Справа № 357/3894/14-ц
У Х В А Л А

28 березня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 в м. Біла
Церква подання міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області надійшло
подання міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, в зв'язку з тим, що
він у добровільному порядку не виконує
рішення суду про стягнення з нього
аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання дитини. Вказане подання
передано судді 28.03.2014 року.

На виконанні в міському відділі
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-2229 від
06.12.2001 року, виданого Баглійським
районним судом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області 01.11.2011 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6
частини з усіх видів його заробітку
щомісячно, починаючи з 22.10.2001 року.

Боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього, а тому
державний виконавець просить суд
розглянути подання та винести ухвалу
якою встановити тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_1.

Представник міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
не з"явився, про час розгляду подання
повідомлені належним чином, в поданні
просили розглянути подання без участі
державного виконавця.

Суд, розглянувши подання, дослідивши
надані додатки, дійшов висновку, що
подання до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 06.12.2001 року
Баглійським районним судом м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області було ухвалено рішення у
цивільній справі № 2-2229 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, яким стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6
частини з усіх видів його заробітку
щомісячно, починаючи з 22.10.2001 року.

На підставі вказаного виконавчого
листа, 18.01.2012 року, державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

З подання МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ
вбачається, що боржник аліменти не
сплачує, в зв'язку з чим станом на 31.03.2014
рік виникла заборгованість в сумі 10 425
грн. 00 коп., що підтверджується
довідкою-розрахунком № В-21 від 26.03.2014
року. Згідно відповіді
адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС
УДМС України в м. Києві боржник
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно відповіді Управління
Держземагенства у м. Біла Церква
Київської області № 178/01-21 від 14.02.2014
року земельних ділянок за боржником не
зареєстровано. Згідно перевірки бази
даних МРЕВ ДАІ встановлено, що право
власності на автотранспортні засоби за
боржником не зареєстровано. Згідно
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за боржником нерухомого майна не
зареєстровано. Згідно відповіді
Управління ДМС України в Київській
області гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон не отримував.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України",
громадянинові, який має паспорт для
виїзду за кордон, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього - до виконання зобов'язань.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" "державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії".

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України свободу
пересування та право вільно залишати
територію України. Суд вважає, що
обмеження даного конституційного
права є крайньою мірою, яка може бути
використана лише тоді, коли всі
передбачені законом виконавчі дії не
дали позитивного результату щодо
стягнення з боржника суми боргу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Суду не надано доказів
наміру боржника покинути територію
держави Україна, доказів про наявність
у боржника закордонного паспорту та
доказів про ухилення боржника від
виконання зобов'язань. Також, суду не
надано доказів того, що боржнику
направлялася постанова про відкриття
виконавчого провадження; що він
отримав вказану постанову.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобов'язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним
поданням державний виконавець не навів
жодних з перелічених обставин, а
послався, як на підставу для обрання
такого обмеження особі, тільки на
наявність боргових зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках
припинення громадянства України.
Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної
служби України, військовими
комісаріатами та консульською службою
України.

Виходячи з цього, даний закон
передбачає два способи судового
обмеження у праві виїзду за кордон -
тимчасове затримання чи вилучення
паспорту.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з вищезазначеного,
використовуючи принцип
справедливості, визначений ст. 1 ЦПК
України, суд не вбачає підстав для
задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
6 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", Законом України "Про
виконавче провадження" ст.ст. 1, 11, 60, 377-1
ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п"яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. В. Жарікова