АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1514/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1606/14
Головуючий у 1-й інстанції Любицький В.
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Семенівського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Хорольської міської ради Хорольського
району Полтавської області, третя
особа: редакція газети "Наш Хорол", про
спростування інформації та стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача Хорольської міської ради
Полтавської області в особі міського
голови Свириденко В.І. про спростування
недостовірної інформації, яка була
оприлюднена в Хорольській міській
газеті «Наш Хорол» НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1, засновником якої є
Хорольська міська рада, у
опублікованому в газеті офіційному
документі Рішенні Хорольської міської
ради № 106 від 05.03.2013р. про звіт міського
голови про діяльність та здійснення
державної регуляторної політики
виконавчого комітету Хорольської
міської ради за 2012 рік та самому звіті у
розділі «Земельні питання» в якому,
міським головою зазначено про ряд
істотних недоліків у питаннях сплати
за землю, що перш за все є результатом
недостатньої роботи заступника
міського голови, який веде земельні
питання та працівників земельного
відділу.

Оскільки як зазначає позивач по справі,
він на той час обіймав посаду
заступника міського голови та вів
земельні питання ради, вказана
публікація направлена безпосередньо
на нього і не відповідає дійсності,
оскільки він належним чином виконував
покладені на нього обов'язки в тому
числі і по земельних питаннях і у
міського голови не було ніяких підстав
для визнання його роботи як такої, що
має ряд істотних недоліків.

Зазначена публікація не відповідає
дійсності і порушує права позивача, в
зв'язку з чим він зазнав моральних
страждань, які оцінює в розмірі 10 000 грн.
і просив стягнути зазначену суму з
відповідача Хорольської міської ради
Полтавської області.

Рішенням Семенівського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Хорольської міської ради
Хорольського району Полтавської
області, третя особа: редакція газети
"Наш Хорол", про спростування
інформації та стягнення моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати
рішення районного суду та повернути
справу на новий розгляд до
Семенівського районного суду
Полтавської області, у зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, а також
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Статтею 34 Конституції України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України , ч.4
ст. 32 Конституції України, ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод кожному гарантується
право на захист ділової репутації та
спростування недостовірної інформації
особою, яка поширила таку інформацію.

Разом із тим, за змістом зазначених
норм законодавства, кожному
гарантується право на свободу
висллвлювання поглядів, у тому числі,
право поширювати інформацію без
втручання органів державної влади, за
умови, що вони діють добросовісно і
надають правильну і достовірну
інформацію, не завдаючи при цьому шкоди
репутації окремих осіб і не порушуючи
їх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про
інформацію» оціночними судженнями, за
винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорії, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків , які будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати.

Згідно з правовою позицією,
висловленою Пленумом Верховного суду
України в абзацах 3-5 п.19 постанови від 27
лютого 2009 року №1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
відповідно до статті 277 ЦК не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції. Якщо особа вважає, що
оціночні судження або думки, поширені в
засобі масової інформації, принижують
її гідність, честь чи ділову репутацію,
а також інші особисті немайнові права,
вона вправі скористатися наданим їй
частиною першою статті 277 ЦК та
відповідним законодавством правом на
відповідь, а також на власне тлумачення
справи (стаття 37 Закону про пресу,
стаття 65 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення") у тому ж
засобі масової інформації з метою
обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку. Якщо суб'єктивну думку
висловлено в брутальній, принизливій
чи непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивача ОСОБА_1 з 17.10.2010
року призначено на посаду заступника
Хорольського міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради, в
тому числі і щодо організації роботи
земельного відділу міської ради.

08.02.2013 року рішенням 38 сесії 6-го
скликання Хорольської міської ради № 51
позивача ОСОБА_1 звільнено з посади
заступника голови міської ради за
порушення Присяги посадової особи
органу місцевого самоврядування, яке
позивач оспорив в судовому порядку.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року по розгляду апеляції позивача
ОСОБА_1 на постанову Хорольського
районного суду Полтавської області від
24.04.2013 року, якою відмовлено в позові
останнього про поновлення його на
посаді заступника Хорольського
міського голови, зазначена постанова
районного суду скасована та прийнята
нова постанова, якою позивача ОСОБА_1
поновлено на посаді заступника
Хорольського міського голови.

В період зазначених судових процесів
та до поновлення позивача на роботі, в
Хорольській міській газеті «Наш
Хорол», як друкованому засобі масової
інформації, засновником якої є
Хорольська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
НОМЕР_1 опубліковано офіційний
документ, а саме - рішення Хорольської
міської ради 39 сесії 6-го скликання № 106
від 05.06.2013 року про звіт міського голови
про діяльність та здійснення державної
регуляторної політики виконавчого
комітету Хорольської міської ради за
2012 рік, яким затверджено Звіт та його
опубліковано за підписом Хорольського
міського голови ОСОБА_5.

В розділі Звіту «Земельні питання» в
абзацах 6 та 7 наведено наступну
інформацію: « На жаль у питаннях сплати
за землю, використанні земельних
ділянок у місті має місце ряд істотних
недоліків. Перш за все це результат
недостатньої роботи заступника
міського голови, який веде земельні
питання, працівників земельного
відділу по виявленню тих, хто не
сплачує за користування земельними
ділянками, по вжиттю до неплатників
відповідних заходів. Нашими з вами
спільними зусиллями вдалося зрушити
справу з місця, і в поточному році
вирішення вказаних питань значно
покращилося».

Зазначену публікацію в наведеній
частині позивач вважає такою, що не
відповідає дійсності та є
недостовірною інформацією, оскільки
будь-яких доказів про недостатність
роботи заступника міського голови,
посаду якого в 2012 році обіймав позивач
по справі Хорольською міською радою в
судовому засіданні не надано і
відсутність таких доказів
підтверджується також вищевказаною
Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року, якого його поновлено на посаді
заступника Хорольського міського
голови після його незаконного
звільнення 08 лютого 2013 року.

На підтвердження належного виконання
посадових обов'язків по земельних
питаннях міської ради, позивачем
додано до справи ряд, на його думку,
доказів, а саме звітів, запитів, вимог
та зобов'язань, окремих доручень,
інформації із земельних питань.

Враховуючи викладене, а також
аналізуючи зміст інформації,
викладеної у абзаці шостому та сьомому
розділу «Земельні питання» Звіту
Хорольського міського голови
затвердженого рішенням Хорольської
міської ради № 106 від 05.03.2013 року, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що викладені судження є
оціночними, є вираженням суб'єктивних
поглядів Хорольського міського голови,
які не можна перевірити на предмет
відповідності їх дійсності і
спростувати, у зв'язку з чим відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_1

Посилання апелянта на ту обставину, що
вона, як представник позивача не була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, не ставлять під сумнів
правильність рішення суду першої
інстанції з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 був повідомлений про
час та місце розгляду справи (а.с. 177) та
був присутнім 28.03.2014 року при розгляді
справи (а.с. 196-198).

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це призвело до
неправильного вирішення справи.

Отже, зп вказаних обставин відсутні
підстави вважати неповідомлення
представника позивача про час та місце
розгляду справи призвело до
неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на порушення судом
норм матеріального права є
необґрунтованими, оскільки поширена
відповідачем інформація за своїм
характером є критикою та не містить
будь-яких фактичних даних, які можна
перевірити чи спростувати, а тому суд
першої інстанції вірно застосував до
виказаних правовідносин положення ст.
30 Закону України «Про інформацію» та
дав вірне тлумачення ст. 277 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, який повно встановивши
фактичні обставини справи, дав
об'єктивну оцінку зібраним у справі
доказам, вірно застосувавши норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалив
рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 28 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.О. Панченко

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль