Справа № 738/202/14-ц
№ провадження 2/738/93/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року
м. Мена

Менський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого судді Волошиної Н.В.

з участю секретаря Костюка І.А.

позивача ОСОБА_1, його представника -
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мена справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки з
майна, що є у спільній частковій
власності,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив реально
поділити житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований по АДРЕСА_1 між
ним та відповідачем, виділивши йому в
натурі за першим варіантом судової
будівельно-технічної експертизи 1/2
частку, яка виділяється першому
співвласнику. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що він та відповідач є
співвласниками у рівних частках
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1. Його право власності на ?
частину нерухомого майна
зареєстровано реєстраційною службою
Менського районного управління
юстиції Чернігівської області на
підставі рішення Менського районного
суду Чернігівської області від 06
вересня 2013 року. Після розірвання шлюбу
відповідач не проживає в спірному
будинку, будь-яких витрат, пов'язаних з
його утриманням, не несе, добровільної
згоди по розподілу будинку з
відповідачем дійти не можуть.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримали позовну заяву, посилаючись
на викладені в ній обставини, та
додатково пояснили, що відповідач не
проживає в спірному будинку з 2012 року і
немає наміру в ньому проживати,
оскільки проживає з іншим чоловіком,
будь-яких витрат по утриманню житла не
несе, позивач є інвалідом першої групи
по зору, іншого житла не має, постійно
проживає в спірному будинку та
погоджується на виконання всіх
переобладнань в будинку,
запропонованих експертом.

Відповідач ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
посилаючись на те, що позивач не
звертався до відповідача з пропозицією
встановити порядок володіння,
користування спірним майном чи
виділити частку нерухомого майна в
натурі; вважають, що виділ в натурі
частки із спільного майна, є
неможливим, оскільки, на їх думку,
відсутні технічні можливості
переобладнати будинок і, окрім того,
позивач вважає, що будинок повинен
залишитися їх спільній з позивачем
дитині неподільним. При цьому,
відповідач та її представник на
початку судового засідання
погоджувались із висновком судової
будівельно-технічної експертизи, а в
ході розгляду справи зазначили про
невідповідність висновку та
викладених письмово і приєднаних до
справи доповнень до нього та дозволів
органу місцевого самоврядування на
переобладнання (реконструкцію)
спірного житлового будинку вимогам
закону. Разом з тим, зазначили, що у
разі, якщо суд прийде до висновку про
необхідність поділу будинку, то
просили виділити відповідачу ту
частину будинку, яку за першим
варіантом експертизи запропоновано
виділити першому співвласнику.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, експерта, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Частина 1 ст. 3 ЦПК України також
гарантує кожній особі право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. За приписами ст.ст. 58-59 цього
кодексу належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування,
а обставини справи, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до положень ч.1 ст.355, ч.1 ст.356
ЦК України майно, що є у власності двох
або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві власності (спільне
майно). Власність двох чи більше осіб із
зазначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю (ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України).

Цивільним законодавством передбачено
право співвласників самостійно
розпоряджатись своєю часткою у
спільній частковій власності. Однією з
правових форм такого розпорядження є
право співвласника на виділ у натурі
частки із спільного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183 ЦК
України), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Відповідні роз'яснення щодо порядку
виділення в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю, та проведення поділу
містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
р. № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок». Зокрема в п.п. 6 та 7 зауважено,
що виділ в натурі часток жилого
будинку, що є спільною частковою
власністю можливий, якщо кожній із
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності. У разі, якщо виділ
технічно можливий, але з відхиленням
від розміру часток кожного власника,
суд з врахуванням конкретних обставин
може провести його зі зміною ідеальних
часток і присудженням грошової
компенсації учаснику спільної
власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
провадиться з дотриманням вимог ст. 152
ЖК УРСР.

Судом встановлено, що рішенням
Менського районного суду
Чернігівської області від 06 вересня 2013
року за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано право
власності за кожним на ? частину
житлового будинку з надвірними
будівлями, який розташований по
АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Право власності на частки у спірній
садибі сторонами зареєстровано
реєстраційною службою Менського
районного управління юстиції
Чернігівської області, про що свідчать
Витяги з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с. 9, 101).

Згідно з технічним паспортом на
будинок, виготовленим станом на 03
жовтня 2013 року, спірна садиба
складається з будинку А-1, веранди а-1,
погребу п-г та самочинно збудованого
сараю В-1, який не є предметом розгляду
даної справи (а.с.10-15). Вартість
житлового будинку, господарських
споруд і будівель, розташованих по
АДРЕСА_1 становить 59012 грн. (а.с.34).
Відповідач та її представник в
судовому засіданні погодились з
вартістю спірної садиби, визначеною
висновком судової
будівельно-технічної експертизи.

Житловий будинок складається з кухні
1-2, кімнати 1-3, веранди а-1. Як пояснили
сторони в судовому засіданні в
приміщеннях кухні 1-2 та веранди а-1 ними
зроблені допоміжні гіпсокартонові
перегородки, в зв'язку з чим у новому
технічному паспорті в експлікації
приміщень до плану житлового будинку
садибного типу зазначені ще й комора та
вітальня.

Відповідно до вимог ст. 147 ЦПК України
висновок експерта оцінюється судом за
правилами ст. 212 ЦПК України.

Відповідачкою ОСОБА_3 та її
представником ОСОБА_4 не надано,
відповідно до ст. 60 ЦПК України,
доказів, які б свідчили про
невідповідність висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
2937/2938/2939/12-24 вимогам закону та
підзаконним нормативно-правовим актам,
клопотання про призначення додаткової
чи повторної експертизи відповідачкою
та її представником під час судового
розгляду не заявлено.

Наявний в матеріалах справи висновок
судової будівельно-технічної
експертизи № 2937/2938/2939/12-24 від 26 березня
2013 року Чернігівського відділення
КНДІСЕ відповідає вимогам ст.ст. 58, 59, 147
ЦПК України. Дату висновку було
уточнено експертом в судовому
засіданні.

Даним висновком вказано на можливість
здійснення поділу спірного житлового
будинку з надвірними будівлями та
запропоновано два варіанти.

Як при першому, так і другому варіанті
одна сторона отримує тільки приміщення
в житловому будинку, а друга сторона
приміщення в житловому будинку та
господарські споруди, а саме погріб.

В судовому засіданні, у відповідності
до положень ст. 189 ЦПК України, експерт
роз'яснив та доповнив висновок
судово-будівельної експертизи №
2937/2938/2939/12-24, та письмово виклав і
підписав доповнення висновку, які
приєднані до матеріалів справи (а.с.95-96).
Зокрема, експерт підтвердив наявність
технічної можливості переобладнати
приміщення будинку в ізольовані
квартири, в тому числі і приміщення
кухні 1-2 в житлове приміщення, а частини
веранди, які виділяються сторонам,
кожною стороною під кухню.

Доводи відповідача та її представника
щодо неможливості переобладнання
приміщення веранди під кухню, оскільки
висота веранди є меншою ніж 2,2 м, є
безпідставні за наявності висновку
експерта, а надана ними довідка ПАТ
«Чернігівгаз» №159 від 24 квітня 2014 року
без зазначення посади та прізвища
уповноваженої особи (а.с.102) не є
належним доказом, оскільки сторони
можуть провести переобладнання
веранди, шляхом підняття її стелі, що
надасть можливість встановити газове
обладнання.

Рішеннями виконавчого комітету
Менської міської ради Менського району
Чернігівської області від 27 лютого 2014
року №33 та від 23 квітня 2014 року №79, які
на час розгляду справи є чинні та ніким
не оспорювались, надано дозвіл на
переобладнання та перепланування
(реконструкцію) житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с.87, 99).

Сторони в судовому засіданні
розглядали лише перший варіант
розподілу домоволодіння та кожен з них
просив виділити ту частину, яка
виділяється за цим варіантом першому
співвласнику.

При визначенні варіанту поділу
спірного житлового будинку, суд вважає
за необхідне зупинитися на тому
варіанті, який визначено сторонами у
справі, та буде найбільш прийнятним
для них та справедливим, а саме перший
варіант судової будівельно-технічної
експертизи № 2937/2938/2939/12-24.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
виділити позивачу ту частину будинку,
де знаходиться кухня 1-2, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
є інвалідом 1 групи по зору безстроково
(а.с.43), постійно проживає в спірному
будинку, несе витрати по утриманню
будинку і погоджується на проведення
всіх переобладнань приміщень будинку,
запропонованих експертом. Виділення
позивачу цієї частини будинку надасть
можливість й надалі проживати в ньому
та користуватися кухнею, оскільки
іншого житла він не має, і водночас з
цим поступово здійснювати
переобладнання (облаштування) частини
веранди а-1 під кухню, а кухню 1-2 в
житлове приміщення.

Також суд враховує, що відповідач з 2012
року не проживає в спірному будинку,
має інше житло, належних та допустимих
доказів того, що позивач перешкоджає їй
проживати в спірному будинку або ж вона
збирається змінити місце проживання
та переїхати на постійне проживання до
спірного будинку, суду не надала,
виділення їй частини будинку, де
знаходиться кухня, обґрунтовувала
лише наявністю у неї неповнолітньої
дитини, при цьому, зазначила, що немає
наміру здійснювати переобладнання
кухні в жиле приміщення, а можливо в
майбутньому здійснить прибудову до
неї. За таких обставин, суд вважає, що
проживання відповідача з
неповнолітньою дитиною в приміщенні
кухні, яка є підсобним, а не житловим
приміщенням, призведе до порушення
житлових прав відповідача та її
неповнолітньої дитини.

Зрештою виділення тієї частини
будинку, де знаходиться кухня, потягне
за собою понесення подвійних витрат, а
саме витрат, пов'язаних з
переобладнанням кухні в жиле
приміщення, а частини веранди під
кухню.

За першим варіантом поділу відхилення
від ідеальної частки ОСОБА_1 складає по
площі в будинку на 2,75 кв.м. менше, ніж
потрібно, по вартості частини
домоволодіння на 207 грн. більше.

Відхилення від ідеальної частки
відповідача ОСОБА_3 складає по площі в
будинку на 2,75 кв.м. більше, ніж потрібно,
по вартості частини домоволодіння на 207
грн. менше.

Арифметична частка згідно варіанту
становить 0,50 (50/100).

Оскільки ОСОБА_1 виділяється на 207 грн.
більше, ніж вартість його ідеальної
частки, тому з нього на користь
відповідача необхідно стягнути
грошову компенсацію в сумі 207 грн.

На сторони необхідно покласти
обов'язок здійснити переобладнання
кожному у своїй частині будинку згідно
висновку експертизи, а саме ОСОБА_1 має
демонтувати дверний проріз між кухнею
1-2 та кімнатою 1-3, улаштувати
перегородку у веранді а-1, приміщення
кухні 1-2 переобладнати в житлове
приміщення, а частину веранди а-1
переобладнати під кухню; ОСОБА_3 має
улаштувати дверний проріз між кімнатою
1-3 та частиною веранди а-1, улаштувати
дверний отвір в зовнішній стіні
частини веранди а-1, а частину веранду
а-1 переобладнати під кухню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 295,06 грн..

Що стосується судових витрат на
правовому допомогу, то понесення таких
витрат позивачем нічим не
підтверджено, понесені витрати на
оплату експертизи не є судовими
витратами в рамках даної цивільної
справи, оскільки під час її розгляду
судом експертиза не призначалась.

Кеpуючись ст.ст. 15, 16, 355, 356, 358, 361, 364 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 88, 57-61, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки
з майна, що є у спільній частковій
власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у житловому будинку по
АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 2937/2938/2839/12-24 від 26 березня
2013 року Чернігівського відділення
КНДІСЕ Міністерства юстиції України та
визнати за ним право власності на
кухню 1-2 площею 15,7 кв. м. вартістю 18 794,00
грн.; частину веранди а-1 площею 7,7 кв. м.
вартістю 4 687,00 грн., загальною площею
виділеної частки житлового будинку 23,4
кв. м. вартістю 23 481,00 грн.; в
господарських будівлях: погріб В-1
(згідно технічного паспорту
виготовленого станом на 03 жовтня 2013
року погріб п-г) вартістю 6 232,00 грн.,
всього загальною вартістю 29 713,00 грн..

Виділити ОСОБА_3 у житловому будинку по
АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 2937/2938/2839/12-24 від 26 березня
2013 року Чернігівського відділення
КНДІСЕ Міністерства юстиції України та
визнати за нею право власності на
кімнату 1-3 площею 19,9 кв. м. вартістю 23
821,00 грн.; частину веранди а-1 площею 9,0
кв. м. вартістю 5478,00 грн., загальною
площею виділеної частки житлового
будинку 28,9 кв. м. вартістю 29299,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 207,00
(двісті сім) грн. в рахунок відхилення
від ідеальної частки.

Зобов'язати ОСОБА_1 за власні кошти
виконати наступні ремонтно-будівельні
роботи: демонтувати дверний проріз між
кухнею 1-2 та кімнатою 1-3, улаштувати
перегородку у веранді а-1, приміщення
кухні 1-2 переобладнати в житлове
приміщення, частину веранди а-1
переобладнати під кухню.

Зобов'язати ОСОБА_3 за власні кошти
виконати наступні ремонтно-будівельні
роботи: улаштувати дверний проріз між
кімнатою 1-3 та частиною веранди а-1,
улаштувати дверний отвір в зовнішній
стіні частини веранди а-1, яку
переобладнати під кухню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
295,06 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Н.В. Волошина