У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу
приватного підприємства
«Люблинецьбуд» на ухвалу Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 14 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 8 квітня 2014 року в справі за заявою
приватного підприємства
«Люблинецьбуд» про перегляд за
нововиявленими ухвали Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 3 липня 2012 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства «Люблинецьбуд» про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 3
липня 2012 року визнано мирову угоду між
сторонами, за умовами якої приватне
підприємство «Люблинецьбуд» (далі - ПП
«Люблинецьбуд») погодилось та визнало,
що у власність ОСОБА_2 переходять
виділені в натурі об'єкти нерухомого та
рухомого майна, які виділені на її
користь рішенням загальних зборів від
18 квітня 2012 року, як виплата вартості
належної її батькові ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, частки в розмірі 25,75 % у
майні підприємства (з перерахуванням
об'єктів, які перейшли у власність
позивача), а також визнало за ОСОБА_2 її
право на отримання статутної частки у
статутному фонді підприємства в
розмірі 109 566 грн 25 коп., які ПП
«Люблинецьбуд» зобов'язувалось
сплатити на користь позивача в строк до
17 серпня 2012 року. Остання ж, у свою
чергу, відмовилась від позовних вимог в
частині стягнення з відповідача
понесених нею судових витрат та
зобов'язувалась у наступному не мати до
ПП «Люблинецьбуд» будь-яких інших
претензій майнового характеру щодо
статутної та майнової частки.

ПП «Люблинецьбуд» звернулося до суду
із заявою про перегляд за
нововиявленими ухвали Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 3 липня 2012 року, посилаючись
на те, що рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 1 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 13 травня 2013 року, визнано недійсним
рішення загальних зборів засновників
ПП «Люблинецьбуд» від 18 квітня 2012 року
«Про розподіл об'єктів незавершеного
будівництва між засновниками в разі
виходу з підприємства» і підставами
для прийняття судом такого рішення
стали наступні обставини: порушення
порядку проведення загальних зборів;
станом на 18 квітня 2012 року
частка спадкоємця у грошовій або
натуральній формі не виділена, рішення
підприємства щодо часток засновників у
статутному фонді не приймалось, такі
відомості не зареєстровані в
державному реєстрі, і, відповідно,
рішення зборів засновників від 18
квітня 2012 року, прийняте за участі 4-х
засновників є неправомочним. Крім того,
заявник вважав, що ОСОБА_2 було
безпідставно виділено основні засоби
підприємства та виплачено статутну
частку, що призвело до незаконного
виводу майнових активів підприємства.

Зазначав, що вказані вище встановлені
судовим рішенням від 1 квітня 2013 року
обставини, які не були та не могли бути
відомими суду при прийнятті рішення
(ухвали) від 3 липня 2012 року є
нововиявленими обставинами, які можуть
вплинути на висновки суду у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ПП
«Люблинецьбуд» про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 14
січня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 8 квітня 2014 року, у
задоволенні заяви ПП «Люблинецьбуд»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПП «Люблинецьбуд»,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені ухвали суду,
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити заяву ПП «Люблинецьбуд»
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо їх незаконності.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за заявою заявою приватного
підприємства «Люблинецьбуд» про
перегляд за нововиявленими ухвали
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 3 липня 2012 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства «Люблинецьбуд» про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за касаційною
скаргою приватного підприємства
«Люблинецьбуд» на ухвалу Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 14 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 8 квітня 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник