АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/5583/2014
Головуючий у 1-ій інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М.,
Желепи О.В.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

представника позивача ПАТ
«Експобанк» - Вергелес Д.Є.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Експобанк» до ОСОБА_4, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Автобізнес -
Україна» про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Експобанк», третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Автобізнес -
Україна» про визнання недійсним
договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 21 лютого2014 року

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «КБ «Експобанк» звернулось до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості. Мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідач не
виконує умови договору № 37/2008USD від 14
лютого 2008 року, у зв'язку з чим виникла
заборгованість в на загальну суму 68 858
доларів США 43 центи та 28 271 грн. 55 коп.
Під час розгляду справи змінив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідача на користь позивача 423 997
грн. 43 коп.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду
зустрічну позовну заяву до ПАТ «КБ
«Експобанк» про визнання недійсним
договору. Мотивуючи свої вимоги тим, що
банком перед укладанням оскаржуваного
договору, всупереч Закону України «Про
захист прав споживачів» його введено в
оману щодо обставин, які мають істотне
значення.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21 лютого2014 року позов ПАТ
«КБ «Експобанк» до ОСОБА_4, третя особа -
ТОВ «Автобізнес - Україна» про
стягнення заборгованості - задоволено
частково

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ «КБ
«Експобанк» заборгованість за
Договором кредиту № 37/2008USD від 14 лютого
2008 року на загальну суму 423 997 грн. 43 коп.
з яких: строкова заборгованість за
кредитом в розмірі 8 391 доларів США 89
центів, що за курсом НБУ складає 67 076
грн. 38 копі.; прострочена
заборгованість за кредитом в розмірі 14
976 доларів США 71 центів, що за курсом НБУ
складає 119 708 грн. 84 коп.; прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами в розмірі 6 274 долари США 01
цент що за курсом НБУ складає 50 148 грн. 16
коп.; пеня за несвоєчасну сплату
простроченої кредитної заборгованості
в розмірі 15 457 доларів США 06 центів, що
за курсом НБУ складає 123 548 грн. 24 коп.;
пеня за несвоєчасну сплату нарахованих
процентів в розмірі 7 946 доларів США 43
центи, за курсом НБУ складає 63 515 грн. 81
коп.

В решті позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Експобанк», третя
особа - ТОВ «Автобізнес - Україна» про
визнання недійсним договору -
відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ
«Експобанк» судовий збір у сумі 3 441
грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ПАТ «КБ «Експобанк»
- відмовити, а зустрічний позов
задовольнити.

Та зазначив, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт зазначив, що банком
перед укладанням оскаржуваного
договору, всупереч Закону України «Про
захист прав споживачів» не проведено
переддоговірну підготовку. Та
зазначає, що ПАТ «КБ «Експобанк» при
укладенні договору навмисно ввело його
в оману.

У суді апеляційної інстанції
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги та
просив її відхилити.

Відповідач та третя особа у судове
засідання не з'явились. Про день, час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином. Про причини своєї не
повідомляли.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ "Експобанк"
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, станом на день розгляду справи
заборгованість за останні три роки по
кредитному Договору не сплачена, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з такими висновками суду
погоджується колегія суддів.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, ст.614 ЦК України передбачено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Частиною 1 ст.624 ЦК України визначено, що
якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню в повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між ПАТ «КБ
"Експобанк", ОСОБА_4 укладено Договір
кредиту і забезпечення № 37/2008 USDвід 14
лютого 2008 року відповідно до п. 1.1
договору відповідач отримав кредит у
розмірі 32 300,00 доларів США з процентною
ставкою за кредитом 12,00% річних, для
придбання автомобіля «NissanTiida», що
підтверджується заявою на видачу
готівки за вх. № 79 від 14 лютого 2008 року.

Пунктом 1.1., 1.2, 4.5.2 договору зобов'язався
щомісяця сплачувати позивачу проценти
за користування кредитом у розмірі 12 %
річних, оплачувати щомісяця комісію за
кредитне обслуговування в розмірі 0,2%
від залишку заборгованості за
кредитом, а також повернути позивачу
кредит на умовах, що передбачені
договором, але не пізніше 13 лютого 2015
року. Проте взяті на себе зобов'язання
не виконує, тому утворилась
заборгованість.

Станом на 17 жовтня 2013 року борг
відповідача складає 423 997 грн.43 коп. грн.
з яких: строкова заборгованість за
кредитом в розмірі 8 391 доларів США 89
центів, що за курсом НБУ складає 67 076
грн. 38 копі.; прострочена
заборгованість за кредитом в розмірі 14
976 доларів США 71 центів, що за курсом НБУ
складає 119 708 грн. 84 коп.; прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами в розмірі 6 274 долари США 01
цент що за курсом НБУ складає 50 148 грн. 16
коп.; пеня за несвоєчасну сплату
простроченої кредитної заборгованості
в розмірі 15 457 доларів США 06 центів, що
за курсом НБУ складає 123 548 грн. 24 коп.;
пеня за несвоєчасну сплату нарахованих
процентів в розмірі 7 946 доларів США 43
центи, за курсом НБУ складає 63 515 грн. 81
коп.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, щодо відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4 через
недоведеність його вимог виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Пунктами 19, 20 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
зазначено, що "відповідно до статей 229 -
233 ЦК правочин, вчинений під впливом
помилки, обману, насильства, і
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо, яких
помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК
України) мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення.
Правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
Відповідно до п. 4.5.3. Договору кредиту і
забезпечення № 37/2008 USD від 14 лютого 2008
року щомісячно до 20 числа позичальник
зобов'язується надавати Банку
можливість перевірки предмета застави
в натурі надавати для огляду предмет
застави на СТО ТОВ
«Автобізнес-Україна».

Пунктом 4.5.9. договору передбачено, що
позичальник зобов'язується протягом
трьох днів з дня укладення цього
договору застрахувати предмет застави
на користь Банку в ЗАТ «СК
«Енергогарант».

Відповідно до Додатку 1 до Договору
кредиту і забезпечення № 37/2008 USDвід 14
лютого 2008 року реальна процентна
ставка в 16, 02 % та абсолютне значення
подорожчання кредиту розраховані лише
для випадку, коли позичальник буде
здійснювати виплати кредиту чітко за
графіком, (при достроковому погашенні
кредиту ці показники можуть
зменшуватись).

Пунктом 7.8. договору позичальник
підписанням цього Договору свідчить,
що він не знаходиться під впливом
тяжких обставин і умови цього Договору
є придатні для Позичальника та не є
невигідні для нього. Позичальник цим
також підтверджує, що він до укладення
цього Договору отримав від Банку повну
інформацію про Банк та кредитні умови.

А тому, Доводи апелянта щодо того, що
банком не повідомлено ОСОБА_4 про
істотні умови договору колегією суддів
не приймаються до уваги, оскільки
ОСОБА_4, підписавши вказаний договір та
додаток № 1 до нього, наддав свою згоду
з його умовами та прийняв на себе права
та обов'язки, зазначені в ньому.

Доводи апелянта, щодо того що Позивачем
порушено строк позовної давності, не
знайшло свого підтвердження виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (ч.ч. 1, 3
ст. 264 ЦК України).

Крім того, цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи розрахунку ОСОБА_4 позивач
просив стягнути заборгованість за
період 14 жовтня 2010 року по 15 жовтня 2013
року, тобто в межах строку позовної
давності.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими твердження апелянта
про те, що заборгованість погашена
внаслідок передачі банку заставного
автомобіля, оскільки як вбачається з
матеріалів справ вказаний автомобіль
не реалізований, а тому стягнення
заборгованості з відповідача не є
подвійною відповідальністю.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Тому, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 лютого2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №22-ц/796/5583/2014
Головуючий у 1-ій інстанції -
ЛужецькаО.Р.

м. Київ
Доповідач -
Іванченко М.М.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М.,
Желепи О.В.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

представника позивача ПАТ
«Експобанк» - Вергелес Д.Є.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Експобанк» до ОСОБА_4, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Автобізнес -
Україна» про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Експобанк», третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Автобізнес -
Україна» про визнання недійсним
договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 21 лютого2014 року

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до ст. ст. 218, 317 ЦПК України
колегія суддів проголошує вступну і
резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 лютого2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: