Справа № 422/1298/14-ц
Провадження по справі №2/422/320/2014
17 червня 2014 року Перевальський
районний суд Луганської області
головуючого-судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Перевальську, Луганської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
посилаючись на наступне. Між ними та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №DN80AM00000315 від 25.10.2007
року, відповідно до якого товариство
доларів США на термін до 22 жовтня 2014
року. Проте відповідач ОСОБА_1, умови
кредитного договору порушив, внаслідок
чого станом на 14 лютого 2014 року
заборгованість по кредитному договору
доларів США, заборгованість по
процентам за користування кредитом -
5458,37 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом - 2173,00
доларів США, пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором -
США (фіксована частина), 1840,90 доларів
США (процентна складова).
На підставі викладеного, позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їх
користь заборгованість за кредитним
договором №DN80AM00000315 від 25.10.2007 року, в
до курсу національного банку України
дорівнює 333 876,49 гривень та стягнути з
відповідача судові витрати.
У судовому засіданні, представник
позивача підтримав з'явленні позовні
вимоги в повному обсязі та просив їх
Відповідач ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився по невідомій суду
причині, хоча своєчасно був
повідомлений про дату та час розгляду
справи. Заяви про розгляд справи за
його відсутності до суду не надходило.
Суд, вислухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню.
Згідно ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем на підтвердження позову
надані докази: кредитний Договір
№DN80AM00000315 від 25.10.2007 року, укладений між
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» і ОСОБА_1
року (а.с.10-12), довідку про офіційний
курс гривні до іноземної валюти станом
на 14 лютого 2014 року (а.с.9), ксерокопія
паспорту ОСОБА_1 (а.с.13), а також
розрахунок заборгованості за
кредитним договором (а.с.6-8) і уточнений
розрахунок (а.с.65-90).
Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України,
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.
В ст.58 ЦПК України, закріплено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Згідно до ст.57 ЦПК України, належними є
доказами, які містять інформацію щодо
предмета доказування. А в ст.59 ЦПК
України, зазначено, що суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Досліджуючи надані позивачем докази,
суд дійшов висновку, що такі доказі як,
розрахунок заборгованості за
кредитним договором (а.с.6-8) і уточнений
розрахунок (а.с.65-90) є неналежними і
Так, відповідно до п.7.1 Кредитного
Договору банк надав кредит відповідачу
для придбання автомобіля у розмірі 23
176,16 доларів США, ця сума складається з
суми кредиту у розмірі 15 917,41 доларів
США, 6,77 доларів США - плата за
реєстрацію предмету застави, 5978,59
доларів США - плата за страхування
автомобіля, 1273,39 доларів США -
винагороди за надання фінансового
інструменту у момент надання кредиту. А
також в договорі закріплено, що
позичальник повинен сплачувати 0,83% на
місяць на суму залишку заборгованості
за користування кредитом та 0,25%
щомісячно в період сплати від суми
Але всупереч Договору, де чітко
визначена сума кредиту у розмірі 23 176,16
доларів США, позивачем надані
розрахунки (а.с.6-8 та а.с.65-90), де сумою
кредиту - зазначена сума 17 385,51 доларів
США, тобто не та сума, яка зазначена в
кредитному договорі.
Крім того, ця сума в період часу з
26.10.2007 року по 13.10.2008 року зменшується до
розміру 15 770,14 доларів США, а потім
збільшується до 16 674,84 доларів США і так
неодноразово. Як пояснив представник
позивача, це сума страховки, яку банк
кожен рік виплачував за автомобіль
відповідача. Але враховуючі, що
власником автомобіля є ОСОБА_1, і лише
він може застрахувати свій автомобіль,
а також те, що банк не має права
надавати чи сплачувати за відповідача
будь - які кошти, не передбачені
кредитним договором, третім особам, то
це ствердження представника позивача
суд вважає безпідставним, тим більше,
що суми страховки, згідно розрахунків,
то збільшуються то зменшуються, що
суперечить умовам договору. Так, на 24
жовтня 2008 року сальдо поточне
збільшилось на 904,7 доларів США, на 23
жовтня 2009 року на 105,99 доларів США, на 25
жовтня 2010 року на 108,66 доларів США, на 25
жовтня 2011 року на 107,58, на 25 жовтня 2012
року на 105,8, на 25 жовтня 2013 року на 105,93
А також, суд вважає, що в п.7.1
Кредитного Договору чітко вказана сума
страховки у розмірі 5978,59 доларів США,
тому відсутні підстави для нарахування
позивачем додаткових страхових виплат.
Крім того, в графі розрахунків
«комісія нарахована», стоять різні
суми - до 03.09.2008 року - 43,46, а 03.10.2008 року -
39,83 доларів США, 03.11.2008 - 41,69, потім знову
43,46, представник позивача в судовому
засіданні не зміг вказати чому такі
різні цифри і яким чином вони
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.212 ЦПК України,
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.
Враховуючі, що сторони користуються
своїми правами на власний розсуд, і
вільні в наданні доказів, а суд приймає
рішення лише на досліджених в судовому
засіданні доказах, суд дійшов висновку,
що позивачем надані докази - кредитний
Договір № DN80AM00000315 від 25.10.2007 року
(а.с.10-12) на суму 23 176,16 Доларів США,
ксерокопія паспорту ОСОБА_1, які
підтверджують договірні відносини між
позивачем і відповідачем, але
позивачем не надано доказів
підтверджуючих суми заборгованості
відповідача, оскільки такі докази як,
розрахунок заборгованості за
кредитним договором і уточнений
розрахунок не можуть бути прийняти
судом як належні і допустимі докази,
тому в позові необхідно відмовити.

Оскільки судом відмовлено позивачу в
вимогах про стягнення заборгованості
за кредитним договором, то суд вважає
за необхідне відмовити і в стягненні
коштів, витрачених позивачем на сплату
судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,213 - 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№DN80АМ00000315 від 25 жовтня 2007 року -
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий - суддя:
Е.М.Сініцин.