Номер провадження 2/754/609/14
РІШЕННЯ

Іменем України

14.05.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука
О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3 - ті особи - Служба у справах
дітей Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Відділ
державної виконавчої служби
Лисичанського міського управління
юстиції про позбавлення батьківських
прав

В С Т А Н ОВ И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини, заборгованості по
сплаті аліментів та позбавлення його
батьківських прав відносно
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Своїх вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що
вона є матір'ю ОСОБА_3, яка постійно
проживає разом з нею та її теперішнім
чоловіком.

Батько дитини після розлучення
самоусунувся від виховання дочки, не
цікавиться її життям та здоров'ям, не
проявляє до неї батьківської турботи.

Крім того, відповідач ухиляється від
виконання свого батьківського
обов'язку щодо утримання
неповнолітньої дитини, не надаючи
будь-якої матеріальної допомоги та не
сплачуючи аліменти.

Позивач зазначає, що на даний час
дитина зростає в повноцінній родині,
вважаючи своїм батьком чоловіка матері
- ОСОБА_4

Посилаючись на викладене, норми
сімейного законодавства, позивач
просить суд стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання
дитини в розмірі ? частини від всіх
видів доходів, заборгованість по їх
сплаті, починаючи з 18.05.2006 року до
повноліття дитини, та позбавити ОСОБА_2
батьківських прав.

Ухвалою суду від 14.05.2014 року позов
ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів
та заборгованості по їх сплаті за
клопотанням позивача залишено без
розгляду (а.с. 136).

В судовому засіданні позивач та її
представник свої вимоги щодо
позбавлення відповідача батьківських
прав підтримали, просять суд їх
задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував, посилаючись на ті
обставини, що з моменту розлучення і по
теперішній час він неодноразово
намагався зустрітися зі своєю донькою,
але позивач постійно ухиляється від
розмови та надання дозволу побачитися
з дитиною. Внаслідок таких дій
колишньої дружини, відповідач
позбавлений можливості приймати учать
у вихованні та утриманні ОСОБА_3, хоча
має до цього велике бажання.

Посилаючись на викладене та
наголошуючи на тому, що біологічний
батько повинен мати можливість
приймати участь в житті своєї дитини,
відповідач та його представник просять
суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, до суду надійшов
лист з проханням розглядати справу без
його участі, висновок Служби у справах
дітей про доцільність позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав представник
третьої особи підтримує (а.с. 98).

Представники третьої особи - Відділу
ДВС Лисичанського міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явилися, до суду направили свої
пояснення, просять суд розглядати
справу без їх участі (а.с. 43,45).

Заслухавши пояснення сторін у справі
та їх представників, допитавши свідків
та дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі є батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 135).

16.10.2007 року шлюб між сторонами у справі
розірвано (а.с. 99).

З28.05.2011 року позивач у справі -
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 10).

З наданих позивачем письмових доказів,
а саме - Довідки з ДНЗ №771, який дитина
відвідувала, Характеристики зі школи,
де ОСОБА_3 навчається, її вихованням
займаються мати з вітчимом.

Рідного батька дівчини в школі та в
дитсадку ніколи не бачили, навчанням,
поведінкою дочки, відвідуванням занять
ОСОБА_2 не цікавиться (а.с. 32, 33, 35).

З пояснень свідка ОСОБА_5, яка є Головою
батьківського комітету в школі, де
навчається ОСОБА_3, вбачається, що
батьківські збори регулярно відвідує
мати дівчинки або ОСОБА_4, якого в школі
вважають батьком дитини. Крім того,
свідок пояснила, що ОСОБА_3 часто буває
у них вдома, так як спілкується з її
дітьми. За весь час знайомства, ОСОБА_5
жодного разу не чула про відповідача, а
дівчинка називає своїм батьком ОСОБА_4.

Допитана в ході розгляду справи ОСОБА_7,
пояснила суду, що знає позивача з 2005
року і досить тісно спілкується із
сім'єю ОСОБА_4. За весь час відповідача
ОСОБА_2 свідок бачила лише один раз,
років 5-6 тому, коли він брав дочку на
прогулянку в Макдональдс. Зі слів
подруги їй було відомо про намагання
знайти відповідача, щоб отримати
дозвіл на виїзд дитини за кордон. Сама
ОСОБА_3 своїм батьком вважає ОСОБА_4,
дуже його любить і про іншого батька
говорити не хоче.

Свідок ОСОБА_9 в своїх поясненнях
повідомила суду, що являється близькою
подругою позивача, часто буває у неї
вдома. Родину ОСОБА_1 характеризує дуже
позитивно, як міцну, дружню сім'ю.
Біологічного батька ОСОБА_3 ніколи не
бачила. Крім того, ОСОБА_9 зазначила, що
є сусідкою батьків подруги, де тривалий
час проживала і сама позивач з дитиною.
Чула від бабусі і дідуся занепокоєння
тим, що колишній зять взагалі не
турбується про долю своєї доньки.

Свідок ОСОБА_12, яка являється матір'ю
позивача, пояснила, що ОСОБА_2 і його
батьки близько дев'яти років взагалі не
цікавляться долею ОСОБА_3.

Навіть за час розгляду справи в суді не
проявили будь-якого бажання зустрітися
з дівчинкою та хоча би з нею
познайомитися. Перешкод у спілкуванні
з дитиною вони не чинять, про будь-які
заборони з боку ОСОБА_1 зустрічам
ОСОБА_3 з біологічним батьком їй
невідомо.

На даний час дитина зростає у
повноцінній родині та дуже любить
чоловіка донькт - ОСОБА_4, вважає його
своїм батьком.

Допитаний в ході розгляду справи як
свідок ОСОБА_4 - чоловік позивача,
пояснив суду, що він виховує ОСОБА_3 з
півторарічного віку та в подальшому
має намір її усиновити. Відповідача
бачив один раз декілька років тому,
коли вирішувалось питання про надання
дозволу на виїзд за кордон. Будь-яких
намагань з боку батька спілкуватися зі
своєю дитиною він не бачив, перешкод в
цьому не чинив.

Відповідачем ОСОБА_2 та його
представником, яка являється бабусею
ОСОБА_3, не надано суду доказів, що
підтверджують їх бажання приймати
участь в житті та вихованні дитини.

Відповідач в своїх поясненнях
підтвердив, що при зустрічі донька його
навіть не впізнає, оскільки
зустрічалася з рідним батьком ще
зовсім маленькою і скоріше всього не
пам'ятає. Особисто він бачить дитину
лише на фото в соціальних мережах.

Факт того, що батько навіть не знає,
який дитячий садок відвідувала ОСОБА_3
та в якій школі навчається на даний час,
свідчить про те, що батько не тільки
усунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків, а взагалі
втратив інтерес до дитини.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 30.03.2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» (п.15)
роз'яснено судам, що ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожний окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач жодної уваги дитині
протягом тривалого часу не приділяє,
суд вважає доведеною належними
доказами ту обставину, що ОСОБА_2
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Зазначене відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164
Сімейного кодексу України є підставою
для позбавлення його батьківських
прав.

Задовольняючи позов суд також враховує
той факт, що жодних доказів чинення
відповідачу перешкод у спілкуванні з
дитиною суду не надано, до державних
органів, органів внутрішніх справ,
судових органів відповідач за захистом
своїх прав як батька не звертався.

Стан здоров'я та матеріальне становище
відповідача не позбавляють його
можливості приймати участь у вихованні
дитини, сприяти її духовному та
фізичному розвитку, цікавитись життям
до здоров'ям дочки, приймати участь у її
становленні як особистості, що
свідчить про свідоме нехтування
відповідачем своїми батьківськими
обов'язками (а.с. 113-116).

Проведеною Деснянською районною у м.
Києві державною адміністрацією, як
органом опіки та піклування,
перевіркою встановлено, що батько
ОСОБА_3 самоусунувся та свідомо
ухиляється від обов'язку по вихованню
та навчанню дочки, не проявляє щодо неї
батьківської турботи, не цікавляться
її життям та здоров'ям, не утримує
матеріально. Виховання, контроль та
матеріальне забезпечення дитини
здійснюють мати та вітчим.

Деснянська районна у м. Києві державна
адміністрація, на яку покладені
повноваження органу опіки та
піклування вважає, що позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки
ОСОБА_3 відповідатиме інтересам
останньої (а.с. 99-100).

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність достатніх
підстав для позбавлення батька
неповнолітньої ОСОБА_3 батьківських
прав щодо неї, оскільки він
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 164, 165,
171, 258 Сімейного кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 30.03.2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
батьківських прав відносно ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя