Справа № 515/993/14-ц
Провадження № 2/515/1248/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді
Тимошенка С.В.

при секретарі
Коренчук О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Татарбуна-ри
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про
стягнення незаконно

отриманих
аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стяг-нення коштів на
утримання дитини, яка навчається,
посилаючись на нас-тупні обставини.

07 червня 1997 року вона уклала шлюб з
ОСОБА_3, від спільного подружнього
життя мають 3-х дітей, двоє з яких є
неповнолітніми - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, а ОСОБА_6 досяг
повноліття.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 17.11.2010 р. з
відповідача на її користь було
стягнуто аліменти на утримання всіх 3-х
дітей в розмірі 1/2 частки зі всіх видів
його заробітку щомі-сячно до
повноліття найстаршої дитини чи до
зміни матеріального, сі-мейного стану
сторін. ІНФОРМАЦІЯ_7 найстаршому синові
ОСОБА_7 виповнилось 18 років, але він на
момент досягнення повноліття і
до-тепер є студентом Одеської
національної академії харчових
технологій, а тому потребує коштів для
свого утримання. Але відповідач на
тепе-рішній час матеріальної допомоги
на утримання цієї дитини не надає, а їй
одній тяжко навчати сина за свій
рахунок. Просила стягувати з
від-повідача на її користь на утримання
сина ОСОБА_7, 1995 року народження,
аліменти в розмірі 1/4 частки усіх його
доходів заробітку щомісячно до
закінчення ним навчання.

Позивач у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
вважаючи їх необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню, і
пояснив, що він є пенсіоне-ром МВС, його
звільнено на пенсію за станом здоров'я,
отримує пенсію в розмірі 2140 грн. Разом з
ним проживає неповнолітній син ОСОБА_8,
який хворіє і потребує систематичного,
профілактичного лікування. Ра-зом з
сином їх прожитковий мінімум повинен
складати суму у розмірі 2462 грн., а його
доходи нижче цього мінімуму. Крім того,
він сплачує аліменти на дочку ОСОБА_9, а
також на його утриманні перебуває його
матір, яка є особою похилого віку.
Зазначені обставини роблять
немож-ливою його участь в утриманні
сина, що навчається. Не визнаючи вимоги
за первісним позовом, ОСОБА_3 звернувся
з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманих
аліментів. Свої вимоги позивач за
зустрічним позовом обгрунтував
наступними обставинами.

Згаданим рішенням Саратського
районного суду Одеської області від
17.11.2010 р. з нього на користь відповідача
було стягнуто аліменти на утримання
всіх 3-х дітей в розмірі 1/2 частки зі
всіх видів його за-робітку. Але
рішенням органу опіки та піклування
Саратської райдержад-міністрації від
22.06.2011 р. разом з ним визначено місце
проживання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Отже, він повинен був виплачу-вати
аліменти тільки на двох дітей, але з
нього на підставі рішення суду
продовжували стягувати аліменти на 3-х
дітей у розмірі 1/2 частки доходів. 10.10.2011
р. він звернувся до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів, але
справа розглядалась два роки, а потім
позов бу-ло залишено без розгляду.
27.03.2013 р. він повторно звернувся до суду
з аналогічним позовом, рішення за яким
було прийнято 23.08.2013 р. Рі-шення було
оскаржено в апеляційному порядку. Але
до грудня 2013 року з нього продовжували
стягувати аліменти на сина ОСОБА_10,
який з травня 2011 року знаходився на
його утриманні. В результаті цього з
червня 2011 року по грудень 2013 року
ОСОБА_1 незаконно отримала він нього
аліменти в розмірі 11737 грн.28 коп., які
він просив стягнути на його користь.

Відповідач не визнала зустрічних
позовних вимог, вважаючи їх
необ-грунтованими та просила відмовити
у їх задоволенні. Не оспорюючи факт
отримання нею аліментів на дитину, яка
знаходилась на утриманні позивача,
вона пояснила, що отримані кошти
витрачались в інтересах ді-тей, які
перебували на її утриманні, на ремонт
та облаштування житла, а не на її
особисті потреби.

Заслухавши пояснення та доводи
сторін, дослідивши матеріали спра-ви,
суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог за основним
позовом та наявність таких для
часткового задоволення зустрічних
позовних вимог.

Згідно копії паспорту та свідоцтва
про народження (а.с.4,5), ОСОБА_11
народився ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьками
зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_1, які є
сторонами у справі.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 17.11.2010 р. на ОСОБА_3
покладено обов'язок сплачувати на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
3-х дітей, у тому числі і сина ОСОБА_7, 1995
р. народження, в розмірі 1/2 частки зі
всіх видів його заробітку до
досягнення старшою дитини повноліття,
що слідує із копії рішення (а. с.8-9).

На підставі даного рішення суду 07.12.2010
р. було видано вико-навчий лист, копія
якого є у справі (а.с.42).

Як вбачається із довідок,
повідомлення Одеської національної
акаде-мії харчових технологій
(а.с.6,7,21,26,32,108), ОСОБА_6 11 серпня 2013 року
був зарахований на 1-й курс на навчання
у зазначеному учбо-вому закладі, де
навчається тепер, закінчує навчання
30.06.2017 р., станом на кінець 2013 року
отримував щомісячну стипендію у
розмірі 730 грн., мешкає у гуртожитку № 7
академії.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу
України, якщо повнолітня до-чка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріаль-ної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення 23 років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач у справі є батьком ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, який досяг повноліття. На
теперішній час син є студентом
Одеської національної академії
харчових технологій Інститут холоду,
кріотехнологій та екоенергетики ім.
В.С. Мартиновського, рівень акредитації
- четвертий, та потребує матеріаль-ної
допомоги від батька, який проживає
окремо.

Але за впевненістю суду, батько в
даний момент не в змозі надавати
матеріальну допомогу позивачу у
зв'язку з навчанням сина з приводу
на-ступного.

Як вбачається із копії свідоцтва про
хворобу № 271/2 та витягу з наказу УМВС
України в Одеській області (а.с.56,57),
ОСОБА_3, ді-льничого інспектора міліції
Саратського РВ УМВС України в Одеській
об-ласті, звільнено у запас Збройних
Сил за п.64 «б» (через хворобу).

Відповідно до копії розрахунку пенсії
за вислугу років, проведено-го
Пенсійним фондом України (а.с.55), ОСОБА_3
отримує пенсію з надбавками у розмірі
2140,67 грн.

Із копій медичної документації
(а.с.58,59) слідує, що дитина - ОСОБА_4 -
проходив лікування в Одеській обласній
дитячій клінічній лікарні.

Згідно довідкам Мирнопільської
сільської ради Саратського району
Одеської області (а.с.60,61), ОСОБА_3 -
відповідач у справі - проживає на
території даної ради по АДРЕСА_1, до
ск-ладу його сім'ї входять: син ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та матір - ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_5, яка знаходиться на
утриманні відповідача.

Довідкою про доходи пенсіонера (а.с.62)
підтверджується, що ОСОБА_3 перебуває
на обліку Головного управління ПФУ в
Одеській області і отримує пенсію за
вислугу років. Сума пенсії за період з
01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. склала 28677,38 грн.

Як вбачається із довідок відділу
освіти та у справах сімї, молоді і
спорту Саратської
райдержадміністрації Одеської області
(а.с.29,30), заробітна плата ОСОБА_1, яка
працює вчителем у Світлодолинській
загальноосвітній школі, за 2013 рік
склала 46943,99 грн.

Із довідки Світлодолинської
сільської ради Саратського району (а.с.
34) видно, що до складу сім'ї ОСОБА_1
входять: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та
дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 які
перебувають на її утриманні.

Згідно рішення Саратського районного
суду Одеської області від 17. 11.2010 р.,
ОСОБА_3 сплачує на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 в
розмірі 1/4 частки його доходів і
позива-чем отримано із пенсії
відповідача аліментів за 2013 рік на суму
130 12,23 грн.

Таким чином, дохід ОСОБА_1 за 2013 рік
становив 59956,22 грн., тоді як доходи
ОСОБА_3 за той же період склав 28677,38 грн.
без врахування аліментів, які згідно
рішення суду ОСОБА_1 сплачує на
утримання сина ОСОБА_10.

Державним бюджетом встановлено у 2014
році прожитковий мінімум з 01 січня: на
дорослу особу у розмірі 1176 грн., на
дитину віком від 6 до 18 років у розмірі
1286 грн.

Отже, прожитковий мінімум для
відповідача і сина ОСОБА_10, що прожи-ває
з ним, у місяць повинен складати 2462 грн.
А пенсія відповідача з усіма
надбавками, без вирахування аліментів,
виплачуваних ним на утри-мання дочки
ОСОБА_9 та отримання аліментів від
позивача на утримання сина ОСОБА_10,
становить 2140 грн., що менше від
прожиткового мінімуму.

Приведене свідчить про те, що ОСОБА_3
тепер не в змозі нада-вати якісь кошти
на навчання сина, оскільки сам гостро
потребує коштів для організації як
свого життя, так і життя
неповнолітнього сина і ма-тері
похилого віку, що перебувають на його
утриманні.

За таких обставин, даний позов
задоволенню не підлягає.

Визнаючи зустрічний позов таким, що
підлягає частковому задоволен-ню, суд
виходив із наступного.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 17.11.2010 р. з
позивача за цим позовом на користь
відповідача було стягнуто алі-менти на
утримання 3-х дітей, у тому числі і сина
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2
частки зі всіх видів його заробітку
(а.с. 8-9).

Згідно довідки до Мирнопільської
сільської ради Саратського району
Одеської області (а.с.63), ОСОБА_3
проживає проживає на території даної
ради по АДРЕСА_1 і у нього дійсно з
травня 2011 року на утриманні та
вихованні перебуває неповнолітній син
ОСОБА_4, 1999 року народження.

Рішенням органу опіки і піклування
Саратської райдержадміністрації
Одеської області № 7-к від 22.06.2011 р.
визначено місце проживання

малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
разом з батьком ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_2, що вбачається із його копії
(а.с.72).

27 березня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів, припинення дії виконавчого
листа та повернення отриманих
аліментів і за рішенням
Татарбунарського рай-онного суду
Одеської області від 23.08.2013 р. позовні
вимоги позивача задоволено частково.
Припинено стягнення з нього аліментів
на утриман-ня сина ОСОБА_10 з 01.06.2011 р. та
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_10 аліменти в
розмірі 1/4 частки заробітку. У
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення отриманих аліментів
відмовлено, що видно із копії рішення
суду (а.с.77-78).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05.12.2013 р., ко-пія якого на
а.с.79-81, згадане рішення
Татарбунарського районного су-ду
змінено в частині визначення дати
припинення стягнення аліментів з
ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10 та
визначено датою припинення стягнення
аліментів - 27 березня 2013 року.

Отже, судом встановлено, що син ОСОБА_10
почав проживати з батьком - позивачем
за даним позовом - у травні 2011 року, а у
червні того ж ро-ку рішенням органу
опіки та піклування визначено його
місце проживання - разом з батьком.

Таким чином, з червня 2011 року відпали
підстави для стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 аліментів на утримання
сина ОСОБА_10, оскільки дитина проживала
біля батька, знаходячись на його
утрима-нні і повному забезпеченні.

Проте ОСОБА_1, усвідомлюючи
безпідставність отримання нею
аліментів на дитину, що не перебувала
на її утриманні, не повідомила про це
відділ державної виконавчої служби,
продовжувала отримувати аліменти, які
стягувалися аж до грудня 2013 року. Судом
встановлено умисел відповідача за
зустрічним позовом на отримування не
належних їй платежів.

Ствердження відповідача про те, що
отримані нею аліменти на дитину, яка
знаходилась на утриманні позивача,
вона витрачала в інтересах ді-тей, які
перебували на її утриманні, на ремонт
та облаштування житла, а не на її
особисті потреби, суд вважає
неспроможними і не може прий-няти їх до
уваги. Вони, на думку суду, лише
підтверджують усвідомлення
відповідачем отримання не належних їй
коштів і бажання їх отримання.

Крім того, в результаті таких дій
відповідача порушувались права і
законні інтереси не тільки позивача, з
пенсії якого вираховувались
бе-зпідставно кошти, а й неповнолітньої
дитини, яка знаходиться на його
утриманні і яка в результаті
зазначеного не отримувала в повному
обся-зі необхідне їй.

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави за-володіла ним.

Оскільки відповідач у зустрічному
позові незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа коштами
позивача, то вони, як безпідстав-но
отримані, підлягають поверненню.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05.12.2013 р. виз-начено датою
припинення стягнення аліментів на
утримання сина ОСОБА_10 - 27 березня 2013
року.

Отже, незаконне отримання
відповідачем аліментів на зазначену
дити-ну мало місце в період з червня 2011
року включно по березень 2013 ро-ку.

Як слідує із довідки-розрахунку (а.с.82),
за згаданий період без-підставно
позивачем сплачено аліментів на суму у
розмірі 8187,27 грн. ОСОБА_11 ця сума і
підлягає стягненню з відповідача.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача надмірно сплачених кош-тів
за період до грудня 2013 року не є
обґрунтованим, а тому позов пі-длягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,199 СК України, поста-новою № 3
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами ок-ремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо бать-ківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15.05.2006 р., ст.387
ЦК України, ст.ст.58-60,208,209,213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманих
аліментів задовольнити част-ково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
незаконно отримані аліменти за період
з червня 2011 року по березень 2013 року
включно у сумі 8187 грн.27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 229 грн.40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської об-ласті
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Тимошенко