АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5236/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В. В. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 квітня 2014р. за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17.04.2014р. позов ОСОБА_2 задоволено
частково і стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. в розмірі ?
частини всіх його видів заробітку
(доходу), але не менш ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
стягнення з 11.02.2014р., до досягнення
дитиною повноліття. В іншій частині
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
її позовні вимоги про стягнення з
ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій
сумі, а саме у розмірі 1 500грн., щомісяця,
посилаючись на те, що вона не
погоджується з визначеним судом
розміром стягнутих з відповідача
аліментів у розмірі ? частини всіх його
видів заробітку, та вважає, що позивач
повинен сплачувати аліменти у твердій
грошовій сумі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Розглядаючи справу суд першої
інстанції встановив, що відповідач по
справі ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої
дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., який
після розірвання між сторонами шлюбу
проживає з позивачем по справі ОСОБА_2

ОСОБА_3 працює, має задовільний стан
здоров'я, однак у добровільному порядку
матеріальну допомогу на утримання сина
не надає, хоча має реальну можливість
надавати матеріальну допомогу на
утримання сина.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти
на дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька або
в твердій грошовій сумі і виплачується
щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Розглядаючи заявлений позов, судом
встановлено, що позивач не довела в
ході розгляду справи той факт, що
відповідач має нестабільний та
мінливий дохід, що б давало підставу
для стягнення з нього аліментів у
твердій грошовій сумі, а тому
встановивши вказані обставини, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання сина у частці від заробітку
(доходу) відповідно до вимог ст. 183 СК
України, тим самим задовольнивши
позовні вимоги ОСОБА_2 частково, і
колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
непогодження з судовим рішенням
безпідставні та не свідчать про
незаконність рішення суду, оскільки
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, і кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, однак позивач при
розгляді справи не надала доказів, які
б свідчили про необхідність стягнення
з відповідача аліментів у твердій
грошовій сумі, а посилання позивача про
те. що вона несе додаткові витрати на
дитину на його навчання та розвиток не
можуть бути підставою для визначення
розміру аліментів на утримання сина у
твердій грошовій сумі та можуть бути
вирішенні в порядку ст. 185 СК України.

Таким чином рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303,304, 307, 308,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 квітня 2014р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: