АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/1396/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Коваль О.А. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді:
Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Апеляційної Палати Кишинеу на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 травня 2012 року у справі за
клопотанням Економічної Апеляційної
Палати Республіки Молдова, боржник
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергоальянс» про
визнання та виконання рішення
Економічної Апеляційної Палати
Республіки Молдова № А-5/52 «а» /2002 від
У січні 2012 року від Головного
управління юстиції у м. Києві у
відповідності до Конвенції про
правову допомогу по цивільним,
сімейним та кримінальним справам (
Мінськ 1993 рік) до Святошинського
районного суду м. Києва було
направлено клопотання Економічної
Апеляційної Палати Республіки Молдова
про визнання та виконання на території
України рішення Економічного суду
Республіки Молдова № А-5/52 «а» /2002 від
19.11.2002 року в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергоальянс», яке
знаходиться за адресою: Україна, м.
Київ, вул. Академіка Туполєва, 17
державного мита в дохід РМ у розмірі
Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 25 травня 2012 року у
задоволенні клопотання було
Не погодившись з даним судовим
рішенням Апеляційна Палата Кишинеу
подала апеляційну скаргу де ставила
питання щодо скасування ухвали суду.
Посилаючись при цьому на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Учасники будучи належним чином
повідомленими про день і час розгляду
справи (а.с. 82-85) у судове засідання не
з'явилися, поважність причин своєї
неявки суду не повідомили. Судова
колегія, вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутність в силу вимог ст.
305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 19.11.2002 року Економічною Апеляційною
Палатою Республіки Молдова було
постановлено рішення у цивільній
справі за позовом Генерального
Прокурора РМ в інтересах Міністерства
Енергетики РМ до ТОВ «Енергоальянс» та
інших про визнання недійсними
договорів уступки права вимоги боргу
від 01.09.2000 року і акту уступки права
вимоги боргу від 01.09.2000 року. За яким
вимоги позивача було задоволено,
визнано недійсними та без юридичної
підстави договір уступки та акт
уступки права вимоги боргу. Також було
прийнято рішення щодо стягнення з
відповідачів в дохід держави мита з
кожного в сумі 55015,29 доларів США
-еквівалентно молдавським леям на день
виконання даного рішення.

Згідно довідки Економічної
Апеляційної Палати від 07.11.2011 року
рішення набрало чинності 04.12.2002 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про визнання та виконання іноземного
рішення на території України в частині
стягнення суми державного мита з
товариства ТОВ «Енергоальянс» ( яке
перебуває на території України), суд
першої інстанції виходив з положень п.5
ч. 2 ст. 396 ЦПК України. У відповідності
до якого у задоволенні клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного слід відмовити,
якщо пропущено встановлений
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України та цим Законом строк
пред'явлення рішення іноземного суду
до примусового виконання в України.

Так як рішення іноземного суду, яке
Економічна Апеляційна Палата
Республіки Молдова просить визнати та
виконати на території України № А-552
«а»202 від 19.11.2002 року набрало чинності
04.12.2002 року, а клопотання подано до суду
07.11.2011 року, тобто з пропуском строку
визначеного положеннями ст. 391 ЦПК
України, суд вважав за необхідне
відмовити у задоволенні клопотання про
визнання та виконання рішення
іноземного суду в частині стягнення
державного мита за минуванням терміну
давності примусового виконання.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою апелянт вказував на те, що
судом першої інстанції при розгляді
клопотання неодноразово були порушені
процесуальні права апелянта, у зв'язку
з чим останній не зміг належним чином
підготуватися до судового розгляду
клопотання та надати необхідні
заперечення до суду.

Колегія суддів вважає, що зазначені
вище посилання апелянта не ґрунтуються
на матеріалах справи. Судом першої
інстанції за час розгляду було
дотримано та забезпечено принцип
змагальності сторін та захисту прав
сторін у судовому процесі згідно
ст.ст.10, 27, 395 ЦПК України. Разом з
повідомленням про час розгляду справи
зацікавленим особам пропонувалось
також надати письмові заперечення
(міркування) щодо клопотання (а.с. 29, 35).

Також апелянтом вказувалось на те,
судом першої інстанції не було взято
до уваги те, що клопотання на примусове
виконання рішення від 19 листопада 2002
року, вперше було подано до
Міністерства юстиції 19 липня 2004 року,
тобто у визначений ст. 391 ЦПК України
строк. Підстави подачі клопотання до
суду у листопаді 2011 року, зумовлені
поверненням клопотання Міністерством
юстиції України клопотання без
розгляду (листом №25-а-167-05 від 18.07.2005
року) з підстав відсутності боржника,
та додатковими перевірками місця
знаходження боржника ТОВ
«Енергоальянс».

Із зазначено вище, вбачається, що
повернення без виконання клопотання
на адресу суду було здійснено
Міністерством юстиції України в 2005
році, повторне звернення відбулося
лише в 2011 році.

Згідно ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення
іноземного суду визнається та
виконується в Україні, якщо їх
визнання та виконання передбачено
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого видана Верховною
Радою України, або за принципом
взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конвенції «Про
правову допомогу та правові відносини
у цивільних, сімейних та кримінальних
справах» від 22.01.1993 року передбачено, що
кожна з Договірних сторін визнає та
виконує рішення установ юстиції з
цивільних та сімейних справ, включаючи
затверджені судом мирові угоди та
нотаріальні акти щодо грошових
відносин.

Відмовити у визнання та виконання на
території України рішень за правилами
ст. 55 Конвенції можна у випадку коли
минув термін давності примусового
виконання, передбачений
законодавством Договірної Сторони, суд
якої виконує доручення.

Згідно до положень ст. 391 ЦПК України,
рішення іноземного суду може бути
пред'явлено до примусового виконання в
Україні протягом трьох років з дня
набрання ним законної сили, за винятком
рішень про стягнення періодичних
платежів, яке може бути пред'явлено до
примусового виконання протягом усього
строку проведення стягнення з
погашенням заборгованості за останні
три роки.

Беручи до уваги, що сума державного
мита не є періодичним платежем, а також
те що ні положеннями Конвенції ні
нормами ЦПК України не передбачено
вирішення питання щодо переривання
терміну давності примусового
виконання та його поновлення, колегія
суддів вважає, що підстав для
задоволення апеляційної скарги нема.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права і підстав для її
скасування з доводів викладених у
апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу Апеляційної Палати
Кишинеу відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 25 травня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

АПЕЛЛЯЦЫОННЫЙ СУД ГОРОДА КИЕВА

№ апеляционного производства:
22-ц/796/1396/2014 Председательствующий в
суде первой инстанции: Коваль О.А.
Докладчик у суде апелляционной
инстанцыи: Билич І.М.

О П Р Е
Д Е Л Е Н И Е

И М Е Н Е М
У К Р А И Н Ы

10 апреля 2014 года коллегия судей
судебной палаты по гражданским делам
Апелляционного суду г. Киева в составе:

председательсьтвующего: судьи
Былич И.М.

судей
Куликовой С.В., Полищук Н.В.

при секретаре
Залеской А.Г.

рассмотрев в открытом судебном
заседании апелляционную жалобу
Апелляционной Палаты Кишинеу на
определение Святошинского районного
суда г.Киева от 25 мая 2012 года в деле по
ходатайству Экономической
Апелляционной Палаты Республики
Молдова, должник Общество с
ограниченной ответственностью
«Энергоальянс» о признании и
исполнении решения Экономической
Апелляционной Палаты Республики
Молдова № А-5/52 "а" / 2002 от 19.11.2002 года.

у с т а н о в и
л а:

В январе 2012 года от Главного управления
юстиции в г. Киеве в соответствии с
Конвенцией о правовой помощи по
гражданским, семейным и уголовным
делам (Минск 1993 год) в Святошинский
районный суд г. Киева было направлено
ходатайство Экономической
Апелляционной Палаты Республики
Молдова о признании и исполнении на
территории Украины решения
Экономического суда Республики
Молдова № А- 5/52 "а" / 2002 от 19.11.2002 года в
части взыскания с Общества с
ограниченной ответственностью
«Энергоальянс» которое находится по
адресу: Украина, г. Киев, ул. Академика
Туполева, 17 госпошлины в доход РМ в
размере 55015,29 долларов США.

Определением Святошинского районного
суду г.Киева от 25 мая 2012 года в
удовлетворении ходатайства было
отказано.

Не согласившись с данным решением суда
Апелляционная Палата Кишинеу подала
апелляционную жалобу, в которой
ставила вопрос об отмене определения
суду. Ссылаясь при этом на нарушение
судом первой инстанции норм
процессуального права.

Участники будучи уведомленными о
времени и дате рассмотрения дела (л.д. 82
-85) в судебное заседание не явились,
уважительные причины своего
отсутствия не сообщили. Судебная
коллегия считает возможным
рассмотреть дело в их отсутствии в силу
положений ст. 305 ГПК Украины.

Рассмотрев дело в рамках
апелляционной жалобы, проверивши
законность и обоснованность
обжалованного решения, коллегия судей
считает что апелляционная жалоба не
подлежит удовлетворению по следующим
основаниям.

Судом при рассмотрении дела было
установлено, что 19.11.2002 года
Экономической Апелляционной Палатой
Республики Молдова было принято
решение по гражданскому делу по иску
Генерального прокурора РМ в интересах
Министерства Энергетики РМ к ООО
«Энергоальянс» и других о признании
недействительными договоров уступки
права требования долга от 01.09.2000 г. и
акта уступки права требования долга от
01.09.2000 года. Согласно которого было
удовлетворено, признано
недействительными и без юридического
основания договора уступки и акта
уступки права требования. Также было
принято решение, в отношении взыскания
с ответчиков в доход государства
госпошлины в суме 55015, 29 долларов США -
эквивалентно молдавским леям на день
исполнения данного решения.

Согласно справки Экономической
Апелляционной Палаты от 07.11.2011 года
указанное решение вступило в силу
04.12.2002 года.

Отказывая в удовлетворении
ходатайства о признании и исполнении
иностранного решения на территории
Украины в части взыскания сумы
госпошлины с общества - ООО
«Энергояльянс» (которое находится на
территории Украины), суд первой
инстанции исходил из положений п. 5 ч.2
ст. 396 ГПК Украины. В соответствии с
которой в удовлетворении ходатайства о
предоставлении разрешения на
принудительное исполнение решения
иностранного суда следует отказать,
если пропущено установленный
международными договорами, соглашение
на обязательность которых
предоставила Верховная Рада Украины и
этим Законом строк предъявления
решения иностранного суда к
принудительному исполнению в Украине.

Так как решение иностранного суда,
которое Экономическая Апелляционная
Палата Республики Молдова просит
признать и исполнить на территории
Украины. № А-552 "а"202 от 19.11.2002 года
вступило в силу 04.12.2002 года,
ходатайство подано в суд 07.11.2011 году,
тоесть с пропуском строка
установленного положениями ст. 391 ГПК
Украины, суд считал необходимым
отказать в удовлетворении ходатайства
о признании и исполнении решения
иностранного суда в части взыскания
госпошлины в связи с истечением строка
давности принудительного исполнения.

Обращаясь в суд с апелляционной
жалобой апеллянт указывал на то, что
судом первой инстанции при
рассмотрении ходатайства были
нарушены процессуальные права
апеллянта в связи с чем последний не
мог должным образом подготовится к
судебному рассмотрению ходатайства и
предоставить необходимые возражения в
суд.

Коллегия судей считает, что указанные
выше ссылки апеллянта не обосновуются
материалами дела. Судом первой
инстанции за время рассмотрения было
соблюдено и обеспечено принцип
состязательства сторон по защите прав
сторон в судебном процессе согласно
ст.ст. 10, 27, 395 ЦПК Украины. Вместе с
уведомлением о времени рассмотрения
дела заинтересованным лицам
предлагалось также дать письменные
возражения (мнение) в отношении
ходатайства (л.д. 29, 35).

Также апеллянт ссылался на то, что
судом первой инстанции не было взято во
внимание то что ходатайство на
принудительное исполнение решения от 19
ноября 2002 года, впервые было подано в
Министерство юстиции 19 июля 2004 года, то
есть у предусмотренный ст. 391 ГПК
Украины срок. Основания подачи
ходатайства в суд у 2011 году определены
возвращением ходатайства
Министерством юстиции Украины без
рассмотрения (письмо № 25- а -167 -05 от
18.07.2005 года) по причине отсутствия
должника в соответствии с
дополнительными проверками места
нахождения должника ООО
«Энергоальянс».

Из указанного выше, усматривается, что
возвращение без исполнения
ходатайства в адрес суду было сделано
Министерством юстиции Украины в 2005
году, повторное обращение состоялось
только в 2011 году.

Согласно ч. 1 ст. 390 ГПК Украины решения
иностранного суда признаются и
выполняются в Украине, если их
признание и исполнение предусмотрено
международным договором, согласие на
обязательность которого предоставлено
Верховным Советом Украины, или по
принципу взаимности.

В соответствии к ч.1 ст. 51 Конвенции «О
правовой помощи и правовых отношениях
по гражданским, семейным и уголовным
делам» от 22.01.1993 года предусмотрено, что
каждая из Договаривающихся сторон
признает и выполняет решения
учреждений юстиции по гражданским и
семейным делам, включая утвержденные
судом мирные соглашения и нотариальные
акты в отношении денежных отношений.

Отказать у признании и исполнении на
территории Украины решений за
правилами ст. 55 Конвенции можно в
случаи когда прошел строк давности
принудительного исполнения,
предусмотренный законодательством
Договорной Стороны, суд которой
исполняет поручение.

Согласно положений ст. 391 ГПК Украины,
решение иностранного суда может быть
предъявлено к принудительному
исполнению в Украине в течение трех лет
со дня вступления законную силу, за
исключением решений о взыскании
периодических платежей, которое может
быть предъявлено к принудительному
исполнению в течение всего срока
проведения взыскания з погашением
задолженности за последние три года.

Принимая во внимание, что сума
госпошлины не относится к
периодическим платежам, а также то что
ни положениями Конвенции ни нормами
ЦПК Украины не предусмотрено решение
вопроса что до прерывания срока
давности принудительного исполнения и
его восстановление, коллегия судей
считает, что оснований для
удовлетворения апелляционной жалобы
нет.

С учетом вышеизложенного, коллегия
судей считает, что определение суда
вынесено с соблюдением норм
процессуального права и оснований для
его отмены с учетом доводов изложенных
у апелляционной жалобе нет.

Руководствуясь ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312 ,
315, 317 ГПК Украины, коллегия судей, -

о п р е д е
л и л а :

Апелляционную жалобу Апелляционной
Палаты Кишинеу отклонить.

Определение Святошинского районного
суду г. Киева от 25 мая 2012 года оставить
без изменения.

Определение вступает в законную силу с
момента провозглашения. Может быть
обжаловано в кассационном порядке
путем подачи кассационной жалобы
непосредственно в суд кассационной
инстанции на протяжении двадцати дней.

Председательствующий:

Судьи: