Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2002/14
Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
Суддя-доповідач:
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Свинаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на
заочне рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
19 лютого 2014 року у справі за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 12.05.2006р. ОСОБА_3 отримала
від Банку у кредит 500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Порядок
погашення визначено щомісячними
платежами у розмірі 7 % від суми
заборгованості, яке може здійснюватись
як шляхом внесення коштів на картку
клієнтом, так і шляхом списання Банком
з дебетної карти. Відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого станом на 30.09.2013р. має
заборгованість у розмірі 20 737,42 грн., яка
складається із: заборгованості за
кредитом у розмірі 4 524,00 грн.,
заборгованості за відсотками за
грн., штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована
частина), штрафу у розмірі 963,69 грн.
(відсоткова складова). Посилаючись на
вказані обставини, позивач просив
стягнути з відповідача на свою користь
суму заборгованості у розмірі 20 737,42
грн. та сплачені судові витрати.
Заочним рішенням Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
19 лютого 2014 року позов залишено без
На зазначене заочне рішення суду ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на незаконність
рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник Банку підтримав
апеляційну скаргу та просив
задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомлена
належним чином про дату, час та місце
проведення судового засідання, про що
мається підписане нею повідомлення про
вручення судової повістки, до
апеляційного суду не з»явилась,
клопотань про відкладення справи не
надала, про причини неявки не
сповістила, у зв»язку з чим справу
розглянуто у відповідності до вимог ст.
305 ЦПК України у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника банку, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до
висновку, що

апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.05.2006 року між
сторонами укладено договір б/н про
надання кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту в
розмірі 500 грн. на платіжну картку зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Договір складається
із заяви позичальника (а.с.7), Умов і
правил надання банківських послуг (а.с.
8-11), Правил користування платіжною
карткою та Тарифів. Погашення
заборгованості здійснюється
щомісячними платежами у розмірі 7 % від
суми заборгованості як шляхом внесення
коштів на картку клієнтом, так і шляхом
списання Банком з дебетної карти.

Відповідач отримала кредит, що
підтверджується її підписом в заяві
позичальника, їй була надана картка
НОМЕР_2.

Проте відповідач порушила зобов'язання
щодо повернення кредиту та відсотків
за його користування, що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.4-6).

Заборгованість станом на 30.09.2013 року
склала 20 737,42 грн., з яких заборгованість
по кредиту в сумі 4 524 грн., відсотки за
користування кредитом в сумі 14 749,73 грн.,
штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.,
штраф (процентна складова) в сумі 963,69
грн., яку на момент розгляду справи
відповідач не погасила.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову,
посилався на те, що останній платіж на
погашення кредиту позичальником
здійснено 13.05.2008р., тому Банк саме з
цього моменту міг дізнатися про своє
порушене право, але до суду звернувся
лише 12.11.2013р., тобто з пропуском строку
позовної давності, що і стало підставою
для відмови в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі банк вказує, що
судом неправильно застосовано норми
матеріально права, які регулюють
питання застосування строку позовної
давності, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Дослідивши ці доводи апеляційної
скарги, колегія вважає їх
обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
ухвалив заочне рішення у відсутності
відповідача, якою жодної заяви до суду
не надавалось, зокрема, про
застосування строку позовної давності.
Тому у суду не було підстав
застосовувати самостійно строк
позовної давності.

Своїм процесуальним правом на участь у
судовому засіданні апеляційного суду,
де вона могла б з огляду на те, що
рішення ухвалено в заочному порядку,
надати відповідну заяву про
застосування строку позовної давності,
підтримавши рішення суду, ОСОБА_3 не
скористалась.

Крім того, безпідставними також є
посилання суду на ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» з огляду
на таке.

Так, постановою Верховного Суду
України від 20.11.2013р., прийнятою у
відповідності до вимог ст. 360-4 ЦПК
України, зроблено висновок про те, що
пункт 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв»язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту.
Вказані висновки у відповідності до
вимог ст. 360-7 ЦПК України є
обов»язковими для всіх судів України,
які зобов»язані привести свою судову
практику у відповідність з таким
рішенням Верховного Суду України.

Беручи до уваги зазначені
обставини, колегія вважає, що рішення
суду у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню,
а заявлена Банком сума стягненню з
відповідача як така, що підтверджена
належними та правильно складеними
розрахунками.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
19 лютого 2014 року у цій справі скасувати.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, фактично мешкає: АДРЕСА_2, на
користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50; адреса для листування:
69065, м. Запоріжжя, пл. Інженерна, 1; , рахунок № 3111, МФО 305299,
заборгованість станом на 30 вересня 2013р.
за договором б/н від 12.05.2006р. в
загальній сумі 20 737 (двадцять тисяч
сімсот тридцять сім) гривень 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , рахунок № 0001, МФО 305299,
судові витрати в загальному розмірі
351,20 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.