Єдиний унікальний номер 257/1274/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4169/2014
Головуючий в 1 інстанції: Попревич В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Курило В.П.,

суддів: Космачевської Т.В., Зінов'євої
А.Г.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Київського районного суду м. Донецька
від 24 квітня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви про призначення
судової будівельно-технічної
експертизи по справі за позовом ОСОБА_1
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбудсервіс» про
відновлення у споживчих правах, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Донецька від 24 квітня 2014 року
заяву представника позивача ОСОБА_2 про
призначення експертизи - визнано
неподаною та повернуто заявнику.

З вказаною ухвалою не погодилась
позивач та подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати зазначену
ухвалу та направити заяву для розгляду
по суті до суду першої інстанції,
вирішити питання компенсації судового
збору.

В обґрунтування доводів скарги
зазначає, що ухвала є незаконною та
такою, що підлягає скасуванню, оскільки
вказана ухвала не відповідає вимогам
цивільного процесуального
законодавства, оскільки суд дійшов до
помилкового висновку про необхідність
сплати судового збору.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить отримана ним
телефонограма.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю
відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали позовної заяви, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в
провадженні Київського районного суду
м. Донецька знаходиться зазначена
цивільна справа. 31 березня 2014 року
представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
було заявлено клопотання про
призначення по справі
будівельно-технічної експертизи (а.с.
92-93).

Відмовляючи у задоволенні клопотання,
суд першої інстанції виходив з того, що
ухвалою судді від 02 квітня 2014 року
вказана заява була залишена без руху,
як така, що подана без додержання вимог
ст. 133 ЦПК України, оскільки до заяви
не був доданий документ, що підтверджує
сплату судового збору за подання заяви
про забезпечення доказів.

Такий висновок суду першої інстанції є
вірним, та не суперечать нормам чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України
окремо від рішення суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції, перелік
яких наведено у вказаній нормі права і
він є вичерпний.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою судді Київського районного
суду м. Донецька від 02 квітня 2014 року
було залишено без руху заяву
представника позивача ОСОБА_2 про
призначення експертизи у зв'язку з
несплатою судового збору та заявникам
надано строк для усунення недоліків.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. До клопотання про
забезпечення доказів додається
документ про сплату судового збору.

Способами забезпечення судом доказів є
допит свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням. У
необхідних випадках судом можуть бути
застосовані інші способи забезпечення
доказів.

Апеляційний суд перевірив доводи
апелянта щодо ухвали суду першої
інстанції від 7 березня 2012 року і також
дійшов висновку щодо їх
безпідставності, оскільки статтею 134
ЦПК України передбачено, що у заяві про
забезпечення доказів повинні бути
зазначені: докази, які необхідно
забезпечити; обставини, що можуть бути
підтверджені цими доказами; обставини,
які свідчать про те, що подання
потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим, а також
справа, для якої потрібні ці докази або
з якою метою потрібно їх забезпечити.
До заяви про забезпечення доказів, яка
не відповідає вимогам цієї статті,
застосовуються наслідки, встановлені
статтею 121 цього Кодексу.

Доводи апелянта, що вона є споживачем і
тому звільнена від оплати судового
збору, є безпідставними, оскільки в
даному вона звільняється тільки від
сплати судового збору за подання
позовної заяви до суду та не
звільняється від оплати судового збору
за подання заяви про забезпечення
доказів, оскільки відповідно до п/п 13 п.
1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір» №3674 - VI від 08 липня 2011 року за
подання до суду заяви про забезпечення
доказів або позову заявник сплачує
судовий збір у розмірі 0,1 мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» №179-VII від
16.01.2014 року станом на 01 січня 2014 року
встановлено, що мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі складає 1218
гривень.

Таким чином апелянт повинна була
сплатити судовий збір у розмірі 121,80
грн., та оскільки у вказані ухвалою
судді першої інстанції строки ОСОБА_1
цього не зробила, то суд вірно виходив з
того, що відповідно до ч. 8 статті 153 ЦПК
України передбачено, якщо суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог
статті 151 цього Кодексу, повертає її
заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вимоги апелянта щодо компенсації
судового збору не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір» сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі залишення заяви або скарги
без розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням).

Однак, позивачем судовий збір при
поданні позовної заяви сплачено на
реквізити

Київського районного суду Донецької
області, що унеможливлює повернення
суми сплаченого збору апеляційним
судом.

Проте апелянт не позбавлена
можливості звернутися з заявою про
повернення судового збору до суду
першої інстанції, на реквізити якого
нею сплачений судовий збір. Між тим, з
такими вимогами позивач до суду не
зверталась.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає необхідним на підставі ст. 312 ч. 1
п. 1 ЦПК України відхилити апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду першої
інстанції від 24 квітня 2014 року і
залишити дану ухвалу без змін, оскільки
суд постановив вказану ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Київського районного суду
м. Донецька від 24 квітня 2014 року про
відмову у задоволенні заяви про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи по
справі за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Донбудсервіс» про відновлення у
споживчих правах - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді: