У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Траєкторія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Траєкторія» на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 5 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 30 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Траєкторія» (далі -
ТОВ «Траєкторія») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
29 квітня 2011 року між кредитною спілкою
«КС Володар» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за яким
останній отримав кредит у
розмірі 50 тис. грн зі сплатою 48 % річних
за користування кредитом на строк до 29
квітня 2013 року. 29 квітня 2011 року з метою
забезпечення повернення кредиту між
кредитною спілкою «Володар» та ОСОБА_4
і ТОВ «Траєкторія» були укладені
договори поруки, за якими останні взяли
на себе обов'язок солідарно
відповідати за зобов'язаннями
позичальника. У зв'язку з порушенням
ОСОБА_3 своїх кредитних зобов'язань ТОВ
«Траєкторія», як поручитель, погасило
кредитну заборгованість позичальника
в сумі 41 852 грн 88 коп.

Посилаючись на те, що, виконавши
зобов'язання, до товариства перешли всі
обов'язки кредитора, уточнивши позовні
вимоги, просив стягнути з відповідачів
солідарно 50 223 грн 46 коп. та судові
витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 5 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 30 січня 2014 року, позов ТОВ
«Траєкторія» задоволено часткво.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Траєкторія» 50 223 грн 46 коп.
заборгованості. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Траєкторія»,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов ТОВ
«Траєкторія», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
позивач як поручитель виконав
зобов'язання позичальника, став
кредитором, тому ця сума підлягає
стягненню лише з позичальника,
оскільки ОСОБА_4 не є позичальником, а є
поручителем за окремим договором
поруки, як і ТОВ
«Траєкторія», і у договорі поруки
передбачено, що заборгованість за
кредитним договором стягується з
позичальника.

Проте із такими висновками судів
погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що що 29
квітня 2011 року між кредитною спілкою
«КС Володар» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за яким
останній отримав кредит у
розмірі 50 тис. грн зі сплатою 48 % річних
за користування кредитом на строк до 29
квітня 2013 року. 29 квітня 2011 року з метою
забезпечення повернення кредиту між
кредитною спілкою «КС Володар» та
ОСОБА_4 і ТОВ
«Траєкторія» були укладені окремі
договори поруки, за якими останні взяли
на себе обов'язок солідарно
відповідати за зобов'язаннями
позичальника. Позичальник своїх
зобов'язань не виконав, і у зв'язку з чим
ці зобов'язання виконав поручитель, ТОВ
«Траєкторія».

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512, ч. 2 ст. 556 ЦК
України до поручителя, який виконав
своє зобов'язання перед кредитором,
переходять усі права кредитора у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.

У разі, якщо кілька порук було дано за
різними договорами поруки окремо один
від одного, то виконання, здійснене
одним із поручителів, тягне за собою
перехід до нього всіх прав, належних
кредитору (ст. 544 ЦК України), у тому
числі і вимог до кожного з інших
поручителів, які забезпечили
зобов'язання, про солідарне з боржником
виконання забезпеченого зобов'язання.
Інше може бути передбачено
домовленістю між поручителями. У
зв'язку із цим, посилання судів на те,
що у разі надання окремих порук, такі
поручителі не є боржниками один перед
одним, прямо суперечить ст. 554 ЦК
України.

Отже, оскільки поручитель ТОВ
«Траєкторія», виконав зобов'язання
позичальника перед кредитором, то з
урахуванням положень ст. ст. 514, 516-518, 556
ЦК України до нього перейшли права
кредитора за кредитним договором, у
тому числі й право вимоги до ОСОБА_4,
порука якого забезпечувала виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України суди не встановили обставини,
що мають значення для справи, дійсні
права й обов'язки сторін, які
випливають з кредитного договору, та не
обґрунтували з огляду на правові норми
підстави для відмови у стягненні
заборгованості за кредитним договором
з поручителів.

Таким чином, ураховуючи, що судами не
встановлені всі фактичні обставини,
від яких залежить правильне вирішення
справи, та допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судові рішення відповідно до
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Траєкторія» задовольнити часттково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 5 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 30 січня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко