Єдиний унікальний номер 229/872/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2783/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Зінов'євої А.Г.

суддів
Ларіної Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського
міського суду Донецької області від 14
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
відділу Держземагентства у м.
Дружківці Донецької області про
усунення порушень права власності на
землю шляхом зобов'язання вчинення
певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2013 року до суду звернулась
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1, відділу
Держкомзему у м. Дружківці Донецької
області про усунення порушень права
власності на землю шляхом зобов'язання
вчинення певних дій. В позові
зазначила, що 30 листопада 2009 року
Дружківським міським відділом
Держкомзему Донецької області їй було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку, яка
розташована по АДРЕСА_1, загальною
площею 0, 1002 га. Власником суміжної
земельної ділянки є відповідач, яка
самовільно зайняла частку належної
позивачу земельної ділянки розміром 47
кв.м.

Зазначений земельний спір розглядався
у досудовому порядку та рішенням
Дружківської міської ради від 19 липня
2012 року прийнято рішення щодо
звернення позивача у двотижневий
термін до землевпорядної організації,
яка має ліцензію на право виконання
встановлених робіт для відновлення
межі земельної ділянки.

Позивач звернулась до відповідної
організації, але відповідач
заборонила заходити на її суміжну
земельну ділянку для встановлення
межових знаків, що й є підставою для
звернення до суду.

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 04 червня 2013 року
позовні вимоги залишено без
задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 30 липня 2013 року зазначене
рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 04 червня 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 листопада 2013
року рішення Дружківського міського
суду Донецької області від 04 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 30 липня 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції,
оскільки судом першої інстанції не
встановлено фактичні обставини справи.

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 14 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено: усунено
перешкоди щодо відновлення меж між
земельними ділянками, розташованими по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом допуску
землевпорядника на суміжну земельну
ділянку по АДРЕСА_2 для встановлення
межових знаків; зобов'язано відділ
Держземагентства у м. Дружківці
Донецької області припинити будь-які
дії з державної реєстрації технічної
документації щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та складання документів
про право на земельну ділянку ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2 до прийняття рішення комісією
по вирішенню земельних спорів
Дружківської міської ради.

Додатковим рішенням Дружківського
міського суду Донецької області від 24
березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 114
грн. 70 коп.

Зазначене рішення оскаржила ОСОБА_3, в
апеляційній скарзі просила рішення
суду першої інстанції скасувати,
оскільки воно не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що суд першої
інстанції безпідставно дійшов
висновку, що апелянт перешкоджає
допуску ОСОБА_4 на земельну ділянку для
встановлення меж на місцевості,
оскільки вона не має фізичної
можливості заборонити прохід на свою
ділянку.

Крім того, зазначає, що судом не
прийняті доводи апелянта, що 22 вересня
2012 року ОСОБА_4 спільно з працівниками
державного підприємства Донецької
регіональної філії ЦДЗК (із
застосуванням інтегрованого
тахеометра, якого не має ОСОБА_4)
встановили межу ділянки на місцевості.
У проведенні вказаних робіт брали
участь ОСОБА_4, подружжя ОСОБА_2, всі
сусіди по ділянці землі будинку
АДРЕСА_2. По завершенню робіт ОСОБА_4,
всі сусіди (за винятком ОСОБА_2.)
підписали акт прийому-передачі межових
знаків на зберігання від 22 вересня 2012
року без зауважень. Таким чином, ОСОБА_4
мав можливість проводити і проводив
відповідні заходи щодо встановлення
межі на ділянці землі апелянта. ОСОБА_4
і до 22 вересня 2012 року двічі проводив
різні роботи на земельній ділянці
апелянта, двічі заявляв про
суперечливі результати. Вказує, що
зверталась у прокуратуру м. Дружківки,
де за результатами перевірки факт
фальсифікації вимірювань з боку ОСОБА_4
підтверджено, але суд відмовився
витребувати вищевказані матеріали у
прокуратури м. Дружківки та дослідити
їх.

Крім того, судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому,
що ОСОБА_2 у 2011 році власноруч заповнила
бланк Технічної документації із
землеустрою та підписала документи
колишньому власнику будинку АДРЕСА_2
ОСОБА_5, в яких погодилась з існуючою
межею, яка на теперішній час не
змінювалась.

Апелянт вказує, що на теперішній час
межа земельної ділянки вже встановлена
працівниками ЦДЗК, вказані документи
пройшли експертну перевірку та, згідно
листа генерального директора ДП «ЦДЗК»
№ А-5/337 від 15 квітня 2013 року визнані
відповідними вимогам законодавства.

Також апелянт зазначає, що у порушення
вимог чинного законодавства судом не
було з'ясовано, чи не бажають сторони
укласти мирову угоду, фактично позов
розглянуто за одне судове засідання, що
не сприяло повному з'ясуванню дійсних
обставин справи. Так, судом
проігноровані клопотання апелянта про
виклик у судове засідання свідків та
можливість витребування та
дослідження матеріалів Публічної
кадастрової карти України, Акту
прийому-передачі межових знаків на
зберігання від 22 вересня 2012 року за
підписом представника позивача -
землевпорядника ОСОБА_4, листа
генерального директора ДП «ЦДЗК» №
А-5/337 від 15 квітня 2013 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримала, просила її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду проти
доводів апеляційної скарги заперечив,
просив її відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Представник відділу Держземагентства
у м. Дружківці Донецької області в
судове засідання апеляційного суду не
з'явився, про дату, час та місце
слухання апеляційної скарги
повідомлений належним чином - листом з
повідомленням та телефонограмою № 293
від 03 квітня 2014 року, яка зареєстрована
у журналі телефонограм № 4, до суду
надіслав клопотання про розгляд скарги
за його відсутністю, тому на підставі ч.
2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за
відсутністю зазначеного представника
відповідача.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, доводи сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно визначив правовідносини, які
склалися між сторонами і надав їм
відповідну оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом
захисту можуть бути: визнання права, а
також припинення дії, яка порушує
право. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Частинами 2,3 ст. 152 Земельного Кодексу
України передбачено способи захисту
прав на земельні ділянки, а саме:
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 Земельного
Кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані співпрацювати при вчиненні
дій, спрямованих на забезпечення прав
на землю кожного з них та використання
цих ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо)

У відповідності до вимог ст. 106
Земельного Кодексу України визначено,
що власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістилися або
стали невиразними.

За п. 2.1. Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок
внатурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
19 травня 2010 року № 376 - межі земельної
ділянки, що передаються у власність чи
у користування, відновлюються або
переносяться в натурі (на місцевость)
за наявними планово-картографічними
матеріалами. Крайні поворотні точки
кожної межі закріплюються
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка, крім випадків
збігу вказаних поворотних точок меж з
твердими точками на місцевості.

Пунктом 4.1. зазначеної вище Інструкції
відновлення меж земельної ділянки
внатурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до ст. 185 ЗК
України документації із землеустрою. У
разі відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки загальною площею 0,1002 га,
розташованої по АДРЕСА_2 що
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
від 30 листопада 2009 року (а с. 10).

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 являється власником
домоволодіння № АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
29 жовтня 2011 року приватним нотаріусом
Дружківського міського нотаріального
округу в реєстрі за № 5957. Вказаний
жилий будинок з надвірними будівлями
знаходиться на земельній ділянці, яка
належить Дружківський міській раді,
розміром 0,1000 га (а.с. 66).

Судом встановлено, що сторони по справі
являються суміжними
землекористувачами.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що комісією по вирішенню
земельних спорів Дружківської міської
ради від 19 липня 2012 року встановлені
невідповідності ширини земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2, з боку
вулиці та з протилежного боку, які
випливають з різних документів:

Так, відповідно до Державного акту на
право приватної власності на землю від
30 листопада 2009 року ширина земельної
ділянки НОМЕР_1 з боку вулиці становить
21,3 м, з протилежного боку - 22,23 м.

Відповідно до технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі, ширина
земельної ділянки з боку вулиці
становить 21,22 м, з протилежного боку - 21,8
м.

Відповідно до архівних матеріалів КП
«Дружківське МБТІ», ширина земельних
ділянок становить: АДРЕСА_2, з боку
вулиці - 21,3 м, з протилежного боку - 22,23 м;
АДРЕСА_1, з боку вулиці - 20,00 м, з
протилежного боку - 22,1 м.

Обстеженням земельних ділянок
спеціалістами відділу Держкомзему в м.
Дружківка Донецької області, відділу
архітектури та містобудування
виконкому Дружківської міської ради,
КП «Дружківське МБТІ» від 21 червня 2012
року встановлено, що фактична ширина
земельних ділянок становить: АДРЕСА_2, з
боку вулиці - 20,55 м, з протилежного боку -
21,9 м; АДРЕСА_1, з боку вулиці - 21,9 м, з
протилежного боку - у зв'язку з
відсутністю огорожі ширину виявити
неможливо.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що протоколом № 1 комісії
по вирішенню земельних спорів від 19
липня 2012 року, рекомендовано власнику
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2
ОСОБА_2 у двотижневий термін звернутися
до землевпорядної організації, яка має
ліцензію на право виконання
земельно-кадастрових робіт для
відновлення межі земельної ділянки в
натурі у відповідності до вимог ст. 107
Земельного кодексу України та ст. 55
Закону України «Про землеустрій».
Земельний спір розглянути після
винесення меж (а.с. 11). Вказане рішення
виконавчого органу місцевого
самоврядування є підставою для
проведення комплексу робіт із
встановлення меж земельних ділянок
власників із закріпленням їх межовими
знаками встановленого зразка, чинне та
ніким не скасоване.

На виконання вимог зазначеного рішення
25 липня 2012 року ОСОБА_2 уклала договір №
18-В з ОСОБА_6 на виконання робіт з
оформлення Технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості, яка розташована по АДРЕСА_1
(а.с. 8-9).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до акту від 12 грудня 2012 року,
складеному комісією по вирішенню
земельних спорів Дружківської міської
ради, в присутності ПП ОСОБА_6 і
володільця земельної ділянки НОМЕР_1
ОСОБА_2 про виїзд для проведення робіт
для встановлення меж земельної
ділянки, у зв'язку з відсутністю
володільця домоволодіння НОМЕР_2
ОСОБА_3, роботи по встановленню межових
знаків проведені не були (а.с. 67).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того що
відповідачем не визнаються права
позивача як землекористувача, які
передбачені п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України які
підлягають захисту.

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки судом першої інстанції
встановлено порушення відповідачем
прав позивача на відновлення меж
суміжного землекористування та не
допущення відповідачем
землевпорядника на суміжну ділянку для
встановлення зазначених межових
знаків, які підлягають захисту за
вищенаведеними нормами діючого
законодавства (п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України)
разом з припиненням дій з реєстрації
технічної документації до прийняття
рішення комісією по вирішенню
земельних спорів Дружківської міської
ради.

Доводи апеляційної скарги відносно
неналежної правової оцінки наданим
сторонами доказам щодо перешкоджання
відповідача у відновленні межових
знаків та відсутності можливості
заборонити прохід на свою ділянку є
непереконливими та спростовуються
матеріалами справи, з яких вбачається,
що, ухвалюючи рішення, суд, відповідно
до вимог ст.212 ЦПК України, надав оцінку
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо,
їх достатності, взаємному зв'язку
доказів у їх сукупності, а також навів
мотиви, з яких він дійшов висновку про
задоволення позову. Інших доказів (щодо
знаходження відповідача на лікуванні
та відсутності можливості заборони
позивачу входити на суміжну земельну
ділянку) апеляційному суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо не
прийняття судом до уваги встановлення
22 вересня 2012 року меж земельних ділянок
сторін та погодження позивача зі
встановленими межами у 2011 році,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки підставами для звернення до
суду позивача є відсутність межових
знаків у грудня 2012 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
поновлення на теперішній час межових
знаків, апеляційний суд приймає
критично, оскільки встановлення
протоколом комісії з вирішення
земельних спорів Дружківської міської
ради від 28 лютого 2014 року згода сторін
на встановлення меж між їх земельними
ділянками як й інше поновлення меж цих
межових знаків після постановлення
оскаржуваного рішення - правових
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не є підставами для
скасування чи зміни зазначеного
рішення при його апеляційному
перегляді.

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставного зазначення в рішенні
суду відділу Держземагентства у м.
Дружківці Донецької області,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки зазначені доводи на правовий
висновок суду про задоволення позову
не впливають. Крім того, зазначені
апелянтом дані що наказом голови
Комісії з проведення реорганізації
Держкомзему № 270 «Про реорганізацію
відділу Держкомзему у м. Дружківці
Донецької області», що з листопада 2012
року почалась процедура реорганізації,
а у лютому 2013 року припинено реєстрацію
відділу Держкомзему у м. Дружківці
Донецької області лише підтверджують
зазначення належного відповідача у
рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги щодо не
з'ясування судом бажання сторін
укласти мирову угоду, ігнорування
можливості витребування доказів та
виклику свідків, розгляд справи за одне
судове засідання, апеляційний суд
приймає критично, оскільки зазначені
доводи не є процесуальним порушенням
яке потягло скасування рішення суду,
інших доказів суду апеляційної
інстанції також не надано. Суду
апеляційної інстанції не заявлено
клопотання про виклик свідків,
витребування документів чи інші
клопотання.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 14 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: