22-ц/772/1649/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Курбатова І. Л.Категорія: 56
Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 09 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
ПАТ «Кредит промбанк», ОСОБА_4, ПАТ «ОТП
Банк», ОСОБА_5, ПАТ «Фідобанк», про
визнання права власності на автомобіль
та звільнення його з-під арешту, -

встановила:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив визнати за ним право власності
на автомобіль «Нonda Сivik », реєстраційний
номер НОМЕР_1 та звільнити вказаний
автомобіль з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17
березня 2011 року на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
секретарем Лука-Мелешківської
сільської ради та довіреності від 17
березня 2011 року, він придбав у ОСОБА_3
автомобіль «Нonda Сivik », реєстраційний
номер НОМЕР_1 та залишив його на
зберігання ОСОБА_6 жителю м. Одеса. 01
травня 2013 року в м. Коблево
Миколаївської області працівниками
ДАІ було зупинено належний йому
автомобіль та складено протокол огляду
та затримання на підставі постанови
державного виконавця ВДВС Вінницького
районного управління юстиції про
накладення арешту від 16 березня 2013 року
за зобов'язаннями ОСОБА_3 10 серпня 2013
року автомобіль було перевезено на
штрафмайданчик у м. Вінниця.

Виходячи з того, що власником
автомобіля є він, а не ОСОБА_3, на
підставі ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», просив позовні
вимоги задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 лютого 2014 року
до участі в справі залучено ПАТ
«Кредитпромбанк», ОСОБА_4, ПАТ «ОТП
Банк», ОСОБА_5 як третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 лютого 2014 року
до участі в справі залучено ПуАТ
«Фідобанк» (правонаступника ПуАТ «СЕБ
Банк») як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції , дійшла висновку, що
скаргу слід задовольнити , виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на доказами які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими, які
були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, що на підставі
договору-купівлі продажу від 17 березня
2011 року відбувся перехід права
власності автомобіля до ОСОБА_2,
оскільки сторони договору не вчинили
передбачених законом дій (зняття з
обліку та реєстрацію автомобіля новим
власником), що свідчить про відсутність
наміру сторін на перехід права
власності на спірний автомобіль, а
існування нескасованої довіреності
від 17 березня 2011 року, виданої на ім'я
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на право
керування та розпорядження спірним
автомобілем також не породжує
правовідносин власності з усіма
правовими наслідками. Отже, на момент
накладення арешту на майно боржника
ОСОБА_3 автомобіль не перебував у
власності позивача, а тому підстави для
визнання права власності та звільнення
автомобіля з-під арешту відсутні.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися неможливо.

Судом по справі встановлено, що 17
березня 2011 року між ОСОБА_3 (продавцем)
та ОСОБА_2 (покупцем) в простій
письмовій формі укладено договір
купівлі-продажу автомобіля «Нonda Сivik 1.8
і», 2008 року випуску, номер кузова (шасі,
рама) - НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, згідно якого продавець
зобов'язався передати покупцю, а
покупець зобов'язався прийняти у
власність автомобіль за ціною 148 000 грн.
Справжність підписів сторін
засвідчена секретарем селищної ради
(а.с. 6-7).

В цей же день, 17 березня 2011 року ОСОБА_3
фактично передав ОСОБА_2 спірний
автомобіль із правовстановлюючим
документом: свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС
України у Вінницькій області та видав
нотаріально посвідчену довіреність на
право користування та розпорядження
від його імені (передати, обміняти,
здати в оренду, позичку) належним на
праві власності автомобілем «Нonda Сivik
1.8 і», 2008 року випуску, номер кузова
(шасі, рама) - НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 , зокрема, на ім'я ОСОБА_2
Довіреність видана терміном до 17
березня 2016 року (а.с.8).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно з ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Переданням майна вважається вручення
його набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки.

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з матеріалами зведеного
виконавчого провадження №38012642 на
виконанні у відділі ДВС Вінницького
районного управління юстиції
перебуває п'ять виконавчих листів про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Кредитпромбанк», ПАТ «ОТП Банк»,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 коштів на загальну суму
2520093,5 грн.

В ході виконавчого провадження №32911540
при примусовому виконанні рішення суду
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 боргу за договором позики,
державним виконавцем встановлено, що
за боржником зареєстровано
транспортний засіб - «Нonda Сivik 1.8»
легковий седан -В, номер кузова- НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
постановою від 05 березня 2013 року
оголошено в розшук.

16 березня 2013 року державним виконавцем
відділу ДВС Вінницького районного
управління юстиції Мельником А.К.
накладено арешт на зазначений
автомобіль та оголошено заборону його
відчуження.

На підставі постанови про накладення
арешту від 16 березня 2013 року 01 травня 2013
року складено протокол затримання
транспортного засобу «Нonda Сivik 1.8», 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 (а.с. 9-10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС
України у Вінницькій області
автомобіль «Нonda Сivik 1.8 і», 2008 року
випуску, номер кузова (шасі, рама) -
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1
зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 12).

З копії вказаного свідоцтва
вбачається, що автомобіль заборонено
відчужувати у зв'язку з перебуванням
його в заставі ВАТ «СЕБ Банк» на
підставі кредитного договору від 17
квітня 2008 року.

Відповідно до Статуту ПАТ «Фідобанк»,
затвердженого рішенням спільних
загальних зборів акціонерів від 14.12.2013
року (протокол №69), ПАТ «Фідобанк» є
правонаступником всіх прав та
обов'язків ПАТ «СЕБ Банк», ВАТ «СЕБ
Банк» та АБ «АЖІО».

Як вбачається з інформаційного листа
ПАТ «СЕБ Банк» від 17 березня 2011 року за
вих. № 2-2-4/0518 у зв'язку з повним
виконанням зобов'язань по кредитному
договору №1389 від 29 квітня 2008 року,
укладеним між ПАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_3 ,
ПАТ «СЕБ Банк» не заперечує проти
вчинення будь-яких правочинів з
транспортним засобом марки «Нonda Сivik
1.8і», 2008 року випуску, сірого кольору,
номер кузова- НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований
Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у
Вінницькій області 26.04.2008 року.
Вказаний транспортний засіб був
предметом застави зареєстрованого в
реєстрі за №2413 від 30.04.2008 року (а.с. 90).

Згідно з письмовими поясненнями
представника ПАТ «Фідобанк» від 07
квітня 2014 року реалізація заставного
автомобіля відбулася з дозволу банку
(а.с. 167).

З витягу з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна від 11 березня 2014 року
щодо боржника ОСОБА_3 вбачається, що
спірний автомобіль в заставі не
перебуває, обтяжень не зареєстровано.

Таким чином, між сторонами в належній
формі укладено договір купівлі-продажу
автомобіля, ОСОБА_3 на виконання
договору передав ОСОБА_2 спірний
автомобіль, між сторонами проведено
розрахунок, на момент продажу
автомобіль не перебував у заставі та
відчужений покупцеві з дозволу
заставодержателя - ПАТ «СЕБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фідобанк».

Згідно норм чинного законодавства,
право власності на рухоме майно,
зокрема автомобіль, за договором
купівлі-продажу виникає з моменту
передання його покупцеві, при цьому для
посвідчення переходу права власності
до покупця не встановлено обов'язкової
державної реєстрації правочину.

Суд першої інстанції на дані обставини
уваги не звернув.

Пунктом 8 Правил державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07.09.1998 року, передбачено, що
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є , зокрема,
засвідчені підписом відповідної
посадової особи, що скріплений
печаткою: договори та угоди, укладені
на товарних біржах на зареєстрованих
у Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені в
Державтоінспекції, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби, копія рішення суду,
засвідчена в установленому порядку,
із зазначенням юридичних чи фізичних
осіб, які визнаються власниками
транспортних засобів, марки, моделі,
року випуску таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин.

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації
і зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, крім зазначених у
цьому пункті документів, що
підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку. Перед
відчуженням, передачею зазначені
транспортні засоби повинні бути зняті
з обліку в підрозділах
Державтоінспекції. Переобладнання
(крім переобладнання для роботи на
газових паливах), відчуження, передача
права користування і (або)
розпорядження придбаних транспортних
засобів, не зареєстрованих у
підрозділах Державтоінспеції, не
допускається.

Висновки суду першої інстанції про те,
що сторони не вчинили необхідних дій, а
саме продавець не зняв автомобіль з
обліку, а покупець не зареєстрував його
в органах Державтоінспекції, а тому
перехід права власності не відбувся є
помилковими.

Так встановлені обставини справи
підтверджують, що ОСОБА_3 мав намір
відчужити автомобіль, на що 17 березня
2011 року отримав згоду банку, передав
автомобіль ОСОБА_2, який залишив його на
зберіганні у свого родича ОСОБА_6,
отримав за автомобіль, визначену
сторонами грошову суму.

Бездіяльність ОСОБА_3 щодо незняття
автомобіля з обліку є встановленим
судом фактом ухилення відповідача від
належного переоформлення автомобіля
на покупця - ОСОБА_2

Видача ОСОБА_3 нотаріально посвідченої
довіреності від 17 березня 2011 року на
ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на право
користування та розпорядження від його
імені (передати, обміняти, здати в
оренду, позичку) належним відповідачу
на праві власності автомобілем не
спростовує факту продажу автомобіля
ОСОБА_2

Посилання суду першої інстанції на
Порядок здійснення оптової торгівлі
транспортними засобами та їх
складовими частинами, що мають
ідентифікаційні номери, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.11.2009 року №1200, що були в
експлуатації, є помилковим , оскільки
дія цього Порядку поширюється на
всіх суб'єктів господарювання
незалежно від форми власності, які
здійснюють передачу для реалізації
транспортних засобів та їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери, оптову та роздрібну торгівлю
ними і оформлення необхідних
документів (далі - суб'єкти
господарювання). Таким чином норми
цього Порядку не поширюються на спірні
правовідносини.

Отже, ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 17 березня 2011 року
набув право власності на автомобіль
«Нonda Сivik », реєстраційний номер НОМЕР_1,
який зареєстрований за ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС
України у Вінницькій області.

Виходячи з чого, на момент здійснення
виконавчого провадження з виконання
рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 боргу за договором
позики та винесення постанови від 16
березня 2013 року про накладення арешту,
власником спірного автомобіля був
ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

За таких обставин, судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
які мають значення для справи, порушено
норми матеріального права, вимоги
позивача є обґрунтованими та доведені
зібраними у справі доказами, а тому
рішення суду підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 квітня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль марки «Нonda» , модель «Сivik 1.8
і», 2008 року випуску, тип ТЗ - легковий
седан -В, колір сірий, номер кузова
(шасі, рама) - НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3
26 квітня 2008 року Вінницьким ВРЕР УДАІ
УМВС України у Вінницькій області на
підставі Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Звільнити з-під арешту автомобіль
марки «Нonda» , модель «Сivik 1.8 і», 2008 року
випуску, тип ТЗ - легковий седан -В,
колір сірий, номер кузова (шасі, рама) -
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
накладений постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції
Мельником А.В. 16 березня 2013 року в
рамках виконавчого провадження №
34911540.

Стягнути з ОСОБА_3, відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції на
користь ОСОБА_2 в рівних частках
судовий збір в сумі 854,7 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
І.М. Стадник

/підпис/
Л.О. Голота

З оригіналом вірно: