Завдану позивачу моральну шкоду він
Вважає, що дана сума є цілком
співмірною з завданою йому шкодою в
сукупності з сумою заборгованості із
заробітної плати та тривалості її
невиплат, в зв'язку з чим позивач
змушений звертатись до суду з даним
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" від сплати судового збору
звільняються позивачі - за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, понолення на роботі та за іншими
вимогами, що випливають із трудових
Суд оглянувши матеріали справи, вважає,
що позовна заява подана відповідно до
вимог викладених в ст. ст. 118-121 ЦПК
України, справа підсудна судові,
підстав для закриття справи і
залишення її без розгляду не має,
справа підлягає розгляду в судовому
засіданні, оскільки проведення
попереднього судового засідання у
справі не є необхідним.
Керуючись ст. ст. 118-122 ЦПК України,
Відкрити провадження по цивільній
справі № 701/449/14-ц за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Іваньківський цукровий завод» вул.
Заводська 1, с. Іваньки Маньківського
району Черкаської області про
стягнення заробітної плати та
моральної шкоди і призначити її до
судового розгляду на 29 квітня 2014 року
на 11 год. 00 хв., в судовому засіданні в
смт. Маньківка з участю сторін.
Представнику ДП «Іваньківський
цукровий завод» подати до 29 квітня 2014
року письмові заперечення проти позову
з посиланням на докази, якими вони
Звільнити позивача від сплати судового
збору згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір".
Сторони до початку розгляду справи
зобов'язані повідомити суд про всі
відомі їм рішення суддів, що стосуються
предмету спору, а також про всі відомі
їм незавершені судові провадження, що
стосуються предмету спору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
І.Д. Калієвський