Головуючий суду 1 інстанції - Палюх Т.Д.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 413/1277/14-ц
Провадження № 22ц/782/2086/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Матвєйшиної О.Б, Малієнко Н.В.

при секретарі- Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на заочне рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від 01
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ТОВ „Шахта „Садова" про
стягнення розрахункових сум,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
в якому просив стягнути з ТОВ „Шахта
„Садова" на його користь розрахункові
суми в сумі 6887 грн.21 коп.; стягнути з ТОВ
„Шахта „Садова" середній заробіток за
час затримки розрахунку з 10.05.2013 р.
(день звільнення) по день винесення
рішення суду, з розрахунку 150 грн.40 коп.
за кожен день затримки розрахунку;
стягнути з ТОВ „Шахта „Садова" на його
користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 14.03.12 року він був
прийнятий до ТОВ „Шахта „Садова"
гірником підземним третього розряду з
повним робочим днем під землею згідно
наказу № 1872 к від 14.03.2012 року та 10.05.2013
року був звільнений за ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням, згідно
наказу № 860 к від 10.05.2013 року. Про
зазначений період роботи на ТОВ „Шахта
„Садова"позивачу були зроблені
відповідні записи № 24 та №28 у трудовій
книжці серії НОМЕР_1. Відповідно до ст.
116 КЗпП України відповідач повинен був
провести з позивачем повний
розрахунок в день звільнення, проте,
заборгованість по заробітній платі до
цього часу не виплачено. Йому було
видано лише трудову книжку. Відповідно
до довідки № 73 від 24.01.2014 р., наданої
відповідачем ТОВ „Шахта „Садова",
заборгованість по заробітній платі
станом на 24.01.2014 р. складає 6887,21 грн.
Крім того при звільненні позивачу була
нарахована та невиплачена компенсація
за невикористану відпустку у розмірі
4206,32 грн. Відповідно до довідки № 45 від
27.01.2014 року, наданою відповідачем ТОВ
„Шахта „Садова",, середньоденна
заробітна плата позивача складає 150,40
грн., у зв'язку з чим просив
задовольнити позов.

Рішенням Краснолуцького міського
суду Луганської області від 01 квітня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ „Шахта „Садова" на
його користь розрахункові суми в сумі
6887 грн.21 коп.;

Стягнуто з ТОВ „Шахта „Садова" на
коритсь ОСОБА_3 середній заробіток за
час затримки розрахунку в сумі 7000 грн.

Стягнуто з ТОВ „Шахта „Садова" на
коритсь ОСОБА_3моральну шкоду в розмірі
2000 грн.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ТОВ „Шахта „Садова" в дохід
держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - ОСОБА_4
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від 01
квітня 2014 року скасувати, та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
яким задовольнити позовні вимоги зі
стягнення з ТОВ „ Шахта „Садова" на
користь ОСОБА_3 розрахункові суми в
сумі 6887 грн.21 коп.; моральної шкоди
2000тис. грн., середнього заробітку за час
затримки розрахунку з 10.05.2013 р. (день
звільнення) по 10.04.2014 р. (день звернення
з апеляційною скаргою) з розрахунку
150грн.40 коп. за кожен день затримки
розрахунку сума по 10.04.2014 р. включно -
34892грн.80 коп.

В судове засідання з'явився
позивач, інші сторони в судове
засідання не з'явились, належним чином
були повідомлені про час та місце
розгляду справи, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за можливим
відповідно до ст. 169 ЦПК України
розглянути справу за їх відсутності.

Іншою стороною рішення
суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, позивача, який
просив фактично змінити рішення суду в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду
оскаржується в частині суми стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, то саме в цій частині
судовою колегією і переглядається
рішення.

Відповідно до вимог ст.ст. 11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного законодавства,
повинен вирішити справу згідно із
законом, ухваливши рішення на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, як були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами
судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування
заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що такі
вимоги судом першої інстанції в
оскаржуваній частині рішення не були
виконані.

Задовольняючи позовні
вимоги частково щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку в сумі 7000тис. грн., суд
виходив з положень п.20 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами України
законодавства про оплату праці» №13 від
24.12.1999 року, та з того, що сума
фактичної заборгованості 6887,21грн.,
порівняно з сумою середнього
заробітку, не є істотною, тому дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
вимог.

Проте, з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
документально, що ОСОБА_3 14.03.12 року був
прийнятий до ТОВ „Шахта „Садова"
гірником підземним третього розряду з
повним робочим днем під землею згідно
наказу № 1872 к від 14.03.2012 року та 10.05.2013
року був звільнений за ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням, згідно
наказу № 860 к від 10.05.2013 року.
Заборгованість підприємства перед
позивачем станом на 24.01.2014 року,
складає 6887, 21грн. Також, при звільненні
була нарахована та не виплачена
компенсація за невикористану
відпустку у розмірі 4206,32грн.

Відповідно до довідки № 45 від 27.01.2014
року, наданою відповідачем ТОВ „Шахта
„Садова",, середньоденна заробітна
плата позивача складає 150,40 грн..

Зазначені обставини сторонами не
заперечуються.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшли підтвердження обставини щодо
не своєчасного проведення остаточного
розрахунку з позивачем при його
звільненні.

За змістом ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всiх сум,
що належать йому вiд пiдприємства,
установи, органiзацiї, провадиться в
день звiльнення. Якщо працiвник в день
звiльнення не працював, то зазначенi
суми мають бути виплаченi не пiзнiше
наступного дня пiсля пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

В разi спору про розмiр сум,
належних працiвниковi при звiльненнi,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цiй статтi строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Таким чином, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції в даному
випадку дійшов помилкового висновку
про зменшення суми середнього
заробітку, оскільки п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами України
законодавства про оплату праці»№13 від
24.12.1999 року, роз'яснює, що у разі
непроведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних
до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, спору щодо розміру сум,
належних позивачу при звільненні, не
було, а тому у суду першої інстанції не
було підстав для зменшення суми
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні позивача.

Таким чином, судова колегія
приходить до висновку, що ухвалюючи
рішення в частині зменшення суми
середнього заробітку за час затримки
розрахунків, суд першої інстанції
неправильно застосував норми закону
та зробив необґрунтований висновок про
часткове задоволення позовних вимог, у
зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині повинні бути задоволенні в
повному обсязі, в межах позову в сумі
34892грн.80 коп., яка підтверджена
розрахунком, з яким судова колегія
погоджується.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, відповідно п.4 ч.1 ст.
309 ЦПК України, рішення суду першої
інстанції повинно бути змінено, зі
скасуванням в частині зменшення суми
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та постановленням в цій
частині нового рішення про задоволення
позову.

Керуючись ст.303,307,309,313,314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Луганської області,-

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Рішення Краснолуцького міського
суду Луганської області від 01 квітня 2014
року - змінити, скасувавши його в
частині стягнення з ТОВ „шахта"Садова"
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час затримки розрахунку в сумі 7000
грн., та постановити в цій частині нове
рішення, яким стягнути з ТОВ
„шахта"Садова" на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 34892 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду Луганської
області набирає чинності негайно, може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий :

Судді: