Провадження № 2/591/344/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі
судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник
К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Управління Держземагенства у Сумській
області, 3-х осіб: Реєстраційна служба
Сумського міського управління юстиції,
Сумська міська рада, Виконавчий
комітет Сумської міської ради

про скасування державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з позовом і свої вимоги
мотивують тим, що вони є власниками
домоволодіння що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та користувачами
земельної ділянки за цією ж адресою.
Влітку 2013 року їм стало відомо про те,
що ОСОБА_3 у 1999 році отримала Державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,0792 га за
адресою АДРЕСА_2. Але межі земельних
ділянок за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
не відповідають фактичному
користуванню між землевласниками та
землекористувачами, зазначеними у
планах КП «Сумське міське БТІ».
Зазначають, що земельні ділянки є
сусідніми та розмір земельної ділянки
позивачів має випуклу форму в бік
ділянки АДРЕСА_2. В той же час, земельна
ділянка АДРЕСА_2, що зазначена на плані
зовнішніх меж земельної ділянки в
Державному акті на право приватної
власності на земельну ділянку має
прямокутну форму, а не випуклу, що не
відповідає межам по фактичному
користуванню між землевласниками та
землекористувачами по вул. Федько в м.
Суми, зазначеному в планах КП «Сумське
міське БТІ». Окрім цього, рішення
Сумської міської ради від 28.04.1999 року в
частині внесення уточнень в площі
земельних ділянок АДРЕСА_2 і видачі
державних актів на право приватної
власності на зазначені земельні
ділянки, є скасованим рішенням
Зарічного районного суду міста Суми, а
тому просять визнати недійсним
Державний акт на право приватної
власності на землю ІІ-СМ №022526 від 16
вересня 1999 року зареєстрований у Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №13776 та
скасувати запис щодо його реєстрації.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, в
судовому засіданні позов підтримала
повністю, просить суд позов задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав суду заяву від 27.12.2013 року, в якій
просить задовольнити у повному обсязі
позовні вимоги, а також розглядати
справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог. У своїх
запереченнях посилався на те, що
позивачам ще до 2013 року було відомо про
те, що у відповідачки ОСОБА_3 є
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку.

3-тя особа: Управління Держземагенства
у Сумському районі Сумської області
про день та час розгляду справи
повідомлене належним чином,
представник до суду не з»явився. Суду
надано відзив, в якому зазначено про те,
що повноваження по скасуванню запису
щодо реєстрації належать саме
реєстраційній службі Сумського
міського управління юстиції.

3-тя особа: реєстраційна служба
Сумського міського управління юстиції
про день та час розгляду справи
повідомлена належним чином,
представник в судове засідання не
з'явився.

3-тя особа: представник Сумської
міської ради та виконавчого комітету
Сумської міської ради Кузченко Т.М. в
судовому засіданні у вирішенні спору
покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши
матеріали даної цивільної справи,
вважає, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню виходячи зі
слідуючого:

Судом при розгляді справи встановлено,
що відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 06.02.1978 року,
спадкоємцями майна розташованого за
адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2. З
того часу позивачі є
землекористувачами земельної ділянки
розташованої за адресою АДРЕСА_1, в
межаж розміру визначено в планах КП
«Сумське міське БТІ».

Власником сусідньої земельної ділянки,
розташованої за адресою АДРЕСА_2 є
відповідачка ОСОБА_3, яка у 1999 році
отримала Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0792 га.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_7 -ОСОБА_4 пояснила, що
про існування Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку АДРЕСА_2 позивачам стало відомо
влітку 2013 року. Так, після цього
позивачам стало відомо про існування
рішення Зарічного районного суду міста
Суми від 27.03.2007 року по справі №2-96/07, в
якому встановлено, що межі земельних
ділянок за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
не відповідають фактичному
користуванню між землевласниками та
землекористувачами, зазначеному в
планах КП «Сумське міське БТІ».

Посилання представника відповідача на
те, що позивачам ще до 2013 року було
відомо про те, що у відповідачки є
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
ніякими доказами не підтверджуються.

Окрім цього, розмір земельної ділянки
АДРЕСА_1 має випуклу форму в бік ділянки
АДРЕСА_2. В той же час, земельна ділянка
АДРЕСА_2, що зазначена на плані
зовнішніх меж земельної ділянки в
Державному акті на право приватної
власності на земельну ділянку має
прямокутну форму, а не випуклу, що не
відповідає межам по фактичному
користуванню між землевласниками та
землекористувачами по вул. Федько в м.
Суми, зазначеному в планах КП «Сумське
міське БТІ».

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, що встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській,
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також судом встановлено, що рішенням
Зарічного районного суду міста Суми
від 27.03.2007 року по справі №2-96/07
скасовано рішення Сумської міської
ради від 28.04.1999 року в частині внесення
уточнень в площі земельних ділянок
АДРЕСА_2 і видачі державних актів на
право приватної власності на зазначені
земельні ділянки. Таким чином,
рішення, на підставі якого
землекористувачу ділянки АДРЕСА_2 було
видано Державний акт, є скасованим.
Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27.03.2007 року по справі №2-96/07 на
сьогодні є чинним та ніким не
скасованим.

У вищезазначеному рішенні суду
зазначено про те, що сторони по справі
визнають, що при передачі їм у приватну
власність земельних ділянок не були
належним чином встановлені межі їх
земельних ділянок у натурі (на
місцевості).

Відповідно до ст. 393 ЦК України,
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується,
власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення того становища,
яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Скасування державного акта на право
приватної власності на ділянку
залежить від доведення незаконності
рішення органу місцевого
самоврядування.

Виходячи із змісту ч.1 ст.155 ЗК України
умовою визнання недійсним виданого
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акту є
порушення цим актом прав особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою.

Відповідно до Ухвали Верховного суду
України від 08 червня 2011 року, державний
акт на право власності на земельну
ділянку є правовстановлюючим
документом, який видається на підставі
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивачів є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь позивача понесені витрати по
сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40
грн., та 229 грн. 40 коп. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
393 ЦК , ст. ст. 152, 155 Земельного Кодексу
України, ст.ст. 3, 10,11, 15, 57-60, 61, 80, 88, 109,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю
ІІ-СМ №022526 від 16 вересня 1999 року
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №13776 виданий
ОСОБА_3, та скасувати запис щодо його
реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати понесені по сплаті судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь державни
229 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
КЛИМЕНКО А.Я.