АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/7897/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/789/519/14 Доповідач -
Кузьма Р.М.Категорія - 37
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костіва О. З.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
інтереси якої представляє ОСОБА_2 на
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 12 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус
Тернопільського районного
нотаріального округу ОСОБА_4,
Великоглибочецька сільська рада про
визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи
приватний нотаріус Тернопільського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
Великоглибочецька сільська рада про
визнання заповіту недійсним,
посилаючись на те, що після смерті
матері ОСОБА_5 позивач звернулася до
нотаріальної контори для оформлення
набутих по заповіту від 01.12.2011 року
спадкових прав. Однак, їй стало відомо,
що померла ОСОБА_5 18.03.2008 року склала ще
один заповіт, за яким все належне майно
заповіла ОСОБА_3 - відповідачу по
справі. Ознайомившись із текстом
заповіту від 18.03.2008 року вважає, що
даний заповіт підписаний не померлою
матір'ю ОСОБА_5, а іншою не встановленою
особою, що вказує на його недійсність.
Таким чином позивачка просила суд
позов задовольнити, визнати заповіт
від 18.03.2008 року, складений ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Тернопільського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 1949
недійсним щодо його форми та
посвідчення.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 12 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задоволити її позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
по даній справі слід було призначити та
провести судову почеркознавчу
експертизу, оскільки лише експертиза
може встановити чи самою ОСОБА_5
виконаний підпис від імені ОСОБА_5 в
заповіті від 18.03.2008 року.

У судове засідання сторони не
з'явилися.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги в її межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає, виходячи із
наступних мотивів.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка не надала жодних доказів, які
підтверджують факт відсутності
вільного волевиялення заповідача
ОСОБА_5 під час складання заповіту, а
тому згідно вимог ст. 1257 ЦК України
спірний заповіт не може бути визнаний
судом недійсним.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він відповідає вимогам закону
та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

Згідно заповіту від 18 березня 2008 року
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за
№ 1949, ОСОБА_5 все належне їй майно
заповіла ОСОБА_3

01 грудня 2011 року у Великоглибочецькій
сільській раді складений заповіт, який
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Великоглибочецької сільської
ради Тернопільського району
Полотнянко-Кривою С.Я. та
зареєстрований в реєстрі за № 136, за
умовами якого ОСОБА_5 земельну ділянку
площею 2,53 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка перебуває у власності згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 786641,
кадастровий номер №:01:001:0929 та
земельну ділянку площею 0,39 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка перебуває у власності згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №785673,
кадастровий номер № :01:001:1250 в
рівних частках заповіла ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до статті 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем.

Згідно вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним.

В судовому засіданні суді першої
інстанції приватний нотаріус пояснила,
що перед складанням заповіту із ОСОБА_5
проводилися розмови та пояснювалися
наслідки укладення заповіту. В кімнаті
були тільки ОСОБА_5 та нотаріус. Особу
ОСОБА_5 було встановлено та перевірено
згідно паспорту. Заповіт записаний з її
слів, прочитаний вголос ОСОБА_5 та нею
підписаний. За твердженням ОСОБА_5 це
було її власне волевиявлення. Вчиненні
дії були також відображені у тексті
заповіту 18.03.2008р. Нотаріусом були
виконанні вимоги щодо занесення
вчиненої нотаріальної дії до Реєстру
для реєстрації нотаріальних дій, в
якому ОСОБА_5 проставила свій підпис.

Згідно ухвали Тернопільського
міськрайонного суду від 24 вересня 2013
року судом першої інстанції за
клопотання представника позивача
призначено проведення почеркознавчої
експертизи, яка не виконана у зв'язку, з
тим що станом на 15 січня 2014 року
відсутні відомості про оплату та не
надані відповідні документи для
проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК
України.

Отже, суд прийшов до правильного
висновку про відмову у задоволенні
позову, оскільки позивач не довів
належними та допустимими доказами
своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення є законним та
обґрунтованим, ухваленим з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси
якої представляє ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 12 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.М. Кузьма