У х в а л а

іменем україни

31 березня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Амелін В.І., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ялтинського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 6
вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 26
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
визнання грошових коштів спільною
сумісною власністю подружжя, виділення
частки із спільного сумісного майна,
визнання права власності та стягнення
суми, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, фізична
особа-підприємець ОСОБА_5, публічне
акціонерне товариство «Перший
Українській міжнародний банк», про
стягнення суми,

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, визнання грошових коштів
спільною сумісною власністю подружжя,
виділення частки із спільного
сумісного майна, визнання права
власності та стягнення суми. На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначала, що з грудня 2005 року
перебуває із відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, за період якого
ними було придбано автомобіль марки
«Шеврале Лачетті» із залученням
кредитних коштів. Посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося й подальше збереження шлюбу
неможливе, ОСОБА_3 просила укладений
між ними шлюб розірвати. Також
зазначала про те, що кредитні
зобов'язання згідно кредитного
договору № 6855462, укладеного між ОСОБА_2
та публічним акціонерним товариством
«Перший Українській міжнародний банк»,
погашені ними в розмірі 61 848,78 грн за
спільні кошти. З урахуванням уточнених
позовних вимог просила визнати таку
суму коштів спільним майном подружжя,
визнати за останнім право власності на
спірний автомобіль, стягнувши з
відповідача на її користь компенсацію
за частку майна у розмірі Ѕ його
частини, що складає 30 924,39 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою, в якій просив стягнути
з ОСОБА_6 11 833,35 грн, мотивуючи свої
вимоги тим, що для придбання автомобіля
між ним та ОСОБА_4 було укладено
договір позики на суму 25 353 грн та взято
кредит в розмірі 12 481 доларів США,
загальна сума непогашених зобов'язань
складає 98 666,07 грн, а вартість
автомобіля - 75 000 грн. Посилаючись на те,
що всі оплати за договорами кредиту та
позики він здійснює самостійно, з метою
пропорційного погашення зобов'язань,
що виникли в інтересах сім'ї, просив
стягнути зі ОСОБА_6 на його користь 11
883,35 грн.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 6
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 26 листопада 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено
частково.

Визнано об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2
автомобіль марки «Шеврале Лачетті»,
державний номер НОМЕР_1.

Виділено ОСОБА_2 в порядку поділу майна
подружжя автомобіль марки «Шеврале
Лачетті», державний номер НОМЕР_1.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
компенсацію за частку автомобіля марки
«Шевроле Лачетті», який був спільною
сумісною власністю у розмірі 32 078,29 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про поновлення строку на
касаційне оскарження зазначених
судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у
разі пропущення встановленого законом
строку на касаційне оскарження з
причин, визнаних поважними, суддя
касаційної інстанції за заявою особи,
яка подала скаргу, може поновити цей
строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущений заявником з
поважних причин, вважаю за можливе
поновити цей строк.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 на касаційне
оскарження рішення Ялтинського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 6 вересня 2013 року та
ухвали Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 26 листопада 2013 року
.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, визнання грошових
коштів спільною сумісною власністю
подружжя, виділення частки із
спільного сумісного майна, визнання
права власності та стягнення суми, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_4, фізична
особа-підприємець ОСОБА_5, публічне
акціонерне товариство «Перший
Українській міжнародний банк», про
стягнення суми.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.І. Амелін