АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3006/14
інстанції - Бобко Т.В.
Справа № 635/3599/13-ц
Категорія - земельні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області про виділ частки
майна в натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року відмовлено у задоволенні
зазначеного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 просять скасувати вказане
судове рішення, ухвалити нове про
задоволення їх позов в повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
посилаються на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, не заперечується
сторонами, що на підставі свідоцтва про
право власності від 11 липня 1987 року,
посвідченого державним нотаріусом
другої державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області за реєстровим №1461,
зареєстрованого в КГІ «ХРБТІ» 18
вересня 1987 року за №1489 ОСОБА_3 належить
1/2 частина житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, інша 1/2 частина
зазначеного домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11 липня 1987 року,
посвідченого державним нотаріусом
другої державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області за реєстровим №1463,
зареєстрованого в КП «Харківське
міське БТІ» 18 вересня 1987 року за №1489
належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 в рівних частках.

Згідно акту від 21 липня 1959 року,
складеного представником Харківського
міжміського бюро технічної
інвентаризації ОСОБА_6, на підставі
рішення виконавчого комітету
Харківської районної ради депутатів
трудящих від 14 липня 1959 року №305. в
користування ОСОБА_7 була відведена
земельна ділянка загальною площею 700
кв.м., розташована в АДРЕСА_2.

Для вирішення спору у справі було
проведено судову будівельно-технічну
експертизу від №6573/11599/11600 від 02 грудня
2013 року, згідно висновків якої
запропонований один варіант поділу
домоволодіння АДРЕСА_1 з відступом від
ідеальних часток та розрахунком
грошової компенсації та один варіант
порядку користування земельної
ділянкою за зазначеною адресою з
відступом від ідеальних часток
співвласників, та один варіант порядку
користування спірною земельною
ділянкою.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
експертом запропоновано всього один
варіант розподілу спірного
домоволодіння, з урахуванням об'єктів
самочинного будівництва, який має
наслідком перерозподіл ідеальних
часток співвласників, тому вирішення
питання про виділ в натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності, можливий тільки після
виконання співвласниками вимог
законодавства щодо вирішення питання,
пов'язаного із самочинним
будівництвом.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає матеріалам
справи, ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1,
окрім зареєстрованих будівель і
споруд, знаходяться об'єкти
самочинного будівництва, а саме:
прибудови літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ.
«АЗ-1», літ. «А4-1». літ. «А5-2», тамбур літ.
«аЗ», ґанок «а4». льох «а2». літня кухня
літ. «Б», сараї літ. «В», літ. «Г», гараж
літ. «Д», навіс літ. «Н». льох літ. «П»,
альтанка літ. «Л», лазня літ. «З»,
місцеві очисні споруди літ. «Ф». літ.
«Ч», вигрібні ями лі г. «М», літ. «X».
вбиральня літ. «Р», літній душ «літ. И»,
огорожі «№5». «№7». «№8». « 9». гараж літ.
«Я».

Рішенням Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області VII сесії VI скликання від 26
травня 2011 року за результатами
розгляду заяви ОСОБА_2 дозволено
збереження самочинно збудованих
прибудов: літ. «А 1-1» габаритним
розміром 2,5X4.6 м, житловою площею 7.80
кв.м., загальною площею 10,50 кв.м.; літ.
«А2-1» габаритним розміром 3.1X4.2 м
загальною площею 10,70 кв.м.; літ. «АЗ-1»
габаритним розміром 3.0X7.9 м., з льохом
літ. «а2» житловою площею 8.40 кв.м.,
загальною площею 15.70 кв.м., прибудованих
до житлового будинку літ. «А-1» на
садибі АДРЕСА_1. самочинно проведеного
переобладнання в приміщеннях
житлового будинку літ. «А-1» на садибі
АДРЕСА_1, а саме: частково в коридорі 1-1
площею 5,20 кв.м. та житловій кімнаті 1-8
житловою площею 12,00 кв.м., а також
самочинно збудованих: гаражу літ. «Д»
розміром 2.9X4.6 м., літньої кухні літ. «Б»
розміром 2,9X3,2 м., сараю літ. «В» розміром
2.9X3.2 м. сараю літ. «Г» розміром 3,2X3.4 м.,
навісу літ. «Е» розміром 3,2X3,3 м. лазні
літ. «З», альтанки літ. «Л» розміром 2,1X2,5
м., льоху лі г. «П». літнього душу літ.
«И», вбиральні літ. «Ж» та
каналізаційних споруд літ. «М» і літ.
«О», у складі госп.будівель і споруд
садиби АДРЕСА_1.

Згідно рішення Пісочинської селищної
ради Харківського району Харківської
області XXII сесії VI скликання від 11
червня 2013 року, був наданий дозвіл на
збереження самочинно збудованої
прибудови до житлового будинку літ.
«А-1»: літ. «А4-1» загальною площею 9.10
кв.м., літ. «А5-2» загальною площею 128,5
кв.м., тамбур літ. «аЗ» загальною площею
2,3 кв.м.. ґанок літ. «а4» загальною площею
1.66 кв.м., самочинно проведеного
переобладнання житлової кімнати літ. «
2-1» житловою площею 8.40 кв.м. житлового
будинку літ. «А-1» та самочинно
збудованих каналізаційних споруд літ.
«Ф» та літ. «Ч» у складі прибудови літ.
«А5-2» до житлового будинку літ. «А-1».

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України,
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними.

Відповідно до ст. 358 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння га користування
майном, що є їх спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затверджений наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18 червня 2007 року № 55 БТІ
готує Висновок щодо технічної
можливості виділу в натурі частки з
об'єкта нерухомого майна для укладення
договору про виділ в натурі частки з
об'єкта нерухомого майна або договору
про виділ частки з об'єктів нерухомого
майна, що є у спільній частковій
власності.

За відсутності згоди всіх
співвласників щодо зміни часток,
питання вирішується у судовому
порядку.

За наявності самочинно збудованих
(реконструйованих, перепланованих)
об'єктів нерухомого майна документи
щодо виділу готуються тільки після
визнання права власності на них
відповідно до закону.

Порядок набуття права власності на
самочинне будівництво, передбачений
ст. 376 ЦК України, якою встановлено, що
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, лише за умови надання
земельної ділянки в установленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Згідно ч.8 ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Відповідно до п. 6 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва», самочинно збудовані
будинки, споруди, інше нерухоме майно
не є об'єктами права власності, воно не
може бути предметом поділу та
встановлення порядку користування в
судовому порядку.

Враховуючи викладене, питання про
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності можливо
тільки при виконанні вимог
законодавства щодо вирішення питання,
пов'язаного із самочинним
будівництвом.

Проте, матеріали справи не містять
доказів на підтвердження того, що
об'єкти самочинного будівництва були
прийняті до експлуатації.

Крім того, в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції відповідач
наголосив, що між сторонами існує спір
про право власності щодо зазначених
самочинних будівель, наполягав, що він
одноособово за свій рахунок збудував
вказані будівлі.

Виникнення права власності на спірне
нерухоме майно можливо лише після
отримання дозволу на будівництво на
об'єкт нерухомості, прийняття його в
експлуатацію та проведення державної
реєстрації цього майна.

За таких обставин, правильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що на земельній ділянці за адресою
АДРЕСА_1, знаходяться самовільно
збудовані об'єкті, які у встановленому
законом порядку не зареєстровані, а
тому підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

Прийнятних варіантів порядку
користування земельною ділянкою також
не надано, оскільки запропонований
експертом варіант пов*язаний з
варіантом розподілу домоволодіння.

У вирішенні питання про виділ частки
домоволодіння без врахування
самочинних побудов позивачі не
зацікавлені.

За таких обставин висновок суду про
необґрунтованість позовних вимог є
правильним.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -