У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 04 листопада

2013 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 09 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
зобов'язання провести заміну товару
неналежної якості, стягнення пені за
прострочення поставки, неустойки за
затримку виконання робіт та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 12
липня 2009 року між ним та ОСОБА_4
укладені договори купівлі-продажу №
21-211, № 21-212, згідно з якими останній
зобов'язався передати позивачу дверні
та віконні блоки, а ОСОБА_2 зобов'язався
їх оплатити. Проте свої зобов'язання
відповідач виконав неналежно,
виготовив та поставив йому неякісний
товар та з порушенням строку. Просив
зобов'язати відповідача провести
заміну на товар належної якості,
стягнути пеню у розмірі 13 860 грн та
неустойку у розмірі 67 650 грн за
прострочення виконання зобов'язання, 3
тис. грн на відшкодування моральної
шкоди та витрати на проведення
товарознавчого дослідження у розмірі 3
тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 09 квітня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові,
оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
порушення з боку відповідача умов
договору щодо строку поставки товару
відповідно до ч. 14 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів», факт
наявності істотних недоліків у
придбаному товарі не доведений.
Підстави для відшкодування моральної
шкоди згідно зі ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів» відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
зобов'язання провести заміну товару
неналежної якості, стягнення пені за
прострочення поставки, неустойки за
затримку виконання робіт та
відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік