АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/4160/2014
інстанції: Савицький О.А.
О К Р Е М А У Х В А Л А
14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого: Головачова Я.В.
суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.
при секретарі: Осауленко О.А.
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, Яцьківська
сільська рада Васильківського району
Київського області, про визнання
заповіту недійсним, за апеляційними
скаргами ОСОБА_1; Яцьківської сільської
ради Васильківського району Київської
області на рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 30 січня
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним, посилаючись на те,
що з 2000 року по день смерті ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_1 року) вони проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.
Після його смерті відкрилася спадщина,
яка складається з двохкімнатної
При зверненні до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини вона
дізналася, що 16 січня 2006 року ОСОБА_4
склав заповіт, яким усе своє майно
заповів ОСОБА_2, а 18 січня 2006 року
секретар Яцьківської сільської ради
Васильківського району Київської
області посвідчила новий заповіт, яким
ОСОБА_4 заповів все належне йому майно
Заочним рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва від 27
березня 2009 року заповіт від 18 січня 2006
року, складений від імені ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_5 та посвідчений секретарем
Яцьківської сільської ради
Васильківського району Київської
області, визнано недійсним.
Вважає, що заповіт від 16 січня 2006 року,
складений від імені ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК
України є також недійсним, оскільки не
відповідає волі ОСОБА_4
Посилаючись на викладене, позивачка
просила визнати заповіт від 16 січня 2006
року, складений від імені ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_2 та який посвідчений приватним
нотаріусом Попільнянського районного
нотаріального округу Житомирської
області ОСОБА_6, недійсним.
Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 14 травня 2014 року рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 30 січня 2014 року скасовано і
ухвалено нове рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову з інших
підстав.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів
виходила із того, що ОСОБА_1 не надано
належних доказів того, що вона
проживала однією сім'єю зі
спадкодавцем не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, а тому вона не
набула права на спадкування згідно ст.
1264 ЦК України як спадкоємець четвертої
черги, а відтак не входить до кола
заінтересованих осіб, які відповідно
до вимог ст. 1257 ЦК України мають право
на оскарження заповіту та подачу
позову про визнання його недійсним.

Викладене свідчить про те, що єдиним
спадкоємцем після померлого ОСОБА_4
залишається ОСОБА_2, як спадкоємець за
заповітом від 16 січня 2006 року.

Разом з тим, переглядаючи справу в
апеляційному порядку колегією суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва
встановлено, що матеріали справи
містять достатньо письмових доказів
того, що ОСОБА_4 не підписував заповіт
від 16 січня 2006 року на користь ОСОБА_2

Так, наведені обставини
підтверджуються як висновками
спеціалістів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 8736 від 06 жовтня 2006 року та
№ 1499 від 16 лютого 2007 року, так і
висновом судово-почеркознавчої
експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 271 від 14 травня 2009 року.

Однак, оскільки заповіт є правочином,
то на нього поширюються загальні
положення про правочин, зокрема
передбачена статтею 204 ЦК України
презумція правомірності правочину, яка
полягає в тому, що правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або він не
визнаний судом недійсним.

У даному випадку позов про визнання
такого заповіту недійсним може
пред'явити прокурор в інтересах
територіальної громади, оскільки у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і законом спадкоємцем майна
померлого, зокрема двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, буде територіальна
громада міста.

Крім того, матеріали справи свідчать
про те, що певними групами осіб
протягом тривалого часу вчиняються
протиправні дії для створення штучних
доказів з метою підтвердження їх
статуса як спадкоємців померлого, а
отже, вчиняються спроби шахрайськими
діями заволодіти спадковим майном і
при цьому позбавити цього майна
територіальну громаду міста.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов.

Статтею 320 ЦПК України передбачено, що
апеляцийний суд у випадках і в порядку,
встановлених статтею 211 цього Кодексу,
може постановити окрему ухвалу.

За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним повідомити про
виявлене прокурора міста Києва для
належного реагування й прийняття
відповідних заходів.

Керуючись ст. 320 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Довести до відома прокурора міста
Києва необхідність вжити заходів для
недопущення можливості певними
особами, які можливо не є спадкоємцями
померлого, заволодіти його спадковим
майном і при цьому позбавити цього
майна територіальну громаду міста
Києва.

Про результати розгляду окремої ухвали
повідомити Апеляційний суд міста Києва
у місячний термін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач