Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2750/14
Головуючий у 1-й інстанції: Булашев Р.Л.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на
рішення Приморського районного суду
Запорізької області від 06 травня 2014
року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА :

26 березня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 22 лютого 2007 року ОСОБА_3
отримала кредит у сумі 3 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Оскільки відповідачка належним чином
умови кредитного договору не
виконувала, станом на 28 лютого 2014 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 23 066 грн. 26 коп., з яких 6 368 грн. 80 коп.
борг по тілу кредиту; 11 492 грн. 55 коп.
борг по процентах за користування
кредитом; 3 630 грн. борг по комісії за
користування кредитом; 500 грн. штраф (
фіксована частина ); 1074 грн. 58 коп. штраф
процентна складова.

ОСОБА_3 добровільно борг не сплатила,
тому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило
стягнути з відповідачки 23 066 грн. 26 коп.
та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду
Запорізької області від 06 травня 2014
року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 7 679 грн. 85
коп., з яких 6 979 грн. 85 коп.
заборгованості по процентах; 700 грн.
пені, а також судові витрати в розмірі 76
грн. 79 коп.

В іншій частині позову відмовлено за
спливом строків давності.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
наданим доказам, вимогам закону,
просить рішення Приморського
районного суду Запорізької області від
06 травня 2014 року змінити в частині
відмови у позові і стягнути з ОСОБА_3 на
користь банку 6 368 грн. 80 коп.
заборгованості за тілом кредиту; 1 574
грн. 58 коп. штрафів; 3 630 грн. 33 коп.
заборгованості по комісії за
користування кредитом. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

ОСОБА_3 в апеляційному порядку судове
рішення в частині стягнення з неї на
користь банку 7 679 грн. 85 коп. не
оскаржила.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_3 не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином 03
червня 2014 року, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового, про причини неявки
суд не сповістила.

За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
її відсутності, як то передбачено
статтею 305 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення представника
апелянта, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308
ЦПК України передбачено, що за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, якщо визнає, що його
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
до частини позовних вимог пропустив
строк позовної давності, встановлений
статті 257 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість висновку суду про
пропуск позовної давності є
неприйнятними, виходячи з наступного.

В частині 2 статті 509 ЦК України
зазначено, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За змістом статті 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку; якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків ( частина 1
статті 626 ЦК України ).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3
ЦК України однією із загальних засад
цивільного законодавства є свобода
договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами ( статті 629 ЦК
України). Належною формою кредитного
договору на підставі частини 1 статті
1055 ЦК України є письмова форма.

Відповідно до статей 1049,1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

За змістом статей 610,612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до частин 1,4 статті 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснювати свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

За статтею 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Для окремих видів вимог
законом встановлена спеціальна
позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок. За
загальним правилом перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила ( частина перша
статті 261 ЦК України ). Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові ( частина 4 статті
267 ЦК України ).

Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

На підтвердження умов укладення
кредитного договору банк надав заяву
ОСОБА_3, Умови і правила надання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою (розділ
11 Умов і правил надання банківських
послуг), розрахунок заборгованості за
договором від 22 лютого 2007 року ( а. с.5-18 ).

Судом встановлено, що між сторонами
укладено кредитний договір, за умовами
якого банк відкрив для відповідачки
картковий рахунок і видав платіжну
картку з кредитним лімітом у розмірі 3
000,00 грн. зі сплатою за користування
кредитом 36 % річних на суму залишку
заборгованості. Сторони передбачили
погашення заборгованості - щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості. Погашення
заборгованості по Кредитному ліміту
може проводитися шляхом внесення
коштів на карту Клієнтом, так і
списанням Банком коштів з дебетної
карти № НОМЕР_1 ( а. с. 8 ).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, які є
складовою кредитного договору,
кредитний договір діє протягом 12
місяців з моменту його підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий строк. Згідно з пп. 3.1.1 пункту 3
розділу ІІ Умов та правил надання
банківських послуг (Правила
користування кредитною карткою), строк
дії картки вказаний на картці (місяць
та рік). Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця. У
п.5.4 передбачено, що строк погашення
кредиту (кредитного ліміту, кредитної
лінії) у повному обсязі здійснюється не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці ( а. с.
13-14).

В п.п.3.1.3 пункту 3 Правил користування
кредитною карткою передбачено, що по
закінченню строку дії картки
відповідна картка продовжується
банком на новий строк ( шляхом надання
клієнту картки з новим строком дії),
якщо раніше( до початку місяця
закінчення строку дії картки) не
надійшла письмова заява держателя про
закриття картрахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картрахунку для оплати послуг по
виконанню розрахункових операцій на
картрахунку( в передостанній день
місяця закінчення строку дії) і при
додержанні інших умов продовження,
передбачених договором. У разі
наявності перевитрати платіжного
ліміту по картці та непогашення його
клієнтом на протязі шести місяців,
картка закривається ( п.9.4 Умов та
правил надання банківських послуг).

Строк дії картки № НОМЕР_2, яку отримала
відповідачка, закінчився у березні 2010
році. Після закінчення строку дії
картки ОСОБА_3 нової картки не
отримувала, що підтвердив і
представник позивача.

Останній платіж боржником здійснено 15
травня 2009 року ( а. с. 6 ).

З позовом до суду банк звернувся 26
березня 2014 року ( а. с. 1-3 ).

З урахуванням наведеного висновок суду
про звернення до суду поза межами
позовної давності є правильним. Банк не
посилався на поважність причин
пропуску позовної давності та заяву
про поновлення строку не подавав.

ОСОБА_3 подала до суду першої інстанції
заяву про застосування позовної
давності ( а. с. 26,27,32 ).

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» у задоволенні вимог щодо
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
кредитом у сумі 6 368 грн. 80 коп., штрафів у
сумі 1 574 грн. 58 коп., заборгованості по
комісії 3 630 грн. 33 коп. В цій частині
судове рішення відповідає наданим
доказам, узгоджується з нормами
матеріального права, підстав для його
зміни в цій частині колегія суддів не
вбачає.

Судове рішення в частині стягнення з
відповідачки 7 679 грн. 85 коп. в
апеляційному порядку не перевіряється,
оскільки сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Приморського районного
суду Запорізької області від 06 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: