Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/2130/14
Головуючий у 1 інстанції: Громов
Суддя-доповідач: Ломейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на заочне рішення
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 19 березня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що відповідно до
укладеного договору № DNH4KP11580972 від
10.01.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 4 407,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 25,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором у ОСОБА_3
утворилася заборгованість за
кредитним договором у сумі 38 456,12 грн.,
яка складається з: 4407,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 12274,67 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 19467,02 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; а також штрафи: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1 807,43 грн. -
штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини,
просило суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4KP11580972 від 10.01.2006 року у розмірі 38
456,12 грн. та судові витрати у розмірі 384,56
грн.

Заочним рішенням Хортицького
районного суду м.Запоріжжя від 19
березня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за
подання апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника банка, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено без поважних
причин строк позовної давності, який
сплив у 2011році.

Проте, такий висновок суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи та положенням матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що 01
січня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № DNH4KP11580972, на 4 407,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду,
підписавши заяву разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка»(а/с 5).

ОСОБА_3, належним чином не
виконувались свої зобов'язання за
кредитним договором, тому станом на 16
січня 2014 року утворилася
заборгованість за кредитним договором,
згідно розрахунку Банку(а/с 3-4), у сумі 38
456,12 грн., яка складається з: 4407,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 12274,67 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 19467,02 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; а також штрафи: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1 807,43 грн. -
штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 639 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Зі змісту договору про надання
споживчого кредиту, укладеного між
сторонами, убачається, що позичальник
ознайомлений з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (Стандарт), які були
надані йому у письмовій формі, що
засвідчив своїм підписом.

Отже, Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам є невід'ємною
частиною кредитного договору і
підписувати їх як окремий документ не є
необхідним.

Згідно з п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
строки позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами у
п'ять років(а/с 9).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

У матеріалах справи відсутня заява
відповідача про застосування строків
позовної давності.

Погодитись з висновком суду першої
інстанції, що за п. 31 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі, не
можна

У відповідності до правової
позиції, викладеної в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року № 6-126цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України, п. 7
ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Таким чином встановлено, що сторони
узгодили всі умови кредитного
договору, які отримавши кредит
відповідач, в односторонньому порядку,
належним чином не виконував
відповідач, а отже утворилась
заборгованість, яка добровільно не
погашається, тому відповідно до умов
цього Договору ОСОБА_3, зобов*язаний
повернути кредит та нести негативні
наслідки пов*язані з невиконанням умов
Договору.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
дають підстави для скасування рішення
суду першої інстанції, як незаконного
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають
стягненню понесені ним витрати по
сплаті судового збору 576.84гр.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 19 березня 2014 року
у цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту: «Позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задовольнити. Стягнути
з ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4KP11580972 від
10.01.2006року, у сумі 38 456,12 грн., яка
складається з: 4407,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 12274,67 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 19467,02 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; а також штрафи: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1 807,43 грн. -
штраф (процентна складова), та судовий
збір 576.84гр.»

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: