Справа № 521/3842/14-ц
Провадження № 2/521/1155/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
пені та 3% річних за невиконання
зобов'язання , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення пені та 3% річних
за невиконання зобов'язання у
загальному розмірі 102746 гривень 29
копійок. Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що 06 липня 2012 року Малиновським
районним судом м. Одеси прийнято
заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2
на її користь 480000 гривень - суму
основного боргу, пені в сумі - 59145, 2
гривень, 3% річних за користування
грошовими коштами в сумі - 11480,54;
судовий збір в сумі 2955, 0 гривень та
витрати з сповіщення в сумі - 48 гривень,
всього стягнуто - 553628, 74 гривні. Заочне
рішення набрало чинності 04.08.2012 року.
28.09.2012 року державним виконавцем
Першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, відкрито
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа № 2-7796/10, виданого
04.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 - 553628,74 гривні.
Відповідачка, після набранням рішення
законної сили, у будь-який спосіб
ухиляється від його виконання та до
наступного часу не сплатила жодної
копійки на погашення боргу. Далі в
своєму позові ОСОБА_1 вказує, що на час
пред'явлення даного позову, рішення не
виконане, державним виконавцем
вживаються заходи щодо його примусової
виконання, які не надали жодних
результатів, про що свідчить довідка,
видана державною виконавчою службою.
Враховуючи, що з дня поставлення
заочного рішення Малиновськоим
районним судом м. Одеси сплив
достатній строк, а відповідачка
рішення не виконує, борг не повертає,
він вимушений звернутися до суду з
позовом, в якому просить стягнути на
його користь пеню за невиконання
грошового зобов'язання, передбачену п.7
Договору позики, укладеного між ним та
позичальницею, сума якої розрахована в
межах строку позовної давності за один
рік, та відповідно до умов договору
становить - 68580,81 гривні, 3% річних від
стягнутої на його користь суми боргу,
за період з 04.11.2011 року по 03.03.2014 року у
сумі - 34165,48 гривень, за правилами статі
625 ЦК України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов свого довірителя
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві, просив його
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 не визнав та пояснив суду, що
зазначені позивачкою обставини не є
підставою для стягнення з його
довірительки пені та 3% річних від
простроченої суми, тому що, посилання
позивача на невиконання відповідачем
рішення суду від 06 липня 2012 року не
відповідають дійсності. Враховуючи ті
обставини, що ОСОБА_2 не має стабільного
доходу та сплачувала кредит за
квартиру в якій вона мешкає, вона не
мала змоги на той момент виконати
рішення суду у повному обсязі. В даний
час ОСОБА_2 виконує рішення суду від 06
липня 2012 року та сплачує суму боргу
через перший відділ Малиновської
Державної служби Одеського міського
управління юстиції, про що свідчать
копії квитанцій, які додані до
заперечень. Відносно розрахунку пені
та 3% річних, представник відповідача
вказав, що ОСОБА_2 частково виконала та
продовжує виконувати рішення
Малиновського районного суду від 06
липня 2012 року про стягнення боргу, про
що свідчать копії квитанцій про сплату
коштів, тому розрахунок пені та 3%
річних зроблено не вірно, тому що не
вирахувано з основної суми боргу вже
сплачену суму боргу відповідачкою.
Представник відповідачки вважає, що не
можливо стягувати повторно одну і ту
саму суму боргу, що сплачена
відповідачкою, тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача,
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи та перевіривши їх
доказами, вважає, що позовні вимоги
щодо стягнення пені та 3% річних за
невиконання боргового зобов'язання
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06
липня 2012 року заочним рішенням
Малиновського районного суду міста
Одеси з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 480000
гривень - суму основного боргу, пеня в
сумі - 59145,20 гривень, 3% річних за
користування грошовими коштами в сумі
- 11480,54; судовий збір в сумі 2955,00 гривень
та витрати з сповіщення в сумі - 48
гривень, всього стягнуто - 553628, 74
гривні. Заочне рішення набрало
чинності 04.08.2012 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно зі статтею 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
в повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом. Стаття 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Цивільним кодексом України
передбачено інші причини з яких
зобов'язання припиняються. Так стаття
600 ЦК України передбачає припинення
зобов'язання переданням відступного.
Згідно зі ст.601 ЦК зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги. Згідно зі
ст.604 ЦК зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін. Стаття 605 ЦК
України передбачає припинення
зобов'язання прощенням боргу.
Відповідно до ст.606 ЦК України
зобов'язання припиняється поєднанням
боржника та кредитора в одній особі.
Згідно зі ст.607 ЦК зобов'язання
припиняється неможливістю його
виконання у зв'язку з обставиною за яку
жодна із сторін не відповідає. Статті
608, 609 ЦК України передбачають
припинення зобов'язання внаслідок
смерті та ліквідації юридичної особи.

Аналіз перелічених вище правових норм,
дає суду підстави зробити висновок про
те, що з прийняттям судом рішення про
стягнення боргу цивільні права та
обов'язки позивача як кредитора за
договором не припинились, оскільки за
змістом ст.598-609 ЦК України рішення суду
про стягнення боргу не є підставою для
припинення грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки, приписи статті 625 ЦК України
не заперечують можливість звернення
кредитора з вимогою про стягнення
процентів річних від простроченої суми
за виконання грошового зобов'язання,
зокрема за період після прийняття
судом відповідного рішення, до його
виконання, суд задовольняє вимоги
позивачки щодо стягнення з відповідача
3% річних за невиконання грошового
зобов'язання.

Суд вважає правильним розрахунок суми
3% річних, наданий до суду стороною
позивача, якій розрахований виходячи з
суми основного боргу стягнутої за
рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 06 липня 2012 року.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо
стягнення пені за невиконання
грошового зобов'язання за період з
03.03.2013 року по 03.03.2014 року у розмірі - 68580
гривень 81 копійка, суд дійшов наступних
висновків.

Згідно з діючим законодавством
України, прийняттям судом рішення про
стягнення боргу цивільні права та
обов'язки позивача як кредитора за
договором не припинились, оскільки за
змістом ст.598-609 ЦК України рішення суду
про стягнення боргу не є підставою для
припинення грошового зобов'язання.

Відповідно до Закону України « Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» № 543/96
-ВР від 22.11.96 платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за про строчку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється з за згодою
сторін, але не більше подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

З мотивувальної частини рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 06 липня 2012 року вбачається, що даним
рішенням встановлено, що відповідно до
п.7 Договору позики, укладеним між
сторонами по справі 24 березня 2011 року,
за прострочення виконання зобов'язань
за цим Договором «Позичальник»
виплачує пеню в розмірі 1 (одного
відсотка) від простроченої суми за
кожен день прострочення, а сума позики
має бути виплачена з урахуванням
індексу інфляції. З цих підстав суд
вважає, що з відповідачки повинно бути
стягнуто пеню за невиконання грошових
зобов'язань за договором позики від
24.03.2011 року, тому що нарахування пені,
передбачено самим Договором, а на час
розгляду даної справи, права та
обов'язки позивача як кредитора за
договором, не припинились.

В судовому засіданні вставлено та не
заперечувалося учасниками процесу, що
облікова ставка НБУ за період з 03.03.2013
року по 09.06.2013 року складала - 7,5 % річних,
за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року
складала - 7,0% річних; за період з 13.08.2013
року по 18.03.2014 року - 6,5% річних.

З цих підстав суд вважає правильним
розрахунок пені, виходячи з наступного:
(48000 гривень - сума позики) х (15,5-
подвійна облікова ставка НБУ) (365 -
кількість календарних днів у році) х (99
кількість календарних днів фактичного
прострочення з 03.03.2013 р по 09.06.2013 р.) = 19528
гривень 76 копійок; ( 480000 гривень - сума
позики) х (14% подвійна облікова ставка
НБУ) (365 - кількість календарних днів у
році) х (64 - кількість календарних днів
фактичного прострочення з 10.06.2013 року
по 12.08.2013 року)= 11783 гривні 01 копійка; (480000
гривень - сума позики) х (13% подвійна
облікова ставка НБУ) (365 кількість
календарних днів у році) х 218 - кількість
календарних днів фактичного
прострочення з 13.08.2013 року по 18.03.2014
року)= 37269 гривень 04 копійок. Таким чином
загальний розмір пені за період з 03.03.2013
року по 03.03.2014 року становить загальну
суму - 19528,76 +11783,01+37269,04= 68580 гривень 81
копійку та підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача.

Суд критично ставиться до правової
позиції сторони відповідачки в тієї
частині, що нею погашався борг за
рішення Малиновського районного суду
міста Одеси від 06 липня 2012 року, тому що
це спростовується листом від 12.05.2014
року за № 13669 заступника начальника
Першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, стосовно
надання інформації про розмір
заборгованості громадянки ОСОБА_2
станом на 19.03.2014 року в рамках
виконавчого провадження № 34501216, що
було відкрито 14.11.2012 року першим
Малиновським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції на підставі
виконавчого листа № 2/1519 /7796/10, що був
виданий Малиновським райсудом м. Одеси
04.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 боргу у загальній сумі
553628,74 гривні, в якому вказується, що
станом на 19.03.2014 року на депозитний
рахунок першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції кошти від
ОСОБА_2 не надходили.

Представлені стороною відповідача
квитанції № 5 від 06.05.2014 року на суму -400
гривень, квитанції № 5 від 07.05.2014 року
на суму - 400 гривень, квитанції № 28 від
12.05.2014 року на суму - 800 гривень,
квитанції № 27 від 12.05.2014 року на суму 400
гривень, квитанція № 7113.116.1 від 16.04.2014
року на суму -400 гривен, квитанція № 1
від 26.04.2014 року не можуть бути прийняти
судом до уваги при розгляді даної
справи, тому що хоча вказані суми і
перераховувалися ОСОБА_2 на адресу
одержувача платежу - Першого
Малиновський ДВС Одеського МУЮ, однак у
всіх квитанціях зазначено вид платежу:
сплата адміністративних штрафів
згідно Постанов державного виконавця,
що ніяк не підтверджує перерахування
грошей на адресу позивача ОСОБА_1, в
рахунок погашення боргу на виконання
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 06 липня 2012 року.

Враховуючи доводи викладені вище у
мотивувальній частині рішення, те, що
позивач, до дня розгляду даної справи
не отримав жодної грошової суми в
рахунок погашення боргу, стягнутого за
рішенням Малиновського районного суду
міста Одеси від 06 липня 2012 року, правила
ч.3 ЦК України, якою визначені загальні
засади цивільного законодавства,
принципи цивільного права, такі як
справедливість, добросовісність та
розумність, приймає рішення, яким
присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 - 68580 (шістдесят вісім
тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень 81
копійку - пені за невиконання грошового
зобов'язання за період з 03.03.2013 року по
03.03.2014 року; 34165 (тридцять чотири тисячі
сто шістдесят п'ять) гривень - 3% річних
від простроченої суми за невиконання
грошового зобов'язання, а всього - 102746
(сто дві тисячі сімсот сорок шість)
гривень 29 копійок.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Таким чином, з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір у сумі 1027 гривень 46
копійок.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 89, 212-215 ЦПК
України ст.ст. 525, 526, 598, 599, 600-609, 625 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення пені та 3% річних за
невиконання зобов'язання -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 - 68580
(шістдесят вісім тисяч п'ятсот
вісімдесят) гривень 81 копійку - пеню за
невиконання грошового зобов'язання за
період з 03.03.2013 року по 03.03.2014 року; 34165
(тридцять чотири тисячі сто шістдесят
п'ять) гривень - 3% річних від
простроченої суми за невиконання
грошового зобов'язання, а всього - 102746
(сто дві тисячі сімсот сорок шість)
гривень 29 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1027
(тисячу двадцять сім) гривень 46 копійок
- суму сплаченого нею судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами
до апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги на
протязі десяти днів. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: