Справа № 333/2441/14-ц
Провадження № 2/333/1510/14
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Пасюті К.О.,

розглянувши|розгледівши| у
відкритому|відчиненому| судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу|річ| за позовом Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся
до Комунарського районного суду
м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив наступне.

Між ВАТ «РОДОВІД БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД
БАНК», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 34.12/АА-008.08.2 від
09.04.2008 року, із змінами, внесеними
додатковою угодою до кредитного
договору від 24.07.2008 року, та додатковим
договором № 1 до кредитного договору
від 04.03.2009 року, за яким позичальник
отримав кредит у сумі 10198,02 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1,6% від суми
простроченої заборгованості. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 34.12/АА-008.08.2 від
09.04.2008 року, між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та
ОСОБА_1 укладено договір застави
транспортного засобу № 34.12/АА-008.08.2 від
09.04.2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 від 09.04.2008
року, що зареєстрований в реєстрі за №
1193. В заставу Банку було передано
рухоме майно, а саме: автомобіль марки
ВАЗ 211540, 2008 року випуску, сірого
кольору, шасі № НОМЕР_3, легковий седан,
реєстраційний № НОМЕР_1. Станом на
18.03.2014 року заборгованість за ОСОБА_1
складає 127590,75 гривень, з яких сума
нарахованої пені за прострочення
кредиту становить 101775,82 гривень, сума
нарахованої пені за прострочені
відсотки становить 24667,92 гривень, сума
нарахованих 3% річних за прострочення
кредиту становить 522,67 гривень, сума
нарахованих 3% річних за прострочення
процентів становить 126,84 гривень, сума
штрафу - 497,50 гривень. Оскільки
позичальником належним чином не
виконувалися грошові зобов'язання,
передбачені умовами кредитного
договору, позивач, зважаючи на
наявність простроченої
заборгованості, просить суд стягнути з
ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі
127590,75 гривень та судові витрати.

Представник позивача ПАТ «РОДОВІД
БАНК» в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи у відсутність
представника позивача ПАТ «РОДОВІД
БАНК», підтримав викладене в позовній
заяві, наполягав на позовних вимогах,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, надав
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти позовних вимог
заперечує частково, а саме просить суд
застосувати позовну давність, строком
в один рік, в частині нарахування пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

Встановивши обставини справи і
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Між ВАТ «РОДОВІД БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД
БАНК», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 34.12/АА-008.08.2 від
09.04.2008 року, із змінами, внесеними
додатковою угодою до кредитного
договору від 24.07.2008 року, та додатковим
договором № 1 до кредитного договору
від 04.03.2009 року, за яким позичальник
отримав кредит у сумі 10198,02 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1,6% від суми
простроченої заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 34.12/АА-008.08.2
від 09.04.2008 року, між ПАТ «РОДОВІД БАНК»
та ОСОБА_1 укладено договір застави
транспортного засобу № 34.12/АА-008.08.2 від
09.04.2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 від 09.04.2008
року, що зареєстрований в реєстрі за №
1193. В заставу Банку було передано
рухоме майно, а саме: автомобіль марки
ВАЗ 211540, 2008 року випуску, сірого
кольору, шасі № НОМЕР_3, легковий седан,
реєстраційний № НОМЕР_1.

Відповідно до змісту п. 1.1., 1.2.
Кредитного договору, Банк відкриває
Позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 10198,02 доларів США
терміном по 09.04.2013 року, включно.
Кредитні кошти було надано на купівлю
автомобіля та сплату страхових
платежів.

Згідно з п. 1.5. Кредитного договору,
процентна ставка за користування
кредитом встановлюється у розмірі 12,5%
річних, а з 24.07.2008 року, у зв'язку з
укладенням додаткової угоди до
кредитного договору, розмір процентної
ставки встановлено у розмірі 14,5 %
річних.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, Банк
зобов'язаний надати позичальнику
кредит на цілі, передбачені у пункті 1.2.
Кредитного договору, на загальну суму,
що не перевищує розмір кредитної лінії,
вказаній у п. 1.1 цього договору згідно
письмової заявки позичальника.

Факт видачі 09.04.2008 року ОСОБА_1
кредитних коштів в розмірі 10198,20
доларів США підтверджується випискою
по особовому рахунку НОМЕР_4.

Таким чином, позивач виконав свої
зобов'язання перед відповідачем за
кредитним договором у повному обсязі.

Позичальник, в свою чергу, зобов'язався,
відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3, 3.4.
починаючи з місяця, наступного за
звітним, щомісяця до 10-го числа
(включно) кожного календарного місяця,
частково погашати заборгованість за
кредитом у сумі 169,97 доларів США на
рахунок Банку, а також сплачувати Банку
нараховані проценти за користування
кредитом щомісяця до 10-го числа
(включно) кожного календарного місяця,
наступного за звітним, а також 09.04.2013
року або в день повного дострокового
погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.13. Кредитного
договору, позичальник зобов'язався за
не надавання Банку у встановленому
договором строки будь-які документи,
обов'язковість яких передбачена
пунктами 3.6, 3.11, 3.12. Кредитного договору,
сплачувати Банку штраф у розмірі 0,5% від
загальної суми отриманих кредитів.
Позичальником порушено п. 3.6.
Кредитного договору, а саме: не надано
копію Договору страхування автомобіля
на 2013 рік.

Згідно з п. 3.9. Кредитного договору,
позичальник зобов'язаний сплачувати
Банку пеню за кожний день порушення
строків повернення кредиту у розмірі 1,6
% від суми простроченої заборгованості.

Позичальником належним чином не
виконувалися грошові зобов'язання,
передбачені умовами кредитного
договору у зв'язку з чим, станом на
18.03.2014 року, утворилась заборгованість,
яка складає 127590,75 гривень, з яких сума
нарахованої пені за прострочення
кредиту - 101775,82 гривень, сума
нарахованої пені за прострочені
відсотки - 24667,92 гривень, сума
нарахованих 3% річних за прострочення
кредиту - 522,67 гривень, сума нарахованих
3% річних за прострочення процентів -
126,84 гривень, сума штрафу - 497,50 гривень.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язані
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, ПАТ «РОДОВІД БАНК» є належним
правонаступником ВАТ «РОДОВІД БАНК» та
надав суду всі необхідні документи, що
підтверджують перехід до нього права
вимоги у спірному зобов'язанні.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статті 47 та 49 Закону України «Про банки
та банківську діяльність» визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України, тобто норми про договір
позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України
передбачено, що розмір процентів та
порядок їх сплати за договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозиції, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом. Боржник, який прострочив
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливості виконання, що
випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України, на підставі ч. 2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника відповідних коштів.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» кошти
- це гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

Статтею 99 Конституції України
передбачено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановленому законом.
Тобто відповідно до законодавства
України, гривня має статус
універсального платіжного засобу, який
без обмежень приймається на всій
території України, однак у той же час
обіг іноземної валюти обумовлений
вимогами спеціального законодавства
України.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при розрахунках на території
України по зобов'язанням допускається
у випадках, порядку та умовах
передбачених законом.

Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральна
ліцензія) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п. 2
ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» №
15-93 від 19.02.1993 року.

З вищевикладеного вбачається, що банки
на підставі банківської ліцензії та
письмового дозволу на здійснення
операцій з валютними цінностями мають
право здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Підпункт «в» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року,
передбачає наявність індивідуальної
ліцензії на надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, у випадку якщо терміни і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі.

Враховуючи, що такі межі
законодавством не визначені,
здійснення операції з надання банком
кредиту в іноземній валюті не потребує
індивідуальної ліцензії та не
суперечить чинному законодавству.

Отже, суд вважає, що відповідно до ст.ст.
192, 533, 1054 ЦК України, ст.ст. 32, 44 Закону
України «Про національний банк
України», ст.ст. 2, 47, 49 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»,
ст.ст. 1, 4, 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
ст.ст. 1, 3, 5 Декрету КМУ «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, банк,
який у встановленому порядку отримав
генеральну ліцензію Національного
банку України на здійснення валютних
операцій, має достатні юридичні
підстави та законне право на надання
кредиту в іноземній валюті.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що ВАТ «РОДОВІД БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД
БАНК», мав достатні юридичні підстави
та законне право на надання кредиту в
іноземній валюті.

Крім того, укладання кредитного
договору в іноземній валюті цілком
відповідало внутрішній волі ОСОБА_1 При
отриманні кредиту він усвідомлював та
гарантував, що умови договору для нього
зрозумілі, відповідають його
інтересам.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в ході судового розгляду справи
встановлено, що на підставі кредитного
договору № 34.12/АА-008.08.2 від 09.04.2008 року з
додатковою угодою до кредитного
договору від 24.07.2008 року ВАТ «РОДОВІД
БАНК», правонаступником якого є
позивач, правомірно надав відповідачу
ОСОБА_1 кредит. Однак останній порушив
умови кредитного договору щодо
своєчасного повернення кредиту, сплати
нарахованих відсотків, тому станом на
18.03.2014 року виникла заборгованість у
сумі 127590 гривень 75 копійок, з яких: сума
нарахованої пені за прострочення
кредиту - 101775,82 грн.; сума нарахованої
пені за прострочені проценти - 24667,92
грн.; сума нарахованих 3% річних за
прострочення кредиту - 522,67 грн.; сума
нарахованих 3% річних за прострочення
процентів - 126,84 грн.; сума штрафу - 497,50
грн.

Визначаючи суму заборгованості, яку
необхідно стягнути за кредитним
договором, суд вважає за необхідне
зменшити розмір пені нарахованої
Банком, виходячи з наступного.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою
позовна давність - це строк, в межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність застосовується в один
рік, зокрема до вимог про стягнення
неустойки.

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати
або настання події, з якою пов'язано
його початок.

Згідно матеріалів позовної заяви
нарахування пені проводилося більше,
ніж за один рік. Тому, з урахуванням
положень ст. 258 ЦК України щодо
застосування спеціальної позовної
давності в один рік до вимог про
стягнення неустойки, розрахунку,
наданого представником позивача, на
думку суду, необхідно застосувати до
нарахованої пені строк позовної
давності та визначити заборгованість
по пені у наступному розмірі: за
прострочення кредиту у сумі - 9786, 27 грн.,
за прострочення процентів - 228,60 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ПАТ
«РОДОВІД БАНК» підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 253, 256, 258, 526, 536, 546, 549, 551, 610, 611, 612, 625,
629, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 197, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК»
(, МФО 321712, яке знаходиться
за адресою: м. Київ, вул.
Північно-Сирецька, буд. 1-3) суму
нарахованої пені за прострочення
кредиту - 9786 (дев'ять тисяч сімсот
вісімдесят шість) гривень 27 копійок,
суму нарахованої пені за прострочені
відсотки - 228 (двісті двадцять вісім)
гривень 60 копійок, суму нарахованих 3%
річних за прострочення кредиту - 522
(п'ятсот двадцять дві) гривні 67 копійок,
суму нарахованих 3% річних за
прострочення процентів - 126 (сто
двадцять шість) гривень 84 копійки, суму
штрафу - 497 (чотириста дев'яносто сім)
гривень 50 копійок, а всього 11161
(одинадцять тисяч сто шістдесят одна)
гривня 88 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК»
(, МФО 321712, яке знаходиться
за адресою: м. Київ, вул.
Північно-Сирецька, буд. 1-3) судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 111 (сто одинадцять) гривень 61
копійка.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М.
Дмитрієва