ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8315/14-ц
провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Каліушко Ф.А.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в
порядку окремого провадження про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ЦПК України) суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
про інші правовідносини, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства. Суди розглядають справи,
визначені у ч. 1 ст. 15 ЦПК України, в
порядку позовного, наказного та
окремого провадження.

За змістом ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

За правовим аналізом вказаних норм,
окреме провадження - це самостійний вид
цивільного судочинства, у якому суд при
розгляді безспірних справ встановлює
юридичні факти або обставини з метою
захисту охоронюваних законом
інтересів громадян і організацій.

Зі змісту заяви про встановлення факту
вбачається, що заявник просить суд
встановити факт належності одній і тій
же особі його документів, зокрема
свідоцтва про народження та паспорту,
не обґрунтовуючи підстав для цього.

Разом з тим, частинами 1 та 2 ст. 256 ЦПК
України визначено перелік справ про
встановлення фактів, за якими закон
передбачає судовий порядок їх
встановлення.

Проте як, частиною 3 ст. 256 ЦПК України
передбачено, що справи про
встановлення факту належності особі
паспорта, військового квитка, квитка
про членство в об'єднанні громадян, а
також свідоцтв, що їх видають органи
державної реєстрації актів цивільного
стану, судовому розгляду в окремому
провадженні не підлягають.

Водночас, як роз'яснив Верховний Суд
України у своєму листі від 01.01.2012 року,
не можуть бути встановлені в судовому
порядку факти щодо належності особі
паспорта, військового квитка, квитка
про членство в об'єднанні громадян, а
також свідоцтв, що їх видають органи
державної реєстрації актів цивільного
стану. А якщо за законом заява не
підлягає судовому розгляду, суддя
мотивованою ухвалою відмовляє у
відкритті провадження на підставі ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи наведене, суддя
дійшов висновку про відмову у відкриті
провадження у даній справі на підставі
ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки розгляд
заяв фізичних осіб про встановлення
факту належності особі паспорта та
свідоцтва про народження, виданого
органом державної реєстрації актів
цивільного стану, у порядку цивільного
судочинства не передбачений.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 122, 256 Цивільного процесуального
кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_1 про встановлення факту,
що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 5
днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.