Якимівський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/172/2014

Справа № 330/404/14-ц

"29" травня 2014 р. Якимівський районний
суд Запо різької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Дворецькому О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт Якимівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок ДТП (в порядку
регресу), суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок ДТП (в
порядку регресу) з наступних підстав.

Як зазначає позивач, 25.10.2011 року,
близько 15-00 год., він на автомобілі ВАЗ
211440, р/н НОМЕР_1, рухався по автодорозі
Якимівска - Новоданилівка. У цей же час
на узбіччі дороги відповідач
здійснював випас крупної рогатої
худоби. Коли позивач проїзджав повз
стадо, одна з корів раптово вийшла на
проїзджу частину і позивачем був
здійснений наїзд на тварину. В
результаті ДТП автомобіль, яким
керував позивач, був пошкоджений. 16.11.2011
року відносно ОСОБА_2 було винесено
постанову, якою він був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст. 127 ч. 2 КпАП України (порушення правил
дорожнього руху погоничами тварин). За
рахунок позивача (300 гривень) було
зроблено автотоварознавче
дослідження, за висновками якого
вартість матеріального збитку,
завданого автомобілю, яким він керував,
складає 16873,87 гривень. Також позивач
вказує, що, оскільки власником
пошкодженого автомобілю є ОСОБА_3, ним
було відшкодовано збитки власнику
шляхом оплати відновлювального
ремонту автомобілю. Вартість ремонту
склала 16816,36 гривень. Таким чином,
позивач вважає, що відповідачем
повинно бути відшкодовано йому
половину вартості ремонту
пошкодженого автомобілю.

На підставі викладеного позивач
просить стягнути з відповідача на його
користь половину вартості
відновлювального ремонту автомобілю
ВАЗ 211440, д/н НОМЕР_2, у розмірі 8408,18
гривень, витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 300 гривень та витрати по оплаті
судового збору у розмірі 243,60 гривень.

У судовому засіданні позивач та його
представник на задоволенні позову
наполягають.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позов не визнали,
пояснивши, що, по-перше, висновок
автотоварознавця, наданий позивачем на
підтвердження своїх вимог, не може бути
прийнятий судом як доказ по справі,
оскільки це не було експертним
дослідженням, оцінювач не попереджався
про кримінальну відповідальність та не
мав обовґязків експерта. При цьому
стороною позивача клопотання про
призначення автотоварознавчої
експертизи порушено не було. Крім того,
позивач посилається на те, що
матеріальна шкода власникові
автомобілю ОСОБА_3 була заподіяна діями
як позивача так і відповідача, тому
вони повинні нести солідарну
відповідальність. Однак, позивачем не
надано жодного доказу на підтвердження
факту спільного спричинення шкоди ним
та відповідачем, не надано доказів
наявності причинного звґязку між діями
відповідача та настанням цієї шкоди.
Крім того, відповідач наголошує на
тому, що позивачем не було надано
жодного доказу на підтвердження того,
що ОСОБА_3 взагалі вимагала
відшкодування завданої їй шкоди і саме
шляхом сплати відновлювального
ремонту автомобілю, також не надано
доказів того, що ОСОБА_3 прийняла
відшкодування від позивача у повному
обсязі. Враховуючи вище викладене,
сторона відповідача вважає, що
позивачем не було надано належних та
допустимих доказів обставин, на які він
посилається у позові, тому у
задоволенні позову слід відмовити у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, у судовому засіданні було
встановлено, що 25.10.2011 року, близько 15-00
год., позивач на автомобілі ВАЗ 211440, р/н
НОМЕР_1, рухався по автодорозі
Якимівска - Новоданилівка. У цей же час
на узбіччі дороги відповідач
здійснював випас крупної рогатої
худоби. Коли позивач проїзджав повз
стадо, одна з корів раптово вийшла на
проїзджу частину і позивачем був
здійснений наїзд на тварину. В
результаті ДТП автомобіль, яким
керував позивач, був пошкоджений.

Згідно до наданої копії
технічного паспорту (а.с. 8), автомобіль
ВАЗ 211440, д/н НОМЕР_1, належить на праві
власності ОСОБА_3, а позивач керував ним
на підставі довіреності, копію якої
також надано до матеріалів справи (а.с.
9).

16.11.2011 року відносно відповідача ОСОБА_2
було винесено постанову, якою він був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 127 ч. 2 КпАП
України (порушення правил дорожнього
руху погоничами тварин) - а.с. 10, яка
постановою Якимівського районного
суду від 28.12.2011 року була визнана такою,
що повністю відповідає вимогам чинного
законодавства (а.с. 11-12).

Позивачем було сплачено 300 гривень за
проведення автотоварознавчого
дослідження (а.с. 2), згідно до висновків
якого вартість матеріальної шкоди,
заподіяної володільцю автомобілю ВАЗ
211440, р/н НОМЕР_1, складає 18510,53 гривень
(а.с. 16-35).

Згідно до наданого розрахунку №65 від
08.12.2011 року та акту здачі-прийомки
виконаних робіт від 15.12.2011 року (а.с. 13-14),
вказаний автомобіль було
відремонтовано і вартість ремонту
становила 16816,36 гривень.

Ці факти не оспорюются сторонами у
судовому засіданні, тому, на підставі
ст. 61 ЦПК України, суд вважає їх
достовірно встановленими.

Однак, доречними при цьому суд
вважає доводи сторони відповідача з
приводу того, що звіт №4 від 10.01.2012 року
(а.с. 16-35) не є висновком експерта,
складений
спеціалістом-автотовароведом, який не
попереджався про кримінальну
відповідальність та не ніс обовґязків
експерта.

При цьому судом також
враховується те, що по справі за
клопотанням представника позивача
призначалася автотоварознавча
експертиза, однак через її завелику для
позивача вартість вона не була ним
оплачена і тому проведена по справі не
була. Відповідач у оплаті експертного
дослідження участь приймати
відмовився, стороною відповідача
клопотання про призначення такої
експертизи не порушувалося.

Враховуючи вище викладене, суд
вважає, що в даному випадку звіт
спеціаліста, наданий позивачем, не має
ознак допустимості і не може
прийматися як доказ у даній цивільній
справі.

Щодо наданих позивачем рахунку
№65 від 08.12.2011 року (а.с. 13) та акту
здачі-прийомки виконаних робіт від
15.12.2011 року (а.с. 14), суд вважає що їх
неможна вважати доказом оплати
позивачем відновлювального ремонту
автомобілю ВАЗ 211440, д/н НОМЕР_1, оскільки
з них випливає, що вартість
відновлювального ремонту даного
транспортного засобу складала 16816,36
гривень і цей ремонт був виконаний і
прийнятий замовником (позивачем) 15.12.2011
року. Однак, квитанції чи будь-якого
іншого розрахункового документу про
оплату позивачем цього ремонту надано
не було. При цьому таким доказом оплати,
на думку суду, неможна вважати штамп
«сплачено» на вище вказаному акті.

Також, доречними суд вважає
посилання сторони відповідача на те, що
позивачем не надано доказів того, що
власник транспортного засобу, ОСОБА_3,
прийняла від позивача відшкодування
завданої їй матеріальної шкоди у
вигляді відновлювального ремонту
автомобілю (чи у будь-якому іншому
вигляді).

Крім того, позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на ст. 1190 ЦК України.

У відповідності до вимог цієї
статті, особи, сумісними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоду,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Однак, стороною позивача ані в
позові, ані в судовому засіданні при
наданні пояснень не було навіть
вказано на те, якими ж саме сумісними
діями позивача та відповідача було
завдано шкоду власнику автомобілю -
ОСОБА_3. Позивач посилався лише на
докази винних дій відповідача ОСОБА_2 -
порушення ним, як погоничем тварин,
правил дорожнього руху, які, на думку
позивача, спричинили пошкодження
автомобілю ВАЗ 211440, д/н НОМЕР_1. При
цьому доказів (чи хоча б пояснень) того,
що у даному випадку позивач та
відповідач несуть солідарну
відповідальність перед власником
автомобілю, надано судові не було.

При цьому суд звертає увагу на те,
що, як вбачається з копії постанови від
16.11.2011 року (а.с. 10), відповідачем не було
виконано вимоги п. 7.6 ПДР України, однак
жодного посилання на те, що це
спричинило пошкодження автомобілю ВАЗ
211440, д/н НОМЕР_1, немає. Таким чином, на
думку суду, позивачем не було доведено
причинного звґязку між діями
відповідача та заподіянням
матеріальної шкоди.

Також, згідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК
України, на яку посилається позивач,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законодавством.

Однак, ані з матеріалів позову, ні
з пояснень позивача та його
представника у судовому засіданні не
вбачається, чи наявна вина відповідача
у заподіянні шкоди автомобілю,
належному ОСОБА_3 Крім того, як вже було
вказано, позивачем не надано жодного
доказу того, що ним саме шляхом
відновлення автомобілю ВАЗ 211440, д/н
НОМЕР_1, було відшкодовано шкоду,
завдану ОСОБА_3

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, як вбачається, позивачем
судові не було надано доказу тих
обставин, що є факт наявності винних
дій відповідача, що потягли за собою
спричинення шкоди ОСОБА_3, причинного
зв'язку між діями відповідача та
настанням шкоди, тобто наявності
обставин, які підтверджують у даному
випадку наявність солідарної
відповідальності позивача та
відповідача перед ОСОБА_3 Також, на
думку суду, не надано належних доказів
відшкодування позивачем завданої
ОСОБА_3 шкоди.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку про те, що позов
не підлягає задоволенню, оскільки
обставини, на які посилається позивач в
обґрунтування своїх вимог, не знайшли
свого підтвердження в ході судового
розгляду.

Також, згідно до вимог ст. 80 ЦПК
України, оскільки судом відмовлено у
задоволенні позову, не підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 527, 543, 544, 1190, 1191 ЦК України, ст. ст. 10, 60,
212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку
регрессу - відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду
Запорізької області безпосередньо
через Якимівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - у то же
строк.

СУДДЯ: