Справа №2-37/10 Головуючий у суді у 1
інстанції - Клименко А.Я.Номер
провадження 22-ц/788/4/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г., Попруги С. В.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 06 травня 2010 року та додаткове
рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 20 вересня 2012 року

у цивільній справі за позовом
Виконавчого комітету Сумської міської
ради до ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, СГІРФО
Зарічного ВМ СМВ УМВС України в
Сумській області, треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зарічник», Служба у
справах дітей Сумської міської ради,

про розірвання договору піднайму на
жиле приміщення, виселення та зняття
осіб реєстрації,

в с т а н о в и
л а:

У квітні 2008 року виконавчий комітет
Сумської міської ради звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що відповідно до рішення
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 19 травня 1998 року №227 «Про
бронювання житлових приміщень»
громадянину ОСОБА_7 видано охоронне
свідоцтво (бронь) на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 32,8
кв.м, загальною площею 46,8 кв.м на строк
до 12 лютого 2001 року.

Вказана квартира належить до
комунальної власності і
обслуговується ТОВ «Зарічник».

02 вересня 1998 року ОСОБА_7 уклав договір
піднайму (найму) жилого приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
ОСОБА_3 на строк дії броні - до 12 лютого
2001 року.

04 вересня 1998 року ОСОБА_7 подав заяву до
начальника ВЖРУ-3 на дозвіл про
прописку ОСОБА_3

У карточці прописки ОСОБА_3 стоїть
відмітка про те, що прописана вона
тимчасово до 12 лютого 2001 року.

До цього часу бронь на квартиру ОСОБА_7
не переоформив і ОСОБА_3 продовжує
мешкати зі своїми дітьми - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, також вони
залишаються зареєстрованими за даною
адресою.

Просив розірвати договір піднайму на
жиле приміщення, виселити та зняти з
реєстрації.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 06 травня 2010 року позов
задоволено.

Розірвано договір найму жилого
приміщення з ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язано СГІРФО Зарічного ВМ СМВ
УМВС України в Сумській області зняти з
реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Зарічного
районного суду м.Суми від 20 вересня 2012
року виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

При цьому доводить, що ОСОБА_7 та члени
його сім'ї не були визнані такими, що
втратили право проживання у квартирі, а
тому рішення суду про зняття їх з
реєстрації у квартирі є незаконним.
Вважає, що вони набули право
користування спірною квартирою,
оскільки проживали разом з основним
наймачем квартири в якості членів його
сім'ї, тому у них право користування
квартирою є рівним, що передбачено
ст.ст.64, 65 ЖК України.

Вказує, що спірна квартира є єдиним
місцем проживання, вони сплачують
комунальні платежі, підтримують в
належному санітарному стані та
проводять необхідні ремонтні роботи.

Інші особи, які брали участь у розгляді
справи, належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи. Їх неявка
не є перешкодою для розгляду справи в
суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_9, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
представника позивача Пявку Ю.М., яка
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір піднайму на жиле приміщення -
квартиру АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_7
та ОСОБА_3 підлягає розірванню,
оскільки строк дії броні на квартиру
закінчився, що також є підставою для
виселення та зняття з реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.73 ЖК України жилі
приміщення, що їх займають наймачі та
члени їх сімей, бронюються при
направленні на роботу за кордон - на
весь час перебування за кордоном, при
виїзді на роботу в райони Крайньої
Півночі і в прирівняні до них
місцевості - на весь час дії трудового
договору, а у випадках, передбачених
законодавством Союзу РСР, - на весь час
перебування в районах Крайньої Півночі
і в прирівняних до них місцевостях.

Відповідно до ст.75 ЖК України у разі
бронювання жилого приміщення
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті Ради народних
депутатів за місцем знаходження
приміщення, що бронюється, видає
наймачеві або членові його сім'ї
охоронне свідоцтво (броню). У разі
виникнення спору питання вирішується в
судовому порядку.

Якщо наймач та члени його сім'ї не
повернулись у заброньоване жиле
приміщення протягом шести місяців
після закінчення строку дії броні,
договір найму жилого приміщення за
позовом наймодавця може бути розірвано
в судовому порядку (стаття 76 ЖК
України).

Відповідно до ч.1 ст.97 ЖК України після
закінчення строку договору піднайму
піднаймач не вправі вимагати
відновлення договору і на вимогу
наймача зобов'язаний звільнити займане
приміщення.

Відповідно до положень ст.99 ЖК України
піднаймачі і тимчасові жильці
самостійного права на займане жиле
приміщення не набувають незалежно від
тривалості проживання.

У разі припинення дії договору найму
жилого приміщення одночасно
припиняється і дія договору піднайму.

Судом першої інстанції встановлено та
сторонами не заперечується, що
відповідно до рішення виконавчого
комітету Сумської міської ради від 19
травня 1998 року №227 «Про бронювання
житлових приміщень» громадянину
ОСОБА_7 видано охоронне свідоцтво
(бронь) на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1
на строк до 12 лютого 2001 року.

Вищевказана квартира належить до
комунальної власності і
обслуговується ТОВ «Зарічник».

02 вересня 1998 року ОСОБА_7 уклав Типовий
договір піднайму (найму) жилого
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 на строк дії броні - до
12 лютого 2001 року.

04 вересня 1998 року ОСОБА_7 подав заяву до
начальника ВЖРУ-3 на дозвіл про
прописку ОСОБА_3

У карточці прописки ОСОБА_3 стоїть
відмітка про те, що прописана вона
тимчасово до 12 лютого 2001 року.

До цього часу бронь на квартиру ОСОБА_7
не переоформив і ОСОБА_3 продовжує
мешкати зі своїми дітьми - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, також вони
залишаються зареєстрованими за даною
адресою.

Відповідно до довідки Муніципального
унітарного підприємства м.Апатіти
Мурманської області, Російської
Федерації від 03 листопада 2003 року
ОСОБА_7 був зареєстрований з 1977 року за
адресою: АДРЕСА_8 разом зі своїми синами
- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.180 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що за
життя ОСОБА_7 Сумська міська рада
пред'являла до нього позов про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням. Проте, ухвалою
Зарічного районного суду м.Суми від 31
серпня 2007 року провадження у справі
було закрите у зв'язку зі смертю ОСОБА_7

З копії акта про смерть вбачається, що
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.184
т.2).

За змістом ст.ст. 63 ЖК України та ст.509 ЦК
України договір найму жилого
приміщення в будинках державного
громадського і житлового фонду є
правовідношення, у якому наймач
(боржник) зобов'язується здійснити на
користь другої сторони наймодавця
(кредитора) плату за користування
житлом, а наймодавець (кредитор) має
право вимагати від наймача (боржника)
виконання його обов'язку .

Відповідно до вимог ч.1 ст.608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
фізичної особи.

Отже, за встановлених фактичних
обставин та вимог вищезазначених норм
права, договір найму двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, укладений з ОСОБА_7
припинив свою дію ІНФОРМАЦІЯ_3 року у
зв'язку зі смертю наймача, що має
наслідком і припинення договору
піднайму від 02 вересня 1998 року,
укладеного із ОСОБА_3, а не його
розірвання в судовому порядку за
позовом особи, яка не є стороною
договору піднайму.

На зазначені вимоги закону суд першої
інстанції уваги не звернув та
помилково ухвалив рішення про
розірвання договору піднайму від 02
вересня 1998 року на спірну квартиру із
ОСОБА_3, що у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування оскаржуваного рішення у цій
частині та ухвалення нового рішення
про відмову виконавчому комітету
Сумської міської ради у задоволенні
позову у цій частині.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом вимог ч.2 ст.220 ЦПК
України щодо ухвалення додаткового
рішення після закінчення строку на
його виконання є необґрунтованими.

Зазначеною нормою процесуального
закону врегульовано строк подачі до
суду особами, які беруть участь у
справі, заяви про ухвалення
додаткового рішення, Який відповідно
до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «про
виконавче провадження», в редакції
чинній на час набрання законної сили
рішення від 06 травня 2010 року, становив
три роки.

Крім того, як убачається з матеріалів
справи, сторонами по справі
подавались докази та давались
пояснення щодо заявленої вимоги про
виселення, проте судом рішення у цій
частині позову не ухвалено, відтак суд
першої інстанції обґрунтовано ухвалив
додаткове рішення.

Не ґрунтуються на законі та наявних у
справі письмових доказах і доводи
апеляційної скарги про набуття права
користування спірною квартирою з
огляду на проживання з наймодавцем
ОСОБА_7 як члени його сім'ї, які також
спростовуються і рішенням Зарічного
районного суду м.Суми від 12 березня 2014
року, що набрало законної сили у
встановленому процесуальним законом
порядку.

Є безпідставними і доводи апеляційної
скарги про звернення позивача до суду з
вимогою про виселення за межами
строків позовної давності, оскільки
незалежно від строку проживання
піднаймачі самостійного права на
житлову площу е набувають, відтак строк
давності не застосовується.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2,
ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 06 травня 2010 року у даній
справі у частині розірвання із ОСОБА_3
договору найму на квартиру АДРЕСА_1
скасувати та у цій частині у
задоволенні позову виконавчому
комітету Сумської міської ради
відмовити.

В іншій частині рішення Зарічного
районного суду м.Суми від 06 травня 2010
року та додаткове рішення цього ж суду
від 20 вересня 2012 року залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -