Справа №
Провадження № 2/521/4186/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді
Коблової О.Д.

при секретарі -
Москальовій Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з
позовом про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації та
просить суд визнати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що з 31 серпня 2004 року
відповідач у зазначеній квартирі не
проживає, ніякої участі в утриманні
житла не приймає, особистих речей та
речей повсякденного використання, які
б належали позивачеві - в квартирі не
має.

З врахуванням вищевикладеного, на
підставі ст.71, 72 ЖК УРСР, позивач
просить суд визнати ОСОБА_3такоющо
втратила право на користування жилим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання з'явився.
Позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання
з'явилася. З позовними вимогами
позивача не згодна, посилаючись на те,
що вважає їх безпідставними та таким,
що не підлягають задоволенню та
просила суд в задоволенні позовних
вимог. Зазначив, що оспорюваним
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, на даний час не користується,
так як не має можливості увійти до неї,
у зв'язку з протиправною поведінкою
позивача, але наполагає на тому, що нею
постійно вноситься квартирна плата та
плата за комунальні послуги..

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення Іллічівського виконкому № 126
від 24.01.1992 року позивач став
відповідльним квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1. На підставі ордеру на
житлове приміщення за № 38-А від 07.02.1992
року одночасно з позивачем, право на
користування зазначеною квартирою
отримали: ОСОБА_3, ОСОБА_5

31 серпня 2004 року шлюб між сторонами був
розірваний, одночасно з цим
відповідачка зібрала свої власні речі
та виїхала зі спірної квартири.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР ордер є
єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму житлового
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відмова від права
на звернення до суду за захистом є
недійсною.

Згідно із положеннями ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР особа
визнається такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності понад шість
місяців.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
УРСР» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у
справах про визнання наймача або члена
його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.
Наймачеві або членові його сім'ї, який
був відсутнім понад встановлений
законом строк без поважних причин, суд
вправі з цих мотивів відмовити в позові
про захист порушеного права (вселення,
обмін, поділ житлового приміщення
тощо).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив суду, що його матір ОСОБА_3 не
проживає у спірній квартирі у зв'язку з
тим, що не має можливості. Так як їх
батько ОСОБА_2 погрожує їй фізичною
розправою. Комунальні платежі сплачує
регулярно.

Свідок ОСОБА_1 пояснила суду, що її мати
не має можливості проживати у спірній
квартирі, у зв'язку з протиправною
поведінкою ОСОБА_2

З врахуванням того, що позивачем не
надано жодних доказі та не доведено
викладених в позовній заяві доводів,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 64, 74, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу УРСР» від 12.04.1985 року
№ 2 зі змінами, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації -
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Малиновський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
О.Д. Коблова