Справа № 696/1239/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої -судді
Харченко Л. Г.

при секретарі Бойко
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Михайлівської сільської ради
Кам'янського району Черкаської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя
особа - відділ Держземагенства у
Кам"янському районі Черкаської області
про визнання незаконними та скасування
рішень Михайлівської сільської ради
Кам"янського району Черкаської
області, визнання недійсними державних
актів на право власності на земельну
ділянку та усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Михайлівської сільської ради
Кам'янського району Черкаської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання рішення Михайлівської
сільської ради № 10-6/УІ від 07 жовтня 2011
року, п.п. 7,8 рішення Михайлівської
сільської ради № 14-12 УІ від 22 лютого 2012
року, про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки виданих 16 травня 2012
року на імя відповідачів та про
зобов'язання Михайлівської сільської
ради визначити межі суміжної з ним
земельної ділянки та про зобов'язання
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути
перешкоди в користуванні ним
водостічною канавою зі знесенням
існуючої огорожі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
є власником будинковолодіння та
землекористувачем земельної ділянки
розміром 0,35 га, що розташовані в
АДРЕСА_1.

Власниками суміжної земельної ділянки
та будинковолодіння в АДРЕСА_2 є
відповідачі у справі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

При виготовленні документації на
приватизацію позивач виявив, що розмір
його земельної ділянки менший ніж
виділений рішенням виконкому
Михайлівської сільської ради від 18
травня 1994 року із-за чого між сторонами
виник конфлікт за межу. Позивач
вважає, що межа повинна проходити по
водостічній канаві, оскільки ця канава
єдине спасіння від підтоплення його
будинку про що між сторонами раніше
була усна домовленість.

Відповідачі ж ОСОБА_5, як вважає
позивач, незаконно приватизували землю
на якій знаходиться канава і
встановили огорожу не в тому місці, що
перешкоджає йому користуватися
канавою. Також вважає, що межі, які
визначені комісією сільської ради і
які потім внесені до Державних актів
відповідачів, невірні, так як позивач
не був присутнім при їх установленні
комісією і він також не погоджував межі
відповідачам при проведенні
приватизації, а тому він звернувся в
суд з цим позовом і просить його
задоволити.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали і
вважають, що Михайлівською сільською
радою допущено порушення
законодавства та підзаконних актів,
які регулюють порядок оформлення та
видачі Державних актів, в результаті
чого у позивача незаконно захоплено
його частину землі та позбавлено права
користуватись водостічною канавою,
якою він тривалий час користувався.

Представник відповідача Михайлівської
сільської ради заявлений позов не
визнав і пояснив, що за заявою ОСОБА_3
від 20 липня 2011 року для визначення меж
між суміжними земельними ділянками,
була створена комісія сільської ради,
яка виїхала на місце, попередньо
повідомивши про це всі сторони
конфлікту.

05 серпня 2011 року були проведені обміри
спірних земельних ділянок і звірені з
картографічними даними сільської ради.
Згідно картографічних матеріалів вул..
Шовкової та погосподарського обліку за
садибою ОСОБА_3 рахується земельна
ділянка розміром - 0,38 га, а за ОСОБА_1 - 0,
33 га., а раніше, у 1994 році, було 0,35 га.
ОСОБА_1 надав комісії техпаспорт на
будинковолодіння, де був вказаний
розмір його земельної ділянки зі
сторони шляху - 20,71 м., а по
техдокументації ОСОБА_3 - 24,60 м. БТІ не є
землевпорядною організацією, а тому
комісія не могла взяти до уваги вказані
ними розміри земельних ділянок сторін.

В зв'язку з тим, що встановити дійсні
межі на місці було неможливо, комісія
встановила їх відповідно до вимог ст..
107 ЗК України, по фактичному
користуванню, яке визначалось
металевою огорожею, яка була
встановлена між спірними земельними
ділянками уже більше 10 років. По цьому
фактичному користуванню водостічна
канава була на стороні садиби ОСОБА_3.
Комісія встановила межі ОСОБА_1 від
шляху 20, 40 м, а ОСОБА_3 - 24,45 м. Загальна
площа садиби ОСОБА_3 становить - 0,38 га, а
садиби ОСОБА_1 - 0,315 га.

У 2011 році сільська рада погодила межі
ОСОБА_3 без сусіда ОСОБА_1, тому що між
ними був спір. Це погодження
передбачено законодавством і при цьому
ОСОБА_1 було роз'яснено, що в разі
незгоди з рішенням сільської ради він
може оскаржити його до суду, але він
його не оскаржував.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала і
пояснила, що в 2001 році, коли вона почала
приватизацію землі, ОСОБА_1 не підписав
їй акт погодження меж. Він хотів, щоб
межа проходила по стічній канаві, але
відповідачі не погодилась тому, що
стічна канава завжди була на їх
земельній ділянці і викликали комісію
сільської ради.

Комісія згідно карти, погосподарських
книг та шляхом опитування сусідів,
встановила межу між їх земельними
ділянками по фактичному користуванню,
тобто по паркану, який існував більше 10
років. ОСОБА_1 ніколи не користувався їх
стічною канавою і вони про це з ним не
домовлялись. При виїзді комісії були
присутні ОСОБА_1 його батько,
відповідачка ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не погоджував
їм межі для приватизації, ОСОБА_3
звернулась з заявою до Михайлівської
сільської ради про погодження цих меж
без згоди ОСОБА_1 Сільська рада винесла
рішення, погодила межі і ОСОБА_3
приватизували землю з встановленням
межі, яку визначила земельна комісія.

Представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов не визнав і
пояснив, що коли в процесі приватизації
землі сім"єю ОСОБА_5 виник спір з ОСОБА_1
про межу, цей спір розглянула земельна
комісія сільської ради і встановила
межі по фактичному користуванні
відповідно до ст.. 107 ЗК України. Коли
ОСОБА_5 звернулися до ОСОБА_1 про
погодження встановлених меж між їх
земельними ділянками для виготовлення
техдокументації, ОСОБА_1 відмовив їм у
цьому, а тому вони згідно ст. 12 ЗК
України звернулись до органів
місцевого самоврядування в особі
Михайлівської сільської ради і
отримали дозвіл на виготовлення
державних актів без погодження меж
суміжного землекористувача ОСОБА_1 та
ще одного відсутнього сусіда ОСОБА_6

По рішенню сільської ради була
виготовлена технічна документація і
отримані державні акти. Відповідачі
вважають, що позивач не довів свого
позову, не надав документів про
порушення його права, а тому просили у
його позові відмовити.

Представник 3-ї особи відділ
Держземагенства у Кам"янському районі
Черкаської області надав суду всю
технічну документацію на
приватизовані земельні ділянки ОСОБА_5.

Заявлений позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником будинковолодіння та
землекористувачем земельної ділянки
площею 0,3250 га в АДРЕСА_1, що
стверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 02
серпня 2004 року, та рішенням
Михайлівської сільської ради № 24-3/УІ
від 01 серпня 2013 року, яким внесено зміни
до рішення виконкому Михайлівської
сільської ради народних депутатів № 25
від 18 травня 1994 року.

Суміжними землевласниками земельної
ділянки площею 0,1290 га та 0,2500 га та
власниками будинковолодіння в АДРЕСА_2
є ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що
стверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 17 лютого 1994 року
та державними актами № 187218, № 187219
виданими Михайлівською сільською
радою 16 травня 2012 року.

ОСОБА_1 користується земельною
ділянкою АДРЕСА_1, без відведення її в
натурі ( на місцевості), та без
отримання документів про право
власності чи право постійного
користування на землю.

Згідно ч. 3 ст. 158 ЗК України органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

В зв'язку з приватизацією земельної
ділянки відповідачами, між сторонами
виник спір про межу. Земельна комісія
Михайлівської сільської ради
розглянула його і так як виявити дійсні
межі було неможливо, визначила їх по
фактичному користуванню сторін,
відповідно до ст..107 ЗК України.

Фактичне користування земельною
ділянкою було встановлено комісією
Михайлівської сільської ради по
установленій між спірними земельними
ділянками металевій огорожі на
існування якої понад 30 років вказали
опитані комісією сусіди.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що їм
відомо про те, що більше 30 років межа
між сусідніми земельними ділянками, де
зараз проживають ОСОБА_1 і сім"я ОСОБА_5
проходила в тому ж місці, де зараз
стоїть огорожа. ОСОБА_5 установили
огорожу по старому дерев"яному тину .
Стічна канава для води завжди була на
земельній ділянці ОСОБА_5, а огорожа
проходила за кизиловим деревом, яке і
зараз росте на земельній ділянці
ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що раніше
проживала в будинку, де живуть ОСОБА_5 і
користувалася земельною ділянкою, яку
тепер займають відповідачі. Водостічна
канава завжди була на її землі. Свідок
ОСОБА_10 доповнив, що йому відомо і про
конфлікт, який був між сусідами ОСОБА_5
та Кальківцями із-за того, що стічні
води з ділянки ОСОБА_5 заливали їх
садибу.

При таких обставинах суд вважає, що
межі між спірними земельними
ділянками були установлені комісійним
актом від 05 серпня 2011 року
Михайлівської сільської ради з питань
сільського господарства,
землекористування та охорони
навколишнього середовища, яким
залишено існуючі межі між
будинковолодіннями ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 та
ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 за фактичним
використанням земельних ділянок.

В зв'язку з тим, що позивач відмовився
погоджувати межі відповідачам знову
була проведена комісія Михайлівської
сільської ради з питань сільського
господарства, землекористування та
охорони навколишнього середовища, де
комісійним актом від 07 жовтня 2011 року
було встановлено факт безпідставної
відмови ОСОБА_1 в підписанні акту
визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки ОСОБА_5 та
рекомендовано винести дане питання на
розгляд сесії Михайлівської сільської
ради.

Рішення сесії Михайлівської сільської
ради Кам"янського району Черкаської
області № 10-6/УІ від 07 жовтня 2011 року
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було надано
дозвіл на виготовлення державного акту
на право власності на земельну ділянку
АДРЕСА_2 без погодження меж з суміжними
землекористувачем ОСОБА_1, що проживає
в АДРЕСА_1.

П.п. 7-8 рішення Михайлівської сільської
ради Кам"янського району Черкаської
області № 14-12/УІ від 22 лютого 2012 року
«Про приватизацію земельних ділянок»,
затверджено технічну документацію із
землеустрою, щодо складання
документів, що посвідчують право
власності та передані у приватну
власність в рівних долях громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельні
ділянки загальною площею 0,3790 га в тому
числі: 0,2500 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд; 0,1290
га - для ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_2

За таких обставин суд вважає, що
рішення Михайлівської сільської ради
Кам"янського району Черкаської
області, які оскаржує позивач, винесені
відповідно до діючого законодавства і
не порушують права позивача, оскільки в
зв'язку з його безпідставною відмовою
підписати акт погодження меж
установлених комісійним актом від 06
жовтня 2011 року та протоколом засідання
комісії від 07 жовтня 2011 року,
Михайлівська сільська рада згідно
повноважень наданих їй Конституцією
України (ст.ст. 142-143 ) та ст. 80 ЗК України,
як власник земель територіальної
громади,своїм рішенням № 10-6/УІ від 07
жовтня 2011 року надала згоду на
виготовлення державних актів
відповідачам без погодження меж
суміжним землекористувачем із земель
комунальної власності, а рішенням № 14-12
/УІ від 22 лютого 2012 року передала
земельні ділянки відповідачам у
приватну власність затвердивши
технічну документацію на них.

Також не можуть бути прийняті судом
твердження позивача про те, що сільська
рада неправомірно надала дозвіл на
приватизацію земельної ділянки на 3-х
співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
так як дії сільської ради повністю
відповідають вимогам ст. 120 ЗК України.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову.

В зв'язку з тим, що позивачу відмовлено
в позові понесені ним судові витрати
слід віднести на його рахунок.

На підстав наведеного і ст.ст. 123, 125, 158
ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88,
209, 212, 213- 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У заявленому позові ОСОБА_1 до
Михайлівської сільської ради
Кам'янського району Черкаської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя
особа - відділ Держземагенства у
Кам"янському районі Черкаської області
про визнання незаконними та скасування
рішень Михайлівської сільської ради
Кам"янського району Черкаської
області, визнання недійсними державних
актів на право власності на земельну
ділянку та усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження,
а в разі його оскарження - після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо воно не буде скасоване.

Головуюча:
Л. Г. Харченко