У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Луганської області від 16 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області
звернулося до суду із указаним позовом,
у якому з урахуванням уточнень просило
визнати право власності на нерухоме
майно - будівлю гуртожитку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за
державою Україна в особі регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області;
витребувати будівлю гуртожитку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, із
незаконного володіння ОСОБА_3 та
повернути у власність держави.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначало, що рішенням господарського
суду Луганської області від 6 лютого 2008
року визнано частково недійсним
договір купівлі-продажу від 23 грудня 1993
року, укладений між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Луганській області та
організацією орендарів орендного
підприємства «Луганськміськбуд» в
частині продажу, зокрема, спірного
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, та
зобов'язано повернути його до
державної власності. На виконання
вказаного рішення 29 липня 2009 року
було складено акт прийому-передачі
спірного гуртожитку у власність
держави у особі регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області. Однак, 30
серпня 2011 року йому стало відомо, що
власником спірного гуртожитку є
ОСОБА_3, у зв'язку з чим спірне майно
повинно бути витребувано із його
незаконного володіння.

Ураховуючи викладене, а також те, що
строк позовної давності для звернення
до суду не пропущено, регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області просило
задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 8 жовтня 2013 року у
задоволенні позову регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 16 грудня 2013 року
рішення місцевого суду скасовано і
ухвалено нове рішення, яким позов
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Луганській
області задоволено. Визнано право
власності на нерухоме майно - будівлю
гуртожитку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, за державою Україна в особі
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Луганській
області. Витребувано будівлю
гуртожитку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, з незаконного володіння
ОСОБА_3 Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами установлено, що спірний
гуртожиток, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, належав організації орендарів
орендного підприємства
«Луганськміськбуд» (далі -
ОП «Луганськміськбуд») на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 23 грудня 1993 року,
укладеного між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Луганській області як
продавцем та ОП «Луганськміськбуд» як
покупцем.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 10 жовтня 2007
року у задоволенні позову ТОВ
«Житлово-експлуатаційне управління»
до виконкому Луганської міської ради
про визнання права власності на об'єкт
нерухомості - гуртожиток, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання
виконавчого комітету Луганської
міської ради видати свідоцтво про
право власності на даний об'єкт - було
відмовлено. При цьому ТОВ
«Житлово-експлуатаційне управління»
як на підставу для задоволення
вказаного позову посилалося на акт
передачі основних засобів у власність
товариства від 1 квітня 1998
року, що містить спірний об'єкт
нерухомості, та підписаний керівниками
АТЗТ «Луганськміськбуд» і ТОВ
«Житлово-експлуатаційне управління».

22 жовтня 2007 року рішенням постійно
діючого третейського суду при
асоціації «Юридична група «Верітас»
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до ТОВ «Житлово-експлуатаційне
управління» про визнання права
власності на спірний гуртожиток та
задоволено зустрічний позов ТОВ
«Житлово-експлуатаційне управління»
до ОСОБА_3 про визнання права власності
на спірний гуртожиток. Визнано за ТОВ
«Житлово-експлуатаційне управління»
право власності на майно, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, що складається з
гуртожитку загальною площею 808,5 кв. м.

26 жовтня 2007 року Ленінським районним
судом м. Луганська видано відповідний
виконавчий лист.

7 листопада 2007 року між ТОВ
«Житлово-експлуатаційне управління»
та ОСОБА_22 було укладено письмовий
договір купівлі-продажу, за умовами
якого остання придбала спірний
гуртожиток.

15 листопада 2007 року між ОСОБА_22 та
ОСОБА_23 було укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу,
за умовами якого остання придбала
спірний гуртожиток.

28 грудня 2007 року між ОСОБА_23 та ОСОБА_3
було укладено нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу, за умовами
якого останній придбав спірний
гуртожиток, але право власності на
нього ОСОБА_3 не зареєстрував через
арешт, накладений 10 січня 2008 року
ухвалою господарського суду
Луганської області на спірний
гуртожиток.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 6 лютого 2008
року було встановлено, що приватизацію
цілісного майнового комплексу ОП
«Луганськміськбуд» було здійснено з
порушенням законодавства, внаслідок
чого суд визнав частково недійсним
договір купівлі-продажу від 23 грудня 1993
року, укладений між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Луганській області та
організацією орендарів орендного
підприємства «Луганськміськбуд» в
частині продажу гуртожитків, в тому
числі і спірного гуртожитку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язав акціонерне товариство
закритого типу «Луганськміськбуд»
повернути регіональному відділенню
Фонду державного майна України по
Луганській області державне майно,
зокрема, і спірний гуртожиток.

На виконання вищевказаного рішення
спірний гуртожиток було повернуто до
державної власності відповідним актом
прийому-передачі від 29 липня 2009 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 27 жовтня 2009 року рішення
постійно діючого третейського суду при
асоціації «Юридична група «Верітас»
від 22 жовтня 2007 року було скасовано як
таке, що ухвалено з порушенням вимог
діючого законодавства.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 9 серпня 2011 року
встановлено, що особою, у володінні
якої знаходиться спірне майно, є
ОСОБА_3, а не особа, зареєстрована як
власник цього майна, тобто ОСОБА_23

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267
ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Тобто, з'ясування питання про початок
перебігу строку позовної давності та
його пропуск, в даному випадку мають
важливе значення для правильного
вирішення спору.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
виходив із того, що регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області
неодноразово зверталося до суду за
захистом інтересів держави, однак не
мало відомостей про особу, у дійсному
володінні якої перебуває спірний
гуртожиток. Цю обставину було
встановлено рішенням апеляційного
суду Луганської області від 9 серпня 2011
року, яким було відмовлено у
задоволенні позову регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Луганській області до
ОСОБА_23 про витребування майна, а тому
строк позовної давності має
відраховуватися саме із цієї дати.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи апеляційним судом
допущені порушення норм матеріального
або процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 16 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А.
Черненко