Справа № 520/3640/14-ц
Провадження № 2/520/3902/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді
Луняченка В.О.,

при секретарі
Лазнікові І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
комунальної установи « Міська
стоматологічна поліклініка №3» про
визнання незаконним та скасування
наказу

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
02.04.2014 року звернувся ОСОБА_1 із
позовними вимогами про визнання
незаконним та скасування наказу
головного лікаря комунальної установи
« Міська стоматологічна поліклініка
№3» №39-адм від 11.02.2014 року « Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності зубного техніка
ОСОБА_1».

Свої вимоги позивач у заяві, то його
представник у судовому засіданні
обґрунтовували тим, що притягнення до
дисциплінарної відповідальності 11.02.2014
року є безпідставним - запізнення на
роботу, яке було начебто підставною для
притягнення, було з поважних причин,
про що є відповідні докази, е
незрозумілим механізм встановлення
порушення трудової дисципліни на
підприємстві; крім того, сам наказ не
відповідає вимогам законодавства про
працю України - у наказі не зазначено
день виявленого порушення, є
розбіжності у ініціалах особи яка
притягується до відповідальності, а
саме дисциплінарне стягнення, яке
накладено на відповідача, у вигляді
суворої догани, не передбачено
законодавством України.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав, то
пояснив, що позивач неодноразово
порушував трудову дисципліну, про що є
відповідні рапорти його
безпосереднього керівника; 10.02.2014 року
позивач в черговий раз було порушено
трудову дисципліну - він запізнився на
роботу, та на зауваження керівництва
відреагував у грубої формі. У зв'язку із
чисельними порушеннями трудової
дисципліни відповідач 11.02.2014 року був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани - яка
зазначена як сурова, у зв'язку із
неодноразовістю порушень дисципліни з
боку відповідача. Обґрунтованість
вказаного наказу була предметом
розгляду комісії по трудових спорів
підприємства, яка своїм рішенням від 21
березня 2014 року визнала наказ від 11.02.2014
року обґрунтованим та правомірним.

Суд, проаналізував надані сторонами
докази та пояснення учасників процесу,
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено у судовому засіданні
11.02.2014 року наказом № 39-адм головного
лікаря комунальної установи « Міська
стоматологічна поліклініка №3»
Щербатенко В.В. « Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
зубного техніка ОСОБА_1» працівник
комунальної установи ОСОБА_1 за
неодноразові порушення трудової
дисципліни був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді суворої догани. ОСОБА_1, якій не
погодився із вказаним наказом,
звернувся із заявою про визнання
необґрунтованості та неправомірності
наказу до комісію по трудових спорів,
яка створена у КУ « Міська
стоматологічна поліклініка №3».
Рішенням комісії по трудових спорах
підприємства від 21 березня 2014 року
трудовий спір стосовно наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності було розглянуто, та
винесено рішення про визнання наказу
№39-адм від 11.02.2014 року обґрунтованим та
правомірним.

Згідно ст. 221 Кодексу Законів про працю
України трудові спори розглядаються: 1)
комісіями по трудових спорах; 2)
районними, районними у місті, міськими
чи міськрайонними судами. Такий
порядок розгляду трудових спорів, що
виникають між працівником і власником
або уповноваженим ним органом,
застосовується незалежно від форми
трудового договору.

Відповідно до ст. 224 КЗпП України
комісія по трудових спорах є
обов'язковим первинним органом по
розгляду трудових спорів, що виникають
на підприємствах, в установах,
організаціях, за винятком спорів,
зазначених у статтях 222, 232 цього
Кодексу. Трудовий спір підлягає
розглядові в комісії по трудових
спорах, якщо працівник самостійно або з
участю профспілкової організації, що
представляє його інтереси, не
врегулював розбіжності при
безпосередніх переговорах з власником
або уповноваженим ним органом.

Ст. 228 КЗпП України передбачає, що у разі
незгоди з рішенням комісії по трудових
спорах працівник чи власник або
уповноважений ним орган можуть
оскаржити її рішення до суду в
десятиденний строк з дня вручення їм
виписки з протоколу засідання комісії
чи його копії. Пропуск вказаного строку
не є підставою відмови у прийнятті
заяви.

У ст. 231 КЗпП України зазначено, що у
районних, районних у місті, міських чи
міськрайонних судах розглядаються
трудові спори за заявами: 1) працівника
чи власника або уповноваженого ним
органу, коли вони не згодні з рішенням
комісії по трудових спорах
підприємства, установи, організації
(підрозділу); 2) прокурора, якщо він
вважає, що рішення комісії по трудових
спорах суперечить чинному
законодавству.

Безпосередньому розгляду у судах ( без
розгляду комісією по трудових спорах)
підлягають відповідно до ст. 232 КЗпП
України трудові спори за заявами: 1)
працівників підприємств, установ,
організацій, де комісії по трудових
спорах не обираються; 2) працівників про
поновлення на роботі незалежно від
підстав припинення трудового договору,
зміну дати і формулювання причини
звільнення, оплату за час вимушеного
прогулу або виконання
нижчеоплачуваної роботи, за винятком
спорів працівників, вказаних у частині
третій статті 221 і статті 222 цього
Кодексу; 3) керівника підприємства,
установи, організації (філіалу,
представництва, відділення та іншого
відокремленого підрозділу), його
заступників, головного бухгалтера
підприємства, установи, організації,
його заступників, а також службових
осіб органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службових осіб центральних органів
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах державного
фінансового контролю та контролю за
цінами; керівних працівників, які
обираються, затверджуються або
призначаються на посади державними
органами, органами місцевого
самоврядування, а також громадськими
організаціями та іншими об'єднаннями
громадян, з питань звільнення, зміни
дати і формулювання причини
звільнення, переведення на іншу роботу,
оплати за час вимушеного прогулу і
накладання дисциплінарних стягнень, за
винятком спорів працівників, вказаних
у частині третій статті 221 і статті 222
цього Кодексу; 4) власника або
уповноваженого ним органу про
відшкодування працівниками
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації; 5)
працівників у питанні застосування
законодавства про працю, яке
відповідно до чинного законодавства
попередньо було вирішено власником або
уповноваженим ним органом і виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації (підрозділу) в межах
наданих їм прав.

Безпосередньо в районних, районних у
місті, міських чи міськрайонних судах
розглядаються також спори про відмову
у прийнятті на роботу: 1) працівників,
запрошених на роботу в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації; 2) молодих
спеціалістів, які закінчили вищий
навчальний заклад і в установленому
порядку направлені на роботу на дане
підприємство, в установу, організацію;
3) вагітних жінок, жінок, які мають дітей
віком до трьох років або
дитину-інваліда, а одиноких матерів
(батьків) - при наявності дитини віком
до чотирнадцяти років; 4) виборних
працівників після закінчення строку
повноважень; 5) працівників, яким надано
право поворотного прийняття на роботу;
6) інших осіб, з якими власник або
уповноважений ним орган відповідно до
чинного законодавства зобов'язаний
укласти трудовий договір.

Суд, також приймає до уваги рішення
Конституційного Суду України № 4-рп/2012
від 22.02.2012, щодо офіційного тлумачення
ст. 233 КЗпП України. Згідно вказаного
рішення КСУ працівник, відповідно до
вимог ст. 233 КЗпП України, може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Таким чином законодавством про працю
України встановлені способи захисту
порушених прав працівника у вигляді
безпосереднього розгляду спорів судом
або зверненням працівника до комісії
по трудовим спорам, з послідуючим
оскарженням рішення комісії до суду, у
разі незгоди з ним.

В даному випадку ОСОБА_1 звернувся із
заявою про вирішення трудового спору
до комісії по трудовим спорам
підприємства, однак після отримання
рішення комісії, замість звернення до
суду із оскарженням вказаного рішення,
подав позовну заяву про визнання
незаконним та скасування наказу.

У судовому засіданні судом було
роз'яснено представнику позивача
вимоги Кодексу законів про працю
України стосовно вимог про вирішення
трудових спорів. Представник позивача,
погоджуючись із тим, що трудовий спір
був розглянутий комісією по трудовим
спорам, наполягав на розгляду позову в
тому вигляді, який був поданий до суду.

Розглядаючи питання щодо визнання
незаконним та скасування наказу від
11.02.2014 року, судом, приймається до уваги,
що зазначені в якості підстав
дисциплінарного стягнення чисельні
порушення трудової дисципліни з боку
ОСОБА_1 підтверджуються рапортами,
безпосереднього керівника відповідача
- завідуючого лабораторією Деменко М.І.,
стосовно запізнень на роботу 3,5 та 10
лютого 2014 року, протоколами засідання
комісії по трудових спорах від 14 та 21
березня 2014 року з яких вбачається, що
при розгляді вказаного трудового спору
було підтверджено правомірність та
обґрунтованість наказу. З боку самого
ОСОБА_1 не ставилось під сумнів при
оскарженні обґрунтованості наказу, що
зазначене у самому наказі відомості
про запізнення на роботі стосуються
саме 10.02.2014 року, та не зважаючи на
помилку у ініціалах відноситься саме
до позивача. Зазначений у наказі догана
як сувора, не змінює, на думку суду,
правових наслідків притягнення до
дисциплінарної відповідальності, тому
не є підставою визнання наказу
незаконним. Пояснення представника
позивача у судовому засіданні про
наявність поважних причин запізнення
до 09 годин 40 хвилин на роботу, з
наданням в якості доказів відомостей,
про те, що 10.02.2014 року на вул.
Водопровідної у м. Одесі у 07 годин 40
хвилин сталось ДТП, є лише
пропонування суду зробити припущення
щодо наявності причинного зв'язку між
ДТП та порушенням трудової дисципліни,
та є незрозумілим у випадку наявності
такої поважної причини відсутність
телефонного попередження керівництва
про можливість запізнення.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 140 КЗпП
України трудова дисципліна на
підприємствах, в установах,
організаціях забезпечується
створенням необхідних організаційних
та економічних умов для нормальної
високопродуктивної роботи, свідомим
ставленням до праці, методами
переконання, виховання, а також
заохоченням за сумлінну працю. У
трудових колективах створюється
обстановка нетерпимості до порушень
трудової дисципліни, суворої
товариської вимогливості до
працівників, які несумлінно виконують
трудові обов'язки. Щодо окремих
несумлінних працівників
застосовуються в необхідних випадках
заходи дисциплінарного і громадського
впливу.

Згідно ч.1 ст. 171-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника, з урахуванням вимог
ч.1,2 ст. 148 КЗпП України, відповідно
до яких дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись
ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до комунальної
установи « Міська стоматологічна
поліклініка №3» про визнання
незаконним та скасування наказу
головного лікаря комунальної установи
« Міська стоматологічна поліклініка
№3» № 39-адм від 11.02.2014 року « Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності зубного техніка
ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Луняченко В. О.