Справа № 133/4218/13-ц Провадження №
22-ц/772/1733/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Проць В. А.Категорія:
52Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Чуприни В.О., Сопруна В.В.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» на рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 10.04.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року позивач звернулась в
суд з вказаним позовом, посилаючись на
те, що з 10.07.2008 року на умовах трудового
договору вона почала працювати
провідником пасажирських вагонів
Вагонної дільниці станції
«Київ-Пасажирський» ДТГО
«Південно-Західна залізниця». Трудовий
контракт з нею переукладено 23.08.2011 року
за № 1046, зі строком дії до 23.08.2014 року.
Відповідно до наказу (розпорядження)
№ 3177/ос від 17.12.2013 року вона була
звільнена із займаної посади згідно п. 8
ст. 36 КЗпП України на підставі,
передбаченій контрактом № 1046 від 23.08.2011
року (п. 17-а - встановлення факту
перевезення безквиткових пасажирів).
Позивач зазначає, що 13.11.2013 року вона
виконувала свої посадові обов'язки та
слідувала провідником пасажирського
вагону № 9, електропоїзду № 824,
сполученням «Шепетівка - Київ», після
зупинки по станції Малин до вагону
зайшли перевіряючі та почали перевірку
вагонів, при цьому, акцентували увагу
на зовнішньому вигляді провідників,
належному санітарному стану вагонів та
поведінці пасажирів. Перевіряючі
запропонували їй поставити свій підпис
у акті, кількість пасажирів у якому
зазначена не була, однак в подальшому
їй стало відомо, що перевіряючі
дописали у другому екземплярі акту
загальну кількість пасажирів у вагоні
№ 9, суто з особистої візуальної оцінки,
яка явно перевищувала кількість дійсно
присутніх пасажирів, при цьому
безквиткових пасажирів, що стало
причиною її звільнення, не було
встановлено і крім того, контролюючі
посадові особи взагалі не здійснювали
перевірку в пасажирів вагону № 9
наявності проїзних документів і тим
самим, останніми було порушено вимоги
розділу 18 «Контроль перевезень і
обслуговування пасажирів» Правил
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України. Також, позивачем
зазначено, що при незаконному
звільненні не було враховано, що вона є
членом виборного профспілкового
органу (профкому) незалежної
профспілки працівників Вагонної
дільниці станції «Київ-Пасажирський»
ДТГО «Південно-Західна залізниця», яка
входить до складу вільної профспілки
залізничників України, а також не
враховано її статус одинокої матері, а
тому, з урахуванням збільшених
позовних вимог, позивач просила
скасувати наказ, поновити її на роботі
не на умовах трудового контракту, а
безстроково, при цьому визнати таким,
що є нікчемним строковий трудовий
договір - контракт № 1046 від 23.08.2011 року,
який укладався між нею та
адміністрацією Вагонної дільниці ст.
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця», стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та відшкодувати моральну
шкоду.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницького суду від 10.04.2014 року
позов задоволено частково.

Скасовано наказ (розпорядження) в.о.
начальника Вагонної дільниці ст.
Київ-Пасажирський Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» ОСОБА_3 №
3177/ос від 17.12.2013 року про припинення
трудового договору (контракту) з
ОСОБА_2.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідника
пасажирського вагона Вагонної
дільниці ст. Київ-Пасажирський
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» з 17.12.2013 року на умовах
трудового договору (контракту) № 1046 від
23.08.2011 року.

Стягнуто з Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 17.12.2013 року по
10.04.2014 року, включно, в сумі - 10 164, 69 грн..

Стягнуто з Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь ОСОБА_2 1 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на роботі та стягнення на її
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в межах суми
платежу за один місяць - допущено до
негайного виконання.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ДТГО
«Південно-Західна залізниця» подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на неповноту
з`ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

В судове засідання представник ДТГО
«Південно-Західна залізниця» не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
при цьому надано заяву про відкладення
розгляду справи з посиланням на
перебування одного представника у
відпустці та зайнятість інших в
судових засіданнях, однак судова
колегія вважає за необхідне відмовити
у задоволенні заяви та визнати
неповажною причину неявки
представника відповідача, оскільки
останній є юридичною особою і мав
можливість забезпечити участь
представника у розгляді справи.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вказавши на її безпідставність та
законність і обґрунтованість рішення
суду.

Начальник Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причин неявки не повідомив, а тому
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, районний
суд виходив з того, що звільнення
позивача з роботи було проведено з
порушенням вимог закону та без
відповідних на то підстав, а тому її
необхідно поновити на попередній
роботі з виплатою середнього заробітку
за час вимушеного прогулу на умовах
раніше укладеного з нею контракту.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 10.07.2008
року почала працювати провідником
пасажирських вагонів Вагонної
дільниці станції «Київ-Пасажирський»
ДТГО «Південно-Західна залізниця» на
умовах трудового контракту, який 23.08.2011
року був з нею переукладений на строк
до 23.08.2014 року.

Вимогами ч. 3 ст. 15 Закону України «Про
залізничний транспорт» передбачено, що
працівники залізничного транспорту
загального користування, які
здійснюють обслуговування пасажирів,
працевлаштовуються на підприємства
пасажирського залізничного транспорту
загального користування за
контрактною формою трудового договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін,
умови матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Відповідно до наказу (розпорядження) №
3177/ос від 17.12.2013 року ОСОБА_2 була
звільнена з роботи на підставах
передбачених контрактом, згідно п. 8 ст.
36 КЗпП України.

Виданню наказу про звільнення з роботи
передувало попередження від 21.11.2013 року
за №703 про звільнення з роботи у зв'язку
з порушенням умов контракту.

Відповідно до акта від 13.11.2013 року,
складеного представниками ДН-4 ОСОБА_4
та ОСОБА_5, регіонального поїзда № 824
сполученням Шепетівка - Київ виявлено,
що в салоні вагона № 9, який
обслуговувала позивач, 18 безквиткових
пасажирів. При цьому в зазначеному акті
не вказані прізвища безквиткових
пасажирів, підписи бригадира поїзда та
провідника, яка обслуговувала вказаний
вагон, в акті відсутні, при цьому
зазначено, що бригадир поїзда від
підпису відмовилася.

З матеріалів справи видно, що мають
місце копії актів від 13.11.2013 року, які за
змістом суттєво різняться, оскільки
підпис позивача в одному акті
проставлений та кількість пасажирів у
вагоні № 9 не зазначена, а в іншій же
копії даного акту від 13.11.2013 року, де
проставлена кількість пасажирів,
підпис ОСОБА_2 відсутній.

Згідно протоколу оперативної наради по
розгляду порушень посадових обов'язків
та трудової дисципліни працівниками
Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця» від 15.11.2013
року, факт провозу безквиткових
пасажирів не було встановлено.

Таким чином, в діях представників ДН-4
має місце порушення вимог розділу 18
«Контроль перевезень і обслуговування
пасажирів» Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
згідно якого, якщо під час здійснення
контролю поїзда виявлено пасажира без
проїзного документа або з безплатним
проїзним документом, але за
відсутності у пасажира документа, що
підтверджує право на таку пільгу, то
він вважається безквитковим і повинен
сплатити штраф та оплатити проїзд від
станції посадки до місця призначення.

Також, матеріалами справи
підтверджено, що позивач є членом
виборного профспілкового органу
(профкому) Незалежної профспілки
працівників Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця», яка
входить до складу Вільної профспілки
залізничників України, однак згода
профспілкового органу на звільнення
позивача з роботи, не була отримана, чим
було допущено порушення вимог ч. 3 ст. 252
КЗпП України, ст. 41 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» та п. 2.3 Колективного
договору.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 має
статус одинокої матері і на її
утриманні перебуває малолітня дитина,
а тому при її звільненні з роботи було
порушено вимоги ст. 184 КЗпП України.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку щодо
обґрунтованості заявленого позову та
щодо наявності підстав для скасування
наказу про припинення трудового
договору, поновлення позивача на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди.

Викладені в апеляційній скарзі
твердження щодо законності звільнення
позивача з роботи, є безпідставними і
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» - відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 10.04.2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ В.О.
Чуприна

/підпис/ В.В.
Сопрун

З оригіналом вірно: