Справа № 738/201/14-ц Провадження №
22-ц/795/1256/2014 Головуючий у I інстанції
-Парфененко О. Я. Доповідач -
Висоцька Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Страшного М.М., Шитченко Н.В.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю: представника апелянта ТОВ
"Кредитні ініціативи" Петрушанка В.П.,
представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" на додаткове рішення
Менського районного суду
Чернігівської області від 29 квітня 2014
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового
рішення - задоволено. Додатковим
рішенням Менського районного суду від
29.05.2014 року стягнуто з ТОВ «Кредитні
ініціативи» на користь ОСОБА_3 1070,28 грн.
- у відшкодування судових витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ТОВ «Кредитні ініціативи» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати зазначене додаткове рішення,
та відмовити в задоволенні заяви в
ухваленні додаткового рішення про
стягнення правової допомоги.

Доводи скарги зводяться до того, що суд
незаконно стягнув правову допомогу в
порушення вимог ч. 1 ст. 56 ЦПК України.
Вказує, що адвокат ОСОБА_4 не була
допущена по справі, ухвала суду з цього
питання не виносилась, отже і підстав
для стягнення правової допомоги не має.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта ТОВ "Кредитні
ініціативи" Петрушанка В.П.,
представника відповідача ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обґрунтованість додаткового рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а додаткове рішення суду -
залишенню без змін.

Задовольняючи заяву про ухвалення
додаткового рішення та стягнення з
позивача витрат на правову допомогу в
сумі 1070,28 грн., суд першої інстанції, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» дійшов до
висновку про наявність підстав для її
задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він є законним
і обґрунтованим.

Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив
рішення, може за заявою осіб, які беруть
участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; 2) суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; 3) суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; 4) судом не вирішено питання
про судові витрати. Заяву про
ухвалення додаткового рішення може
бути подано до закінчення строку на
виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Менського районного суду від
02.04.2014 року позов ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» заборгованість
у розмірі 6698,78 грн., яка складається з
3880,67 грн. - заборгованості по процентам
за користування кредитом, 318,11 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 2500,00 грн. -
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 243,60 грн. - у
відшкодування судових витрат,
пов'язаних зі сплатою судового збору, в
задоволенні іншої частини позову -
відмовлено (а.с. 110-114).

12.02.2014 року між відповідачем та
адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про
надання правової допомоги (а.с. 83).

Адвокат - це фізична особа, яка
здійснює адвокатську діяльність на
підставах та в порядку, що передбачені
ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України,
представником у суді може бути адвокат
або інша особа, яка досягла
вісімнадцяти років, має цивільну
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження на здійснення
представництва в суді, за винятком
осіб, визначених у ст. 41 цього Кодексу.

За змістом ч. 4 ст. 42 ЦПК України договір
є самостійною та достатньою підставою
для представництва за умови
пред'явлення посвідчення адвоката.

Згідно ч.ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України,
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвоката з надання правової
допомоги щодо ведення справи в суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах.

Крім того, є обґрунтованим висновок
суду першої інстанції, що можливе
покладення на сторони у справі судових
витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
адвоката.

Відповідачем згідно угоди (розрахунку
оплати витрат за правову допомогу) від
03.03.2014 року (а.с. 82) та квитанції № 3 від
03.03.2014 року (а.с. 83) сплатив кошти в
розмірі 3000 грн.

Не заслуговують на увагу суду доводи
апелянта про те, що адвокат ОСОБА_4 не
була допущена по справі, ухвала суду з
цього питання не виносилась, згідно з
журналами судових засідань адвокат
брала участь у справі в суді першої
інстанції.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення питання про
задоволення заяви відповідача про
ухвалення додаткового рішення про
стягнення витрат на правову допомогу, а
тому підстав для скасування чи зміни
додаткового рішення у справі не
вбачається.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного додаткового рішення
суду І інстанції перевірено в межах
доводів апеляційної скарги, як це
регламентовано ст. 303 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" відхилити.

Додаткове рішення Менського районного
суду Чернігівської області від 29
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: