Справа №2/489/576/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Миколаївської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом і заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. позивачка звернулася до
суду із позовом, яким просила визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за законом на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 після смерті батька
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/2
частку цієї ж квартири в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що,
дана квартира належала батькам
позивачки на праві спільної сумісної
власності. Батько і мати за життя
залишили розпорядження на випадок
смерті, згідно якого заповіли належні
їм частки квартири позивачці. Після
смерті батька, позивачка не прийняла
спадщину, а після нього спадщину
прийняла дружина померлого - її мати,
оскільки постійно проживала із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Після смерті матері
відкрилась спадщина у вигляді цілої
квартири, однак оформити позивачці
спадкові права не вдається можливим
через розбіжності у написанні прізвищ
батьків,через що не вбачається
подружнього зв'язку між ними.

В судове засідання позивачка вимоги
позову підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, надали заяву
про слухання справи їх відсутність,
проти позову не заперечували.

Представник Миколаївської міської
ради в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду повідомлявся.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Відповідно до свідоцтва про право
власності, видане 03 серпня 1993р. ЖКВ ВО
"Заря" і довідки КП ММБТІ від 23 грудня 2013
р., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить на праві
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1 (а.с.10, 17).

Належні їм частини даної квартири
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на випадок своєї
смерті заповіли доньці ОСОБА_1, згідно
заповітів відповідно від 27 липня 1996
року та 12 липня 1996 року (а.с. 16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 (а.с. 5, 6).

Відносини ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як подружжя,
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4, підтверджуються змістом
довідки КЖЕП "Зоря" від 17 грудня 2013 р.
про спільну їх реєстрацію у спірному
майні саме як подружжя (а.с.19), копією
актового запису про шлюб від 02 серпня
1962 р., складеного російською мовою, де
прізвище подружжя після реєстрації
шлюбу зазначені як "ОСОБА_4" (а.с.79).

У відповідності до копії свідоцтва про
народження позивачки складеного
російською мовою "ОСОБА_1" (після
укладення шлюбу - ОСОБА_1) народилася
ІНФОРМАЦІЯ_3, а її батьками зазначені
російською мовою "ОСОБА_4" та "ОСОБА_5"
(а.с. 8,9).

Оскільки законом або договором не
встановлено розмір часток ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 у праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1, тому суд
вважає їх рівними, по 1/2 за кожним.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 у
Спадковому реєстрі не зареєстрована
(а.с.37). Згідно довідок КЖЕП "Зоря", на час
смерті ОСОБА_4 разом з ним була
зареєстрована його дружина ОСОБА_5 (а.с.
19, 50).

Як встановлено судом, позивачка в
установленому законом порядку не
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4
ані за законом ані за заповітом, а тому,
у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, який
діяв на час відкриття спадщини і п. 113
Інструкції про вчинення нотаріальних
дій, затвердженою наказом Мінюсту
України №18/5 від 14 червня 1994 р., спадщину
після смерті ОСОБА_4, у т.ч. 1/2 частину
даної квартири прийняла дружина
спадкодавця ОСОБА_5, якій вона належить
з моменту відкриття спадщини у
відповідності до ст. 548 ЦК УРСР.

Із копії спадкової справи № 445/2013 року,
яка заведена Другою миколаївською
державною нотаріальною конторою у
серпні 2013 року, вбачається, що
позивачка як спадкоємиця 1 черги за
законом прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_5, а також надала нотаріусу
заповіт від 12 липня 1996 р., посвідчений
Другою Миколаївською державною
нотаріальною конторою, реєстровий
№5-1033, на свою користь від спадкодавця
ОСОБА_5 на певне спадкове майно -
частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 40, 44).

Постановою державного нотаріуса
Другої миколаївської державної
нотаріальної контори від 06 грудня 2013 р.
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на цілу
вказану квартиру в порядку спадкування
після смерті матері, яка фактично
прийняла спадщину після смерті
чоловіка ОСОБА_4 у вигляді належної
йому частини даної квартири, через
відсутність доказів подружнього
зв'язку між співвласниками квартири
через різне написання прізвищ у
свідоцтві про смерть та свідоцтві про
шлюб (а.с. 53).

Згідно статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК
України передбачено, що до складу
спадщини входить усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_5 успадкувала
за законом у 1 чергу на підставі ст. 529 ЦК
УРСР спадщину після смерті чоловіка
ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 і після смерті ОСОБА_5 її
спадщину у вигляді цілої квартири
АДРЕСА_1 (1/2 частина + 1/2 частина)
прийняла позивачка на підставі
заповіту, якій вона належить з дня
відкриття спадщини у відповідності до
ст. 1268 ч. 5 ЦК України.

У задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3
слід відмовити через неналежність
відповідачів.

З огляду на викладене позов підлягає
частковому задоволенню, за позивачкою
слід визнати право власності на цілу
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті матері
ОСОБА_5

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом посвідченим Другою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою 12 липня 1996 р., реєстровий
№5-1033, після смерті матері ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький