ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3121/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовною заявою
Приватного акціонерного товариства
"Українська акціонерна страхова
компанія "АСКА" до ОСОБА_2 про стягнення
в порядку регресу суми сплаченого
страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ПрАТ "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення в порядку регресу суми
сплаченого страхового відшкодування.
Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 12.02.2011 року в м. Києві на вул.
Харківське шосе сталося ДТП за участю
двох автомобілів “БМВ” д/н НОМЕР_3
під керуванням ОСОБА_2 та "Ссанг Йонг"
д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3,
внаслідок чого автомобіль останнього
отримав механічні пошкодження.
Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 03.03.2011 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні ДТП.
Відповідно до укладеного договору
страхування № 7423264 від 03.03.2011 року,
позивач виплатив ОСОБА_3 страхове
відшкодування у розмірі 128 662,19 грн.
17.02.2012 року ПрАТ "НФСК "Добробут",
цивільно-правова відповідальність у
якого була застрахована ОСОБА_2
виплатила суму страхового
відшкодування в межах ліміту, який
складає 50 000 грн. за мінусом франшизи у
розмірі 49 490,00 грн. В зв'язку з тим, що
відповідач має нести відповідальність
за завдання шкоди в повному обсязі ПрАТ
"Українська акціонерна страхова
компанія "АСКА" звернулося до суду та
просить суд стягнути з відповідача
суму в розмірі 79 172, 19 грн. та судовий
збір у розмірі 791,72 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача
проти позовних вимог заперечували та
просили в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі. Представник
відповідача пояснив, що дійсно 12.02.2011
року в м. Києві на вул. Харківське шосе
сталося ДТП за участю двох автомобілів
“БМВ” д/н НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_2 та "Ссанг Йонг" д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого
автомобіль останнього отримав
механічні пошкодження. Постановою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03.03.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП, ці
обставини не заперечуються
відповідачем. Вважає, що позивач
визначив спосіб захисту порушеного
права шляхом пред'явлення позову про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
однак позивач не зазначив, яке саме
нове зобов'язання у відповідача
виникло у зв'язку зі сплатою позивачем
коштів страхувальнику, тому вочевидь
позивач мав звернутись до суду в
порядку суброгації. Також, подав
заяву про застосування строку позовної
давності в порядку ч.3 ст.267 Цивільного
кодексу України, мотивуючи тим, що при
суброгації перебіг строку позовної
давності починає свій відлік із того
моменту, коли настав страховий випадок.
Посилається на те, що страховий
випадок настав 12 лютого 2011 року, в той
же час з цим позовом до суду позивач
звернувся до суду лише 14 лютого 2014 року
(відмітка поштового відділення), тому
просить відмовити у задоволенні
позову, у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що не погоджується з
доводами представника відповідача,
оскільки дані відносини є регрессом, а
не суброгацією. Наполягав на тому, що
позов пред`явлено з підстав регрессу,
окремого договору суброгації або
підписання суброгаційної форми не мали
місце, тому підлягає задоволенню позов
щодо відшкодування шкоди саме в
порядку регресу. Крім того, зазначив,
що частиною 6 ст. 261 ЦК України
передбачено, що за регресним
зобов`язанням перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов`язання. Виплата
здійснювалася частинами по 19 квітня 2011
року, а позов подано до суду 14 лютого 2014
року, тобто з моменту виконання
позивачем свого зобов`язання за
договором добровільного страхування
позивача виникло право подати до суду
регресний позов без пропуску позовної
давності. Разом з тим, представником
позивача зазначив, що у разі якщо суд
дійде висновку про необгрунтованість
письмових пояснень, то він , керуючись
частиною 5 ст. 267 ЦК України подає заяву
про поновлення строку позовної
давності та просить суд позов
задовольнити.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, та враховуючи, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 12.02.2011 року в м.
Києві на вул. Харківське шосе сталося
ДТП за участю автомобіля “БМВ” д/н
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля “Ссанг Йонг” д/н НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого
автомобіль “Ссанг Йонг” д/н НОМЕР_2
отримав механічні пошкодження (а.с.36).

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 03.03.2011 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.3).

03.03.2011 року між ПрАТ "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА" та
ОСОБА_3 було укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 7423264 (а.с.4-8).

Як вбачається зі звіту, про оцінку
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику колісного транспортного
засобу, наданого спеціалістами СПД
ОСОБА_4 матеріальний збиток, заподіяний
власнику автомобіля “Ссанг Йонг” д/н
НОМЕР_2, складає 138 885, 02 грн. (а.с.11-12).

Випадок було визнано страховим та на
рахунок страхувальника було
перераховано страхове відшкодування в
розмірі 128 662,19 грн. (а.с.26-31).

З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ
"НФСК"Добробут" за полісом АА/1201577. Ліміт
за шкоду майну складає 50 000, 00 грн.
Франшиза становить 510 грн.

На підставі заяви ПрАТ "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА" від
18.11.2011 року на виплату страхового
відшкодування, ПрАТ "НФСК"Добробут"
було виплачено страхове відшкодування
в межах ліміту з мінусом франшизи у
розмірі 49 490, 00 грн. (а.с.26 - 30).

Судом встановлено, що 12.03.2012 року на
адресу відповідача направлено лист за
вих. № 678-17/1 з вимогою про сплату
суми несплаченого страхового
відшкодування у розмірі 79 172, 19 грн. у
добровільному порядку (а.с.37).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Нормами цивільного законодавства
передбачено право зворотної вимоги за
декількома правовідносинами.

Зокрема, за положеннями ст. 993 ЦК
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, яка одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Крім того, правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК
України також передбачено право
зворотної вимоги, за яким особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Разом з тим, за змістом ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов`язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Зворотня вимога, за положеннями
зазначених норм права, може існувати у
вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у
вигляді суброгації (ст.993 ЦК України).

Пунктом 27 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 1 березня 2013року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» розяснено, що
при вирішенні спорів про право
зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобовязанні (заміна
активного суб`єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

Оскільки при суброгації відбувається
заміна особи в зобов'язанні, тому з
урахуванням положення ст. 515 ЦК
України суброгація застосовується
лише до майнового страхування.

У даному випадку пошкоджений
автомобіль “Ссанг Йонг” д/н НОМЕР_2 є
предметом договору добровільного
страхування на випадок його знищення,
пошкодження або втрати, тобто
зазначений договір є договором
майнового страхування.

При цьому зобов'язання з відшкодування
шкоди, яке виникло у ОСОБА_2 перед
ОСОБА_3 збереглося, однак у ньому
змінилася сторона (кредитор) і ці
правовідносини мають регулюватися
ст.993 ЦК України (суброгація).

Суд погоджується з доводами
викладеними в заяві про застосування
строків позовної давності, поданою
представником відповідача та вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
відповідно до ст. 257 ЦК України
встановлюється тривалістю у три роки.

При суброгації перебіг строку
позовної давності починається з
моменту виникнення страхового випадку,
тобто заподіяння шкоди застрахованому
транспортному засобу з 12.02.2011 року.

З позовом позивач звернувся до
суду 14.02.2014 року, тобто з пропуском
строку позовної давності, проте в
судовому засіданні просив поновити
строк позовної давності.

Відповідно до частини 5 ст. 267 ЦК
УКраїни, якщо суд визнає проважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Виходячи з загальних засад
цивільного законодавства та
судочинства, до поважних причин
пропуску позовної давності мають бути
віднесені обставини, що виникли
незалежно від волі особи, яка мала
право відповідної вимоги та об'єктивно
унеможливили звернення цієї особи за
судовим захистом у період дії строку
позовної давності.

Суд відзначає, що поновлення
пропущеного строку є правом суду, яким
останній користується виходячи із
поважності причин пропуску строку.
Відтак, у даному випадку не вбачається
обставин, які об'єктивно перешкоджали
позивачу реалізувати своє право на
подання позовної заяви протягом
законодавчо встановленого строку
позовної давності.

Можливість вчасного подання
позовної заяви залежала виключно від
волевиявлення самого позивача, тобто
мала суб'єктивний характер, тому
підстав для відновлення та продовження
пропущеного строку позовної давності
суд не вбачає, а відтак - заявлене
клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що строк позовної давності
позивачем пропущений.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають у зв'язку із пропуском
позивачем трирічного строку позовної
давності. Обставин, які б свідчили про
поважність причин пропуску цього
строку позивачем не наведено і доказів
на підтвердження їх існування не
подано.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 256, 257, 515, 993 ЦК
України, ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст.
ст. 11, 57,58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви
Приватного акціонерного товариства
"Українська акціонерна страхова
компанія "АСКА" до ОСОБА_2 про стягнення
в порядку регресу суми сплаченого
страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дарницький районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА