АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1531/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Юдіна С. Г. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Павлоградської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та
піклування Павлоградської міської
ради, Перша Павлоградська державна
нотаріальна контора, Західно-
донбаська об'єднана державна податкова
інспекція, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності на
підприємство в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом до
відповідачів, та згідно з уточненнями
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
батько ОСОБА_8 Після смерті батька
відкрилась спадщина у вигляді
Приватного підприємства фірма «КАСКО»
та вона подала до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини за
законом. Спадкоємцями першої черги
були вона та батьки померлого : ОСОБА_9
та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати батька, та її
бабуся ОСОБА_9 померла, не отримавши за
життя свідоцтво про право на спадщину.
Після смерті бабусі із заявою про
прийняття спадщини звернулась сестра -
ОСОБА_4, окрім того спадкоємцем першої
черги після смерті бабусі був її
чоловік ОСОБА_3

Нотаріусом було відмовлено у видачі їй
свідоцтва про право на спадщину на ПП
фірму «КАСКО», оскільки відсутні
правовстановлюючі документи, тому
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на 1/3 частину ПП фірма
«КАСКО», в порядку спадкування за
законом від умерлих ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_9.(а.с.221 т.1)

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року зустрічний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на
підприємство залишено без розгляду. (т.2
а.с.17)

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
Павлоградської міської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та
піклування Павлоградської міської
ради, Перша Павлоградська державна
нотаріальна контора, Західно-
донбаська об'єднана державна податкова
інспекція, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності на
підприємство в порядку спадкування за
законом - відмовлено.(т.2 а.с.22-26)

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права(а.с.53-55).

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних пiдстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1 виданого відділом
реєстрації громадянського стану
виконкому Павлоградської міської Ради
народних депутатів від 27.01.1997 року-
позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про
народження та смерть. (т. 1 а.с. 12,13)

Як вбачається з відповіді Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори від 21.05.2013 року позивачка
звернулась до Першої Павлоградської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Крім
того фактичними спадкоємцями ОСОБА_8 є
також його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_3.
Свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_8 не видавалося. (т.1 а.с.47)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_9, яка є
бабусею позивачки та матір'ю померлого
ОСОБА_8 (т.1 а.с.45)

Згідно до відповіді Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори від 28.05.2013 року, після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9, заведено
спадкову справу на підставі заяви про
прийняття спадщини за законом від
доньки померлої ОСОБА_4. Також з заявою
про прийняття спадщини звернулася
неповнолітня онука померлої - ОСОБА_2,
яка діє зі згоди законного
представника ОСОБА_11 Також є фактичний
спадкоємець - чоловік померлої - ОСОБА_3.
Свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлої ОСОБА_9 не
видавалося. (т. 1, а.с. 165)

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 191 ЦК України
підприємство як єдиний майновий
комплекс є нерухомістю. Права на
земельну ділянку та інші об'єкти
нерухомого майна, які входять до складу
єдиного майнового комплексу
підприємства, підлягають державній
реєстрації в органах, що здійснюють
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно.

Відповідно до витягу з ЄДР юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
статуту ПП фірми «КАСКО», , місцезнаходження юридичної
особи: АДРЕСА_1, ОСОБА_9 стала власником
вказаної юридичної особи з 14.01.2009 року -
дати державної реєстрації виконкомом
Павлоградської міської ради статуту ПП
фірми «КАСКО» в новій редакції та
внесення до ЄДР відомостей про зміну
складу засновників вказаної юридичної
особи (т. 1 а.с. 92-100).

В період з 14.01.2009 року (дата набуття
ОСОБА_9 прав власника ПП фірми «КАСКО»)
по ІНФОРМАЦІЯ_2 року (день смерті
ОСОБА_9.) реєстрація прав власності на
нерухоме майно здійснювалася
відповідно до Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року № 7/5.

Згідно з п. 1.3 Тимчасового положення
державна реєстрація прав проводиться
реєстраторами бюро технічної
інвентаризації (далі - БТІ).

Згідно з п. 1.4 обов'язковій державній
реєстрації підлягають право власності
та інші речові права на нерухоме майно,
розміщене на території України, що
належить фізичним та юридичним особам.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вимоги закону щодо
обов'язкової державної реєстрації у
встановленому порядку речових прав на
нерухоме майно, належним доказом факту
належності спадкодавцю на праві
власності нерухомого майна, яке може
бути об'єктом спадщини, має бути
відповідний витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги з посиланням на ст. 191 ЦК
України обґрунтовуються тим, що ПП
фірма «КАСКО» є єдиним майновим
комплексом і нерухомим майном, тому за
законом є об'єктом спадщини. Разом з
тим, доказів державної реєстрації за
ОСОБА_9 права власності на єдиний
майновий комплекс ПП фірму «КАСКО» як
нерухоме майно позивачем суду першої
інстанції не надано. В матеріалах
справи вони також відсутні.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців приватного
щодо приватного підприємства фірми
«КАСКО» ОСОБА_9 з 14.01.2009 року і по день
смерті належали права засновника
вказаної юридичної особи, які
відповідно до ст. 1218 ЦК України входять
до складу спадщини ОСОБА_9

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Посилаючись на неможливість вирішення
спірного питання спадщини ОСОБА_9 у
позасудовому порядку, позивач
посилається на лист Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори № 1179/0116 від 22.03.2013 року. Однак зі
змісту вказаного листу вбачається, що
позивачу повідомлено про неможливість
видачі на її ім'я свідоцтва про право на
спадщину за законом на нерухоме майно -
ПП фірму «КАСКО». Доказів звернення до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_9,
а саме її прав власника юридичної особи
- ПП фірми «КАСКО», а також доказів
відмови нотаріусом у видачі такого
свідоцтва, позивачем не надано.

Позивачка обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, просила суд визнати за нею
право власності на ПП фірма «КАСКО» як
єдиний майновий комплекс, що включає
майновий комплекс розташований за
адресою АДРЕСА_1 м. Павлограда.

Згідно до інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна від 28.10.2013 року наданої
реєстраційною службою Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області, майновий
комплекс розташований за адресою :
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1,
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_6 - 2/3 частини та ОСОБА_7 -
1/3 частина на підставі договору
купівлі-продажу від 26,07.2013 року
посвідченого приватним нотаріусом
Павлоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 239)

Вказані особи належним чином
зареєстрували на себе право власності
на згадане вище майно,
правовстановлюючий документ, на
підставі якого вони набули право
власності не визнаний не дійсним і
ніким не оспорюється.

Крім того, відповідно до рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27.11.2009
року, яке надано апеляційному суду,
було розглянуто та задоволено позов
ОСОБА_5 до ПП «КАСКО» та ОСОБА_8 про
стягнення боргу і штрафних санкцій.

Постановою ВДВС Павлоградського
міськрайоного управління юстиції від
06.10.2011 року при примусовому виконання
зведеного виконавчого провадження №
144/12 на підставі рішень суду, майно яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
передано ОСОБА_5 в рахунок погашення
боргу. В цей же день було складено акт
передачі майна стягувачу в рахунок
погашення боргу.

10.10.2011 року приватним нотаріусом видано
свідоцтво, відповідно до якого
оскільки майно не реалізовано/торги не
відбулись/ і стягував ОСОБА_5 виявив
бажання залишити за собою непродане
майно, яке раніше належало ПП фірмі
«КАСКО», та відповідно до витягу з
Державного реєстру правочинів
зареєстровано за ОСОБА_5 (зазначені
документи надані апеляційному суду, та
приєднано до матеріалів справи у
судовому засіданні)

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Позивачка та її представник не надали
суду доказів державної реєстрації за
ОСОБА_9 права власності на єдиний
майновий комплекс ПП фірму «КАСКО» як
нерухоме майно.

Відповідно ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
зокрема щодо того, що ПП фірма «КАСКО» є
цілісним майновим комплексом
(нерухомістю)- не є підставою для
скасування оскаржуваного рішення від 17
грудня 2013 року.

Інші посилання апелянта на порушення
судом норм матеріального
законодавства, зокрема щодо визнання
за позивачкою права власності на 1/3
частки ПП фірми «КАСКО», також не є
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
щодо визнання права власності на
підприємство в порядку спадкування за
законом зводяться до переоцінки
доказів на які послався суд першої
інстанції, тому їх прийняти не можна.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції. Рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи, тому апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: