Справа № 1810/1027/12
провадження 2/580/1/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
Лебединський районний суд Сумської
області

в складі: головуючої судді -
Подопригори Л. І.,

за участю секретаря - Лєсної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача Межиріцької
сільської ради - Литвиненка В.Г.,

представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради
Лебединського району, Лебединської
районної державної нотаріальної
контори, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання
недійсною довіреності посвідченої
посадовою особою виконавчого комітету
Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
та про зобов'язання вчинити певні дії,
третя особа -державний нотаріус
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Лисенко В.Ф. -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, як правонаступник померлого
ОСОБА_7, звернувся до суду з позовом до
Межиріцької сільської ради
Лебединського району, Лебединської
районної державної нотаріальної
контори, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просить суд:

- визнати недійсним з моменту
посвідчення оспорюваний односторонній
правочин - довіреність ОСОБА_5 від 01
жовтня 2010 року видану на ім'я ОСОБА_2,
посвідчену секретарем виконавчого
комітету Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліною Наталією Никифорівною;

- визнати неподаною заяву ОСОБА_5 про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_9 від 09 грудня 2010 року, поданої до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
неповноважною особою - ОСОБА_2,
задовольнивши вимогу про застосування
наслідків недійсності оспорюваного
правочину;

- визнати неподаною заяву ОСОБА_5 про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_9 від 28.04.2011 року, переданої до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
неповноважною особою - ОСОБА_2,
задовольнивши вимогу про застосування
наслідків недійсності оспорюваного
правочину;

- визнати неподаною державному
нотаріусу копії рішення Лебединського
районного суду від 22.09.2010 року, що
стосується виключно прав спадкоємця
ОСОБА_7, яка була подана 28.04.2011 р. до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
ОСОБА_2, як представником за оспореним
правочином;

- визнати неправомірними дії
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
в особі державного нотаріуса Лисенко
Валентини Федорівни при долученні до
спадкової справи №526/2005 переданої
ОСОБА_2 від імені ОСОБА_5, заяви про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_9, зареєстрованої у книзі обліку
та реєстрації спадкових справ за № 527
та Журналі реєстрації вхідних
документів за номером 92/02-14 від 28 квітня
2011року.

Позовні вимоги в частині визнання
недійсним з моменту посвідчення
оспорюваного одностороннього
правочину - довіреності ОСОБА_5 від 01
жовтня 2010 року виданої на ім'я ОСОБА_2,
яка була посвідчена секретарем
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради Лебединського району
Сумської області Мікуліною Наталією
Никифорівною, позивач обґрунтовує тим,
що ОСОБА_5, на момент вчинення
правочину, не мала необхідного місця
проживання та реєстрації в с. Межиріч
Лебединського району Сумської області.
Також позивач зазначає, що форма
посвідченого секретарем виконавчого
комітету Межиріцької сільської ради
правочину не відповідає нормативно
правовим документам, а саме, наказу
Міністерства юстиції України від 31.10.2006
№ 83/5. Крім того вимоги про визнання
недійсною довіреності позивач мотивує
необхідністю виконання судових рішень,
що набрали законної сили, а саме,
Постанови Сумського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року та Ухвали колегії суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року у справі щодо визнання недійсним і
скасуванням державної реєстрації
одностороннього правочину.

Позовні вимоги в частині визнання
неподаною заяви ОСОБА_5 про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_9 від 09
грудня 2010 року на підставі якої
державним нотаріусом Лебединської
районної державної нотаріальної
контори Сумської області була видана
постанова «Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії ОСОБА_5 з видачі
свідоцтва про право на спадщину»,
позивач мотивує тим, що зазначена заява
була передана до Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області неповноважною особою
- ОСОБА_2, представником ОСОБА_5 за
довіреністю посвідченою секретарем
виконавчого комітету Межирицької
сільської ради Лебединського району
Сумської області Мікуліною Н.П. від 01
жовтня 2010 року.

Вимоги щодо визнання неподаною до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини
після померлого ОСОБА_9 від 28.04.2011 року,
зареєстрованої у книзі обліку та
реєстрації спадкових справ за № 527 та
Журналі реєстрації вхідних документів
за номером 92/02-14 від 28.04.2011р., позивач
мотивує тим, що зазначена заява була
передана до Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області неповноважною особою
гр. ОСОБА_2, представником ОСОБА_5, а
також фактами викладеними в довідці
Головного управління юстиції у
Сумській області «Про результати
проведення позапланової повторної
перевірки організації нотаріальної
діяльності та виконання правил ведення
нотаріального діловодства державним
нотаріусом Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Лисенко В.Ф.

Позовні вимоги щодо визнання неподаною
державному нотаріусу копії рішення
Лебединського районного суду від 22.09.2010
року, яка була подана 28.04.2011 р. до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
ОСОБА_2, як представником за
оспореним правочином, позивач
обґрунтовує тим, що зазначене рішення
було передане до Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області неповноважною особою
гр. ОСОБА_2, представником ОСОБА_5, що є
не оспорюваним фактом встановленим в
матеріалах справи № 1810/1052/12 на
підставі листа-відповіді від 21.03.2012
року вих. №44302-14 завідуючої
Лебединською районною державною
нотаріальною конторою, на запит судді
Стеценка В.А.

Вимоги щодо визнання неправомірними
дій державного нотаріуса Лебединської
районної державної нотаріальної
контори Сумської області Лисенко В.Ф.
при долученні до спадкової справи
№526/2005, заяви від імені ОСОБА_5, про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_9, переданої ОСОБА_2, позивач
мотивує тим, що зазначена заява була
прийнята з порушенням чинного
законодавства, а саме: вимог ч. 2 ст. 1269
ЦК України, п.207 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
03.03.2004 р. № 20/5.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, який є також і
представником ОСОБА_5, не визнав
позовних вимог ОСОБА_1, до нього
особисто та його довірительки.
Заперечуючи проти позову, зазначив, що
доручення видане 1 жовтня 2010 року на
його ім'я ОСОБА_5, було посвідчено
секретарем виконавчого комітету
Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліною Н.Н. на підставі того, що його
довірителька протягом більше шести
місяців на рік проживала в АДРЕСА_1, де
немає державних нотаріусів. Доручення
було видано на підставі усної
домовленості. Волевиявлення ОСОБА_5,
щодо надання повноважень
представництва її інтересів було
вільним. Державна реєстрація
довіреності чинним законодавством не
вимагається. Внесення довіреності до
Єдиного реєстру довіреностей не є
державною реєстрацією правочинів.
Спосіб захисту цивільних прав та
інтересів, обраний позивачем, щодо
визнання документів не поданими, не
передбачений ст. 16 ЦК України. Тому
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача - Межиріцької
сільської ради в судовому засіданні
вимоги ОСОБА_1 не визнав з тих підстав,
що на момент посвідчення секретарем
сільської ради доручення від імені
ОСОБА_5, довірителька проживала на
території сільської ради і тому їй не
було відмовлено у посвідченні
довіреності. Також він повідомив що
ОСОБА_5 кожного року приїжджала в с.
Межиріч, та проживала сезонно, з весни
до осені. Облік мешканців села не
ведеться, а ведеться лише
погосподарський облік осіб, які
фактично зареєстровані на території
сільської ради на підставі паспортних
документів. Бланки доручень у
сільській раді відсутні, тому їх
посвідчують на звичайних листах
паперу.

Представник відповідача, Лебединської
районної державної нотаріальної
контори та третя особа - державний
нотаріус Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Лисенко В.Ф., в судове засідання не
з'явилася, хоча і була своєчасно та
належним чином повідомлена про дату,
час та місце розгляду справи, але
надала заяви в яких просила суд справу
розглядати без її участі, враховуючи
подані раніше заперечення проти
позову. Заперечуючи проти позову
державний нотаріус Лебединської
районної державної нотаріальної
контори Лисенко В.Ф., від себе особисто
та від імені очолюваної нею установи
просила суд відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що
заява від імені ОСОБА_5 про прийняття
нею спадщини, на якій підпис ОСОБА_5
засвідчено державним нотаріусом
Третьої Севастопольської державної
нотаріальної контори Сусліним О.М.
03.12.2010 року і зареєстровано в реєстрі за
№ 1- 2524, була тільки передана до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 і
представництво за довіреністю від
імені ОСОБА_5, ним не використовувалось.
Жодна нотаріальна дія у спадковій
справі № 526 від 23.08.2005 року від імені
ОСОБА_5 з використанням оспорюваної
довіреності, посвідченої виконавчим
комітетом Межирицької сільської ради
Лебединського району Сумської області
01.10.2010 року на ім'я ОСОБА_2, на її
представництво перед третіми особами,
не вчинялась. Визнання недійсним
реєстраційного запису в Єдиному
реєстрі довіреностей не є підставою
для визнання недійсною самої
довіреності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
частково обґрунтованими і тому
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Між сторонами мають місце цивільні
правовідносини, які регулюються ст. 202 -
205, 209, 210, 215, 216, 217, 237, 244, 245 ЦК України, ст.
37, 39-40 ЗУ «Про нотаріат», ст. 3, 6 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач - ОСОБА_1 є правонаступником
та спадкоємцем свого батька - ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається
із спадкової справи №336/2012 та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
25.10.2012 року ( т.3 а.с. 85-91).

У свою чергу, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5
були спадкоємцями свого племінника
ОСОБА_9, що вбачається з матеріалів
спадкової справи № 526 (а.с. 187-192).

1 жовтня 2010 року ОСОБА_5, видала ОСОБА_2
довіреність на представництво своїх
інтересів перед третіми особами
строком на три роки, на виконання дій
необхідних для оформлення спадщини, що
відкрилася після смерті ОСОБА_12,
ОСОБА_13 та ОСОБА_9. Вказаною
довіреністю, ОСОБА_2, було надано право
бути представником інтересів ОСОБА_5 у
відповідних установах з питань
реєстрації у встановленому порядку в
усіх державних, громадських,
господарських та інших підприємствах,
установах, організаціях незалежно від
їх підпорядкування, форм власності та
галузевої належності, органах
державної влади і управління, вести від
її імені справи в усіх судових
установах зі всіма правами, наданими
законом кримінальному та цивільному
позивачеві, відповідачеві, третій
особі, потерпілому в тому числі з
правом повної або часткової відмови
від позовних вимог, визнання позову,
зміни предмету позову, укладання
мирової угоди, оскарження рішення суду,
дій та бездіяльності посадових осіб
державних і недержавних органів,
подавати виконавчий лист до стягнення,
проведення справи в апеляційному суді
або у касаційній інстанції, з правом
одержання присудженого майна або
грошей. Також представникові надано
право подавати від імені довірительки
відповідні документи включаючи заяви
(в тому числі заяву про видачу
свідоцтва про право на спадщину),
представляти її інтереси в
компетентному бюро технічної
інвентаризації, управлінні земельних
ресурсів, інших землевпорядних
організаціях, будь-якій банківській
установі України, в державних,
громадських, господарських та інших
підприємствах, установах, організаціях
незалежно від їх підпорядкування, форм
власності та галузевої належності,
одержувати оформлені на ім'я
довірительки документи, в тому числі
свідоцтво про право на спадщину, тощо,
сплачувати належні з неї платежі,
ведення від її імені переговорів та
попереднього узгодження всіх
процедурних питань, подання та підпису
всіх документів, необхідних для
виконання повноважень. Довіреність
була посвідчена секретарем
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради Лебединського району
Сумської області 1 жовтня 2010 року (т. 1
а.с. 11).

Зазначена довіреність 16 жовтня 2010 року
була зареєстрована Лебединською
районною державною нотаріальною
конторою в Єдиному реєстрі
довіреностей за №33518269 (т.1 а.с. 41).

На виконання дій визначених
довіреністю ОСОБА_2 звернувся до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті
племінника ОСОБА_9, на підставі чого
державний нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку з пропуском строку
для подачі заяви про прийняття
спадщини та в зв'язку з оформленням
спадкових прав ОСОБА_14 (а.с. 109).

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 25 лютого 2011 року,
яке набрало законної сили 19 квітня 2011
року, ОСОБА_5 визначено додатковий
строк тривалістю шість місяців для
подання заяви про прийняття спадщини
на майно померлого ОСОБА_9, після чого 24
квітня 2011 року нею, через представника
ОСОБА_2, була подана до Лебединської
районної державної нотаріальної
контори заява про прийняття спадщини,
яка була прийнята (т.2 а.с. 17, т. 3 а.с. 6, 8-10,
191)

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року, визнано недійсним та скасовано
реєстраційний запис від 16 жовтня 2010
року в Єдиному реєстрі довіреностей за
№ 33518269 щодо довіреності ОСОБА_5,
посвідченої секретарем виконавчого
комітету Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліною Н.П. 1 жовтня 2010 року за
реєстровим номером 34 (а.с. 169-174).
Ухвалюючи дану постанову суд
встановив, що на підставі оскаржуваної
довіреності здійснювалося оформлення
спадкових прав, які є предметом спору
між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, тому вона впливає
на права та інтереси ОСОБА_1

В запереченні проти позову, яке
міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с.
67-68), ОСОБА_5 вказала, що вона двічі, а то
й тричі на рік, по мірі потреби й
можливості, кожного року приїжджає до
с. Межиріч на поминальні дні до родичів,
для допомоги їм весною, влітку та
восени по обробітку та збору городини
та фактично в цей час проживає у
родичів, від одного місяця до трьох
місяців щорічно.

Із змісту довіреності ОСОБА_5,
посвідченої секретарем виконавчого
комітету Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліною Н.П. 1 жовтня 2010 року
вбачається, що довірителька зазначила
місце свого проживання АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Згідно вимог ст. 10 - 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 209 ЦК України,
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін. Нотаріальне посвідчення
правочину здійснюється нотаріусом або
іншою посадовою особою, яка відповідно
до закону має право на вчинення такої
нотаріальної дії, шляхом вчинення на
документі, в якому викладено текст
правочину, посвідчувального напису.

Згідно ст. 40 ЗУ України «Про нотаріат»,
до нотаріально посвідчених
довіреностей прирівнюються
довіреності осіб, які проживають у
населених пунктах, де немає
нотаріусів, посвідчені уповноваженою
на це посадовою особою органу
місцевого самоврядування, крім
довіреностей на право розпорядження
нерухомим майном, довіреності на
управління і розпорядження
корпоративними правами та
довіреностей на користування та
розпорядження транспортними засобами.

Відповідно до ст. 3, 6 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», місце
проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які постійно або тимчасово проживають
в Україні, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Враховуючи пояснення відповідачки
ОСОБА_5 викладені у запереченні проти
позову в яких вона зазначає про те, що
вона проживала в АДРЕСА_1 у родичів, від
одного до трьох місяців щорічно, а
також те, що інших належних та
допустимих доказів факту її проживання
в с. Межиріч протягом більше шести
місяців на рік під час судового
розгляду не було встановлено, суд
вважає, що секретар виконавчого
комітету Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліна Н.П., не мала права
посвідчувати довіреність ОСОБА_5

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу, відповідно до яких: 1)
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; 3)
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; 4) правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
5) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ст. 219 ЦК України, в разі
недодержання вимоги закону про
нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину такий
правочин є нікчемним. Суд може визнати
такий правочин дійсним, якщо буде
встановлено, що він відповідав
справжній волі особи, яка його вчинила,
а нотаріальному посвідченню правочину
перешкоджала обставина, яка не
залежала від її волі.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" міститься роз'яснення про
те, що з підстав недодержання вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину нікчемними є тільки
правочини, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. При розгляді таких справ
суди повинні з'ясувати, чи підлягає
правочин обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість.

Оскільки в судовому засіданні не було
встановлено недодержання в момент
вчинення правочину вимог ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203
ЦК України та разом з тим встановлено,
що довірителька дійсно бажала надати
повноваження ОСОБА_2, щодо
представництва її інтересів з питань
оформлення спадкових прав, тобто її
волевиявлення було вільним та
відповідало внутрішній волі, що
вбачається із пояснень викладених у
запереченні (т. 1 а.с. 67-68). Довіреність
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2, щодо
представництва її інтересів з питань
оформлення спадкових прав, яка була
посвідчена секретарем виконавчого
комітету Межиріцької сільської ради
Лебединського району Сумської області
Мікуліною Н.П. 1 жовтня 2010 року
уповноважує представника на виконання
широкого кола повноважень, серед яких
маються повноваження на вчинення
правочинів, що потребують
нотаріального посвідчення так і ті, які
такого посвідчення не потребують.

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи відсутність клопотань про
визнання дійсним нікчемного правочину,
суд вважає за необхідне визнати
частково недійсним доручення ОСОБА_5 на
ім'я ОСОБА_2, від 1 жовтня 2010 року, а саме,
в частині уповноваження представника
на виконання правочинів, що потребують
нотаріального посвідчення.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб
захисту прав та інтересів щодо:
визнання неподаною заяви ОСОБА_5, про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_9 від 09 грудня 2010 року, поданої до
Лебединської районної державної
нотаріальної контори Сумської області
неповноважною особою - ОСОБА_2; визнання
неподаною заяви ОСОБА_5 про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_9 від
28.04.2011 року, переданої до Лебединської
районної державної нотаріальної
контори Сумської області
неповноважною особою - ОСОБА_2; визнання
неподаною державному нотаріусу копії
рішення Лебединського районного суду
від 22.09.2010 року, є неналежним способом
захисту і унеможливлює для суду
захистити права та інтереси позивача,
оскільки обраний спосіб не відповідає
закріпленим в чинному законодавстві
правовим положенням.

Вирішення вищезазначених спірних
правовідносин, що виникли між
сторонами, може відбуватися шляхом
пред'явлення позову про визнання
незаконними дій нотаріуса, а не
визнання неподаними заяв та рішення
суду.

Таким чином, суд не має правових
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Відповідно до вимог ст. 238 ЦК України,
представник не може вчиняти правочин,
який відповідно до його змісту може
бути вчинений лише особисто тією
особою, яку він представляє.

Згідно п. 207 «Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 року № 20/5, письмова заява
про прийняття спадщини та відмову від
неї подається спадкоємцем особисто до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини. Якщо заява, на якій
справжність підпису спадкоємця не
засвідчена, надійшла поштою, вона
приймається нотаріусом, заводиться
спадкова справа, а спадкоємцю
пропонується надіслати заяву,
оформлену належним чином, або прибути
особисто до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини. Справжність
підпису на таких заявах має бути
нотаріально засвідченою.

Оскільки в судовому засіданні було
встановлено, що заява ОСОБА_5, про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_9, яка посвідчена державним
нотаріусом Третьої Севастопольської
державної нотаріальної контори
Сусліним О.М., була передана державному
нотаріусу Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області Лисенко В.Ф., 28 квітня
2011 року представником за дорученням -
ОСОБА_2, тому суд вбачає порушення
державним нотаріусом Лебединської
районної державної нотаріальної
контори Сумської області Лисенко В.Ф.,
вимог вищезазначеної інструкції, щодо
порядку її прийняття. Разом з тим, суд
вважає, що зазначене порушення носить
процедурний характер, яке не може бути
підставою для позбавлення права на
спадщину ОСОБА_5 Тому суд вважає за
необхідне відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні вимог, щодо визнання
неправомірними дій державного
нотаріуса Лебединської районної
державної нотаріальної контори
Сумської області Лисенко В.Ф., при
приєднанні до спадкової справи заяви
ОСОБА_5 про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_9

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.
10, 11, 15, 58- 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 202
- 205, 209, 210, 215, 216, 217, 237, 244, 245 ЦК України, ст.
37, 39-40 ЗУ «Про нотаріат», ст. 3, 6 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати частково недійсним доручення
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2, від 1 жовтня 2010
року, яка була посвідчена секретарем
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради Лебединського району
Сумської області, а саме, в частині
уповноваження представника на
виконання правочинів, що потребують
нотаріального посвідчення.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Сумської області через
Лебединський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які не були присутні під час
проголошення рішення протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Подопригора Л. І.