Справа №333/3542/13-ц
провадження №2/333/28/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року
м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Стоматова Е.Г. при секретарі Кабановій
К.О., за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_12, ОСОБА_5 про визначення
ідеальних часток у квартирі, про
визнання права власності у порядку
спадкування за законом та визначення
порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1
про визначення ідеальних часток у
квартирі, про визнання права власності
у порядку спадкування за законом та
визначення порядку користування
квартирою. В обґрунтування позовних
вимог вказала, що 22.02.2001 року
відповідачі та її батьки ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 приватизували квартиру АДРЕСА_1
та отримали свідоцтво про право
спільної сумісної власності на спірну
квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
батько позивача ОСОБА_6, після його
смерті відкрилась спадщина на ? частку
спірної квартири. За життя ОСОБА_6 17.04.1996
року склав заповіт на користь своєї
дружини ОСОБА_7, яким усе належне йому
майно заповів їй, але остання за життя
своє право спадкоємиці оформити не
встигла. ОСОБА_7 на момент смерті
спадкодавця ОСОБА_6 проживала разом з
ним у спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_7 померла, після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді ? частки
квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги за законом після смерті ОСОБА_7 є
її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_1, інших
спадкоємців першої черги не має.
Спадкоємці першої черги у встановлений
шестимісячний строк звернулись до
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини та 01.09.2012 року
позивач звернулась із заявою до Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, однак, у
видачі свідоцтва було відмовлено з тих
підстав, що позивач не надала оригінали
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру.

В процесі розгляду справи позивач
уточнила свої позовні вимоги та
просила визначити ідеальні частки між
співвласниками квартири АДРЕСА_1 та
визнати, що кожному з співвласників
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12., ОСОБА_5 по ?
частки спірної квартири. Визнати, що
ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 з
урахуванням ? частки спірної квартири у
порядку спадкування за заповітом стало
належати ? частка спірної квартири;
визнати за ОСОБА_1 право власності у
порядку спадкування за законом 24/100
частки спірної квартири, після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути
з відповідачів на користь позивача
суму 4984,20 грн., яка складає вартість 1/100
частки спірної квартири; визначити
порядок користування спірною
квартирою між позивачем та
відповідачами, надати у володіння та
користування в натурі кімнату площею
10,6 м2 підсобні приміщення залишити у
спільному користуванні. Стягнути з
відповідачів на її користь витрати на
судовий збір - 114,70 грн., 899,00 грн., за
проведення судової
будівельно-технічної експертизи - 1600,00
грн. за проведення оцінки квартири від
21.05.2014 р. - 300,00 грн., за доплату судового
збору - 50,00 грн., за банківські послуги
8,99 грн. та 5,00 грн., а усього - 2977,69 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги в повному обсязі та
надали пояснення аналогічні тим, що
викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
позов не визнали, пояснивши, що після
смерті ОСОБА_6 від жодного із
спадкоємців першої черги заяв про
прийняття спадщини не подавались,
спадкова справа не заводилась. На
момент смерті ОСОБА_6 з ним проживали
спадкоємці першої черги - дружина
ОСОБА_7 та донька ОСОБА_12., які прийняли
спадщину у вигляді по 1/8 частки спірної
квартири кожна. Оскільки, на момент
смерті ОСОБА_7 належна їй доля складала
3/8 частки спірної квартири, тому частки
у спадщини повинні розподілитися між
спадкоємцями за законом першої черги
ОСОБА_12 та ОСОБА_1 Таким чином, частка
позивачки в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_7
буде складати 3/16 частки спірної
квартири, які складають 7,95 м2, тому
вимоги про виділення позивачу у
власність житлової кімнати площею 10,6 м2
є безпідставними. Витрати пов'язані із
наданням копії висновку
будівельно-технічної експертизи
позивачем понесені з її власної
ініціативи.

Відповідач ОСОБА_12. у судовому
засіданні проти позову заперечувала,
надала пояснення, аналогічні тим, що
надав відповідач ОСОБА_5 Просила суд
відмовити позивачу у визнанні за нею
права власності на 24/100 частин спірної
квартири, оскільки ця частка значно
перевищує ту, яка належить до складу
спадкового майна, а також відмовити
позивачу у виділенні в натурі кімнати
площею 10,6 м2 та стягненні на її користь
судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із виданим 22.02.2001 року
свідоцтвом №18396 про право власності на
житло квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12., ОСОБА_5
Зазначена квартира приватизована
згідно із Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду». Загальна площа спірної
квартири складає 68,61 м2.

Запорізьким міжміським бюро технічної
інвентаризації право спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_12., ОСОБА_5 на зазначену квартиру
було зареєстровано, про що в реєстрову
книгу здійснено запис за №233/36286.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Частина 1 ст.368 ЦК України передбачає, що
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. Частиною 2 цієї ж
статті передбачено, що у разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Згідно до ст.373 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними.

Отже, при визнанні права спільної
сумісної власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_12., ОСОБА_5 розмір часток не
визначений. Разом з тим, кожний із
співвласників має право на виділ
частки з майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності. При
виділенні частки одного зі
співвласників необхідно попередньо
визначити розмір частки в праві
спільної сумісної власності, що
належить цьому співвласникові.
Вважається, що частки кожного зі
співвласників рівні.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло квартира АДРЕСА_1
належала на праві спільної сумісної
власності чотирьом особам, отже, з
урахуванням цього частки ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_12., ОСОБА_5 є рівними, тобто
кожному з них належить по ? частки
спірної квартири. Договір про
визначення часток у спільній сумісній
власності між власниками спірної
квартири не укладався.

Враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини, позовні вимоги
ОСОБА_1 про виділення часток у майні
належному ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12.,
ОСОБА_5 на праві спільної сумісної
власності підлягають задоволенню,
оскільки ґрунтуються на законі та їх
задоволення не порушує права, свободи
та законні інтереси інших осіб щодо
спірного майна.

Виданим 26.12.2007 року Запорізьким міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Запорізькій області свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_4 підтверджується,
що ОСОБА_6, помер в м. Запоріжжі у віці 76
років, про що в книзі реєстрації актів
про смерть зроблено актовий запис №11810.

Виданим 05.04.2011 року Комунарським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції
свідоцтвом про смерть НОМЕР_3
підтверджується, що ОСОБА_7, померла в
м.Запоріжжі у віці 76 років, про що в
книзі реєстрації актів про смерть
зроблено актовий запис за №139.

Довідкою житлової організації - КП
«ВРЕЖО №11» від 26.09.2011 року
підтверджується, що ОСОБА_5, ОСОБА_1
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1 ОСОБА_12 є донькою ОСОБА_6
та ОСОБА_7, яка 05.11.1982 року уклала шлюб та
змінили прізвище з «ОСОБА_12» на
«ОСОБА_12», що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу від
05.11.1982 року.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_2, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6
та ОСОБА_7, яка 04.11.1978 року зареєструвала
шлюб про що було зроблено актовий запис
№1171 та змінила своє прізвище з
«ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». 10.08.1982 року
позивач зареєструвала шлюб про що було
зроблено актовий запис №658 та змінила
своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».
09.09.1987 року уклала шлюб про що відділом
реєстрації актів громадянського стану
Ленінського району м.Запоріжжя
зроблено актовий запис №944 та змінили
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серія НОМЕР_5 від
13.09.1994року.

Згідно заповіту, посвідченого 17.04.1996
року приватним нотаріусом
Запорізького нотаріального округу
ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за
№635, ОСОБА_6, все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалось, у
тому числі все те, що буде належати йому
на день смерті і на що він матиме право
заповів своїй дружині - ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер та після
його смерті залишилась спадщина у
вигляді ? частки спірної квартири.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкоємиця за заповітом ОСОБА_10 з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом не зверталась до Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори та спадкова справа після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, не заводилась, що підтверджується
листом №2047/02-14 від 19.07.2013 року. Після
смерті ОСОБА_6 спадкоємцями за законом
належної йому ? частини спірної
квартири залишились його дружина -
ОСОБА_7, донька - ОСОБА_12, які фактично
прийняли спадщину у відповідності до
ст.1268 ЦК України, оскільки встановлено,
що саме вони проживали разом із ОСОБА_6
на час відкриття спадщини, опікувались
спірним майном, та протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, вони не
заявляли про відмову від неї. Разом із
тим, позивач ОСОБА_1 у встановлений
законом строк із заявою про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_6. до
нотаріальної контори також не
зверталась та на час відкриття
спадщини проживала окремо від батька.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_7 та
ОСОБА_12 фактично прийняли, після
померлого ОСОБА_6, спадщину кожна по 1/8
частки квартири АДРЕСА_1.

Спадкова справа, після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за заявою
позивача та відповідача ОСОБА_1. була
відкрита Шостою Запорізькою державною
нотаріальною конторою під №384/11, що
підтверджується копією спадкової
справи.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Часом
відкриття спадщини є, зокрема, день
смерті особи.

Згідно із ст.1222 ЦК України спадкоємцями
за заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Частиною 3 ст.1223 ЦК України встановлено,
що право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1226 ЦК України визначено,
що частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_7 не складала заповіт, а сторони у
справі є в силу ст.1261 ЦК України
спадкоємцями першої черги.

Згідно із ч.1 ст.1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, ОСОБА_12 у визначений ст.1270 ЦК
України шестимісячний строк
зверталися до нотаріальної контори в
порядку ст.1269 ЦК України із заявою про
прийняття спадщини, але у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та витягу з Реєстру прав
власності, керуючись ст.49 ЗУ «Про
нотаріат», державним нотаріусом Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори Дмитрієвою Н.П. 25.10.2012 року була
винесена постанова про відмову у
вчиненні нотаріальних дій.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

За встановлених в судовому засіданні
обставин, суд вважає, що частка
позивачки в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_7
буде складати 3/16 частки спірної
квартири, які складають 7,95м2.

Згідно ч.2 ст.1278 ЦК України кожен із
спадкоємців має право на виділ його
частки в натурі.

Відповідно до технічного паспорту
спірна квартира розташована на 2
поверсі дев'ятиповерхового будинку і
складається із трьох кімнат житловою
площею 42,4 м2, в тому числі: 1-а кімната 14,4
м2, 2-а кімната 17,4 м2, 3-я кімната 10,6 м2,
кухня площею 8,2 м2, ванна кімната 2,8 м2,
коридор 9,7 м2, кладочка 1,2 м2, туалет 1,0 м2.
Квартира також обладнана балконом та
лоджією. Загальна площа квартири
складає 68,61 м2 з висотою приміщень 2,5 м2.

Відповідно до ст.47 ЖК України норма
жилої площі в Україні встановлюється в
розмірі 13,65 м2 на одну особу.

Згідно п.53 «Правил обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов та
надання їм житлових приміщень в
українській СРСР», затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР та
Укрсовпрофа від 11.12.1984 року №470, розмір
житлової площі не може перевищувати 13,65
м2. на людину, але не можу бути меншим
ніж рівень середньої забезпеченості
громадян житловою площею в даному
населеному пункті. Рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
населеному пункті визначається і
періодично переглядається виконавчими
комітетами обласних, Київської і
Севастопольської міських Рад народних
депутатів спільно з радами профспілок
виходячи з даних статистичної
звітності.

Згідно постанови Запорізького
виконкому обласної Ради народних
депутатів та президії обласної ради
профспілок №2 від 08.01.1985 року «Про
правила обліку громадян, що потребують
поліпшення житлових умов та надання їм
житлових приміщень» рівень середньої
забезпеченості житловою площею в м.
Запоріжжі визначений в 8 м2. Мінімальний
розмір житлової площі на кожного члена
сім'ї на території Запорізької області
встановлений в розмірі 6 м2.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 р.,
зі змінами та доповненнями «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», при вирішенні справ про виділ
в натурі часток житлового будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що, виходячи зі
змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній
із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири. Якщо
виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями ( квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть
бути, залишені в загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності.

Як встановлено судом, позивачу в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_7 належить 3/16
частки спірної квартири, які складають
7,95м2, що є меншим розміром, ніж
передбачено Законом.

Суд не приймає до уваги висновок
експерта №1923 від 11.02.2014 року, оскільки
під час проведення експертизи у якості
вихідних даних були вказані частки
спірної квартири, розмір яких не
відповідає тим часткам спірної
квартири, на які фактично має право
позивач.

Вищевикладені обставини безспірно
встановлені судом та підтверджуються
поясненнями учасниками судового
розгляду, а також наданими суду
письмовими доказами.

Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторонни понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, судові витрати, які суд
повинен розподілити відповідачам при
задоволенні позовних вимог за
первісним позовом у вищезазначених
сумах, складають 673,96 грн. - судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,59,60,88,212-215 ЦПК України,
ст.ст.355,368,370,373,1220,1222,1223,1226,1258,1268-1270,1278 ЦК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_12, ОСОБА_5 про
визначення ідеальних часток у
квартирі, про визнання права власності
у порядку спадкування за законом та
визначення порядку користування
квартирою - задовольнити частково.

Визначити ідеальні частки між
співвласниками квартири АДРЕСА_1:

- Визначити, що частка ОСОБА_12 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила ?;

- Визначити, що частка ОСОБА_5 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила ?;

- Визначити, що частка померлого ОСОБА_6
в праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила ?;

- Визначити, що частка померлої ОСОБА_7 в
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становила ?.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/16
частки квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з ОСОБА_12, ОСОБА_5 у
солідарному порядку судовий збір у
розмірі 673,96 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Е.Г.Стоматов