АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/1642/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1523/14
Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до редакції
газети «Сільське життя», редактора
газети «Сільське життя» ОСОБА_2 про
захист честі, гідності і ділової
репутації, -

В С Т А Н О В И Л А :

18 листопада 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в
районній газеті «Сільське життя»
були надруковані статті
редактора ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
«ІНФОРМАЦІЯ_2», у яких абсолютно
необ'єктивно, з фактологічними
перекручуваннями, некоректними
коментарями та образами учасників
події описувалися планові Звітні збори
Козацької громади Шишацького району та
відкрита VIII Рада отаманів
козацьких громад Полтавщини, що
мали місце 23 червня 2013 року в с.
Яреськи Шишацького району.

При цьому, відповідач на власний розсуд
тенденційно відкоментував якісь
вигадані ним же самим події, вдався до
персоніфікованих випадів,
назвавши його самозванцем, так,
нібито, він сам присвоював собі
спеціальні козацькі звання та
нагороди, що глибоко образило його
як керівника і особистість.

Крім того, акцентував увагу суду на
тому, що інформація, яка
висвітлена у статтях, зокрема, такі
цитати як « доповідь Верховного
отамана ОСОБА_1», «обрання
керівного складу козацтва
Полтавщини», «створення Ради
козацьких отаманів області»,
«Головував на зібранні Верховний
отаман Українського козацтва
ОСОБА_1. Заодно разом з
найближчими подвижниками він
себе називає ще і Героєм козацького
народу, Генералом армії/ ред.:
свого часу одного з очильників
козацтва «попросили піти» з
високої обласної посади. Він завадив
діяльності кількох редакцій, посприяв
доведенню до банкрутства частини
друкарень, примушуючи їх
колективи на вкрай невигідних
умовах видавати та
популяризувати його книжки», є
неправдивою та такою, що не відповідає
дійсності і в своїй
сукупності порушує його честь,
гідність і ділову репутацію як
державного службовця, професійного
журналіста, редактора благодійної
газети «Правда козака…» та журналу
«Полтавські запорожці», козацького
громадського діяча, журналіста й
письменника.

Тому, з метою захисту
особисто-немайнових прав, просив
зобов'язати відповідача публічно
вибачитися перед ним у суді,
спростувати через публікацію в газеті
вигадані ним та опубліковані
й поширені натяки в його адресу, що не
відповідають дійсності та цинічно
порочать його честь, людську
гідність та громадську репутацію, а
також стягнути з останнього та
редакції газети «Сільське життя» в
рівних частках моральну шкоду, яка
виразилася в порушенні
нормальних звичаїв його
життя, різкому погіршенні стану
здоров'я, яке є вкрай
незадовільнім, в загальному розмірі
200 000 грн.

Рішенням Шишацького районного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач
ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушенням судом норм матеріального та
процесуального прав, просить його
скасувати. Зокрема вказує, що судом
невірно визначено правову природу
спірних правовідносин, оскільки
поширена відповідачем інформація це аж
ніяк не суб'єктивні судження чи
особисті погляди, а ні що інше як
відвертий, зумисний повтор і
тиражування наклепу, цинічна образа
його честі й гідності та громадської й
ділової репутації.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 23
червня 2013 року в с. Яреськи
Шишацького району Полтавської
області відбулися традиційні
для Козацької громади Шишацького
району щорічні Звітні збори,
куди було запрошено й журналістів,
зокрема, редактора районної
газети « Сільське життя » - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 державним комунальним
засобом масової інформації районною
газетою «Сільське життя» у своєму
номері 42 на четвертій сторінці
розміщені суб'єктивні нотатки
редактора газети ОСОБА_2 під
загальним заголовком ІНФОРМАЦІЯ_4»,
які складаються з двох окремих
публікацій « ІНФОРМАЦІЯ_1» та
«ІНФОРМАЦІЯ_2».

На виконання презумпції
добропорядності, відповідачем
були надані суду ряд
прокламацій, які розповсюджувалися як
особисто позивачем, так і його
соратниками на Звітних зборах 23
червня 2013 року (а. с. 67 - 73), інформація
з яких й була покладена в
основу його публікацій.

Як пояснив відповідач, звання
ОСОБА_1, які використані в
публікації «ІНФОРМАЦІЯ_1»
використанні з листівки «Структура
козацького гвардійського корпусу
Полтавщини Міжнародної академії
козацтва», де останнього названо
«Верховним отаманом» та «Головним
отаманом козацької громади
України » (а. с. 68 ).

Про те, що на даних зборах
розповсюджувалися прокламації не
заперечували в судовому засіданні
і свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
однак яка саме то була
інформація їм не відомо.

Положеннями ст. 25 Закону України «Про
друковані засоби масової інформації
/пресу/ в Україні» визначено, що
журналіст є творчим працівником, який
професійно збирає, одержує, створює та
займається підготовкою інформації для
друку, а тому має право вільно
користуватися та обирати у своїх
публікаціях різномовні звороти,
вживати гіперболи, алегорію, сатиру.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що містяться у
п. 19 його постанови № 1 від 27 лютого 2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

За правилами ст. 30 Закону України «Про
інформацію», ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлювання оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання які
не містять фактичних даних, зокрема,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції.

Отже, відмовляючи в задоволенні позову
місцевий суд проаналізувавши
публікації ІНФОРМАЦІЯ_4», вірно прийшов
до висновку, що автор,
висвітлюючи події, які відбулися на
Звітних зборах Козацької громади
Шишацького району, висловив
власні суб'єктивні судження відносно
діяльності козацьких організацій в
цілому, їх вклад у розвиток району, що є
узагальнюючим матеріалом, а допущені
ним висловлювання, які відповідач
відносить на власний рахунок,
сприймаючи їх зміст виключно як власні
образи, є його правом, як журналіста,
вільно використовувати та обирати у
своїх публікаціях різні мовні звороти,
вживати гіперболи, алегорію, сатиру
тощо, що є оціночними судженнями, які
виключають наявність прямого
умислу на поширення недостовірної
інформації.

Разом з цим, вирішуючи питання про
поширення редактором газети
«Сільське життя» ОСОБА_2, нібито,
недостовірної інформації стосовно
приватного життя позивача, який є
козацьким громадським діячем та
активістом, суд врахувавши
положення Декларації про
свободу політичних дебатів у
засобах масової інформації, схваленої
12 лютого 2004 року на 872 - му
засіданні Комітету Міністрів
Ради Європи, а також
рекомендації, що містяться у Резолюції
1165/1998/ Парламентської Асамблеї Ради
Європи про право на
недоторканість приватного життя,
правильно вказав, що, межа
допустимої критики щодо політичного
діяча чи іншої публічної особи є значно
ширшою, ніж окремої пересічної особи.
Публічні особи неминуче відкриваються
до прискіпливого висвітлення їх слів
та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Такий висновок місцевого суду
зроблений на підставі повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Апеляційна скарга не містить
нових фактів чи засобів доказування,
які б спростувували висновки суду
першої інстанції. Наведені в
апеляційній скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, тому
підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення постановлено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим не вбачається підстав
для його скасування або зміни.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314,
315, ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя :
/підпис/О.О. Панченко

Судді: /підпис/ С.Б. Бутенко
/підпис/ В.П.
Пікуль

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області

_______________ О.О. Панченко