Справа № 2-7364/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(
заочне)

24 квітня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Київської
міської ради, Головного управління
юстиції, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом в якому просить визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за законом на гаражний бокс НОМЕР_1 в
ГБК « Супутник», розташований в АДРЕСА_1
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, яка
є його матір»ю.

В обґрунтування позову вказує на
те, що після своє смерті мати заповіту
не залишила, а спадкоємцями першої
черги за законом після ії смерті є він
та його сестра ОСОБА_3, яка до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини не зверталась.

Зазначає, що в установлений
законом строк після смерті матері він
звернувся до Першої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4, проте 06.11.2013 року йому
Першою Київською державної
нотаріальною конторою було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом, оскільки
правовстановлюючий документ на гараж
не зареєстрований в органі, що
здійснює державну реєстрацію, у зв`язку
з чим позивач вимушений звернутись до
суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав викладених у позовві,
не заперечуючи проти проведення
заочного розгляду справи.

Відповідачі Київська міська рада
та Головне управління юстиції, які
повідомлялись належним чином судом про
день , місце та час судового розгляду, в
судове засідання свого представника не
направили,у зв»язку із чим судом
ухвалено про проведення заочного
розгляду справи у їх відсутність, про
що позивач не заперечував.

Третя особа ОСОБА_3, яка є сестрою
позивача підтримала позов та просила
його задоволення.

Вислухавши пояснення позивача, третьої
особи, дослідивши письмові докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть , виданого Відділом
реєстрації смерті у м.Києві 24 квітня 2013
року Серія НОМЕР_2.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є сином, а третя особа ОСОБА_3 -
донькою померлої, що підтверджується
свідоцтвом про народження ОСОБА_1,
виданого 04.03.1948 року Фрунзенським
відділом РАГС м. Москви, серія НОМЕР_3 та
свідоцтвом про народження ОСОБА_3,
виданого 30.07.1959 року Новоросійським
міським бюро РАГС серія НОМЕР_4 згідно
якого їх батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Матеріали справи свідчать, що померла
ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з батьком позивача та третьої
особи ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб, виданим
Фрунзенським РАГСЮ серія НОМЕР_5.

Відповідно до довідки ГБК « Супутник»
від 27.11.2013 року № 6 ОСОБА_5 був членом
даного кооперативу згідно з рішенням
загальних зборів , затверджених
рішенням № 2239 від 24 грудня 1979 року та
був власником гаражного боксу НОМЕР_1, ,
площею 18,5 к.м. , сума пайового внеску за
гаражний бокс ним виплачена у повному
обсязі.

Відповідно до Закону СРСР від 06.03.1990
року « Про власність в СРСР», який діяв
на час виплати ОСОБА_5 пайового внеску
передбачав, що член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває право власності на це майно.

Таким чином, враховуючи , що сплата паю
підтверджується довідкою ГБК «
Супутник» встановленої форми, яка є
належним та допустимим доказом, ОСОБА_5
набув права власності на гаражний бокс
НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Матеріали
справи свідчать про те, що за життя
ОСОБА_5 був складений заповіт
відповідно до якого він все своє майно
заповідав дружині ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина до складу якої увійшла
вказаний вище гаражний бокс.

19 .03.1991 року із заявою до Першої
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5 за
заповітом звернулась ОСОБА_4 -дружина
померлого.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК України
в редакції 1963 року для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Таким чином, з урахуванням того,
що ОСОБА_4 після смерті чоловіка подала
заяву про прийняття спадщини в
установлений законом шестимісячний
строк та фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном, вона є такою , що прийняла
спадщину, а також беручи до уваги ,що
згідно з ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю
України майно придбане в період
перебування у шлюбі є їх загальним
спільним майном у рівних частках,
незалежно від того, на чиє ім`я це майно
оформлене , ОСОБА_4 відповідно набула
права власності на ? частину гаражного
боксу.

Матеріали спадкової справи ,
заведеної після смерті ОСОБА_4 свідчать
,що в установлений законом строк 14 .06.2013
року із заявою про прийняття спадщини
звернувся позивач.

Третя особа- ОСОБА_6 інший
спадкоємець першої черги за законом, із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері не зверталась.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
та за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою і часом відкриття спадщини є
день смерті особи.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти, у тому числі зачаті за життя
спадкодавця та народженні після його
смерті, той з подружжя, який пережив , та
батьки.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_6 спадщину
після смерті матері не приймала, що нею
підтверджено в судовому засіданні, суд
вважає, що відповідно до ст.1261 ЦК
України позивач як спадкоємець першої
черги має право на одержання спадщини
за законом після смерті ОСОБА_4

Проте, 06.11.2013 року Першою Київською
державною нотаріальною конторою
позивачу відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину гаражний бокс,
оскільки правовстановлюючий документ
не зареєстрований в органі, який
здійснює державну реєстрацію
нерухомого майна.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є рішення судів, що набрали
законної сили, оскільки визнання права
власності на нерухоме майно є
прерогативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Суд вважає, що оскільки пайовий
внесок померлим ОСОБА_5 за життя був
повністю сплачений, він набув право
власності на спірну гаражний бокс.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», зазначено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування», якщо документи, що
засвідчують право власності на
нерухоме майно, існували, проте були
втрачені власником та не можуть бути
відновлені в передбаченому законом
порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК
України, відповідно до якої позов про
визнання права власності може бути
пред'явлений, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати власником документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків
встановлених, ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Таким чином, досліджуючи зазначені
обставини справи та оцінюючи зібрані
докази у їх сукупності, враховуючи те,
що здійснення державної реєстрації за
померлою особою суперечить чинному
законодавству, а відсутність такої
реєстрації перешкоджає оформленню
спадщини позивачем, суд приходить до
висновку, що порушене право позивача
підлягає захисту, та як наслідок за ним
підлягає визнанню право власності в
порядку спадкування за законом.

На підставі наведеного , керуючись
ст.ст.15,16,328,392,1216,1217, 1220, 1261 ЦК України,
ст.ст.3,10,57,60,61, 209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради
, Головного управління юстиції , третя
особа: ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «
Супутник», розташований в АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Рішення може бути переглянуто
судом ,що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача,яка може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: