Справа № 368/270/14-Ц Головуючий у І
інстанції Закаблук О.В.Провадження №
22-ц/780/3119/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 47
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Малорода
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Кагарлицького районного
суду Київської області від 04 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про збільшення розміру
аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів,
посилаючись на те, що 23 листопада 2001
року між нею та відповідачем по справі
було укладено шлюб, у зв'язку з чим
відділом реєстрації актів
громадського стану Кагарлицького
районного управління юстиції
Київської області було видано
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2
від 23 листопада 2001 року.

Від спільного шлюбу вони мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки спільне життя у позивачки
ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 не
склалося, шлюбні відносини між ними
припинилися, то рішенням Кагарлицького
районного суду від 16 липня 2012 року шлюб
між сторонами було розірвано.

На даний час вона та відповідач ОСОБА_2
проживають окремо.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Кагарлицької міської ради за
№456 від 29 січня 2014 року малолітні діти
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на її
утриманні.

Відповідно до рішення Кагарлицького
районного суду від 15 червня 2012 року,
прийнятого у справі №2-37512 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 було стягнуто
аліменти на утримання малолітніх дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх
видів доходів щомісяця. Також стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її
утримання 1/6 частини всіх доходів
щомісячно до 10 лютого 2014 року.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або за домовленістю між батьками, може
бути зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Вказувала, що 10 лютого 2014 року
зобов'язання відповідача ОСОБА_2 на її
користь припинилися.

Посилаючись на те, що кошти, які вона
отримувала на своє утримання, фактично
витрачались на дітей, оскільки діти
позивача ОСОБА_2 та її потребують
особливого постійного лікування та
догляду, у зв'язку поганим станом
здоров'я як сина ОСОБА_3, так і дочки
ОСОБА_4, що підтверджується доданими
медичними довідками, позивачка просила
суд винести рішення, яким збільшити
розмір аліментів на утримання
малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання його малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини всіх
видів доходів на кожну дитину, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
з дня подачі заяви про стягнення
аліментів до досягнення дітьми
повноліття.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 04 квітня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2001
року між позивачкою та відповідачем по
справі було укладено шлюб, у зв'язку з
чим відділом реєстрації актів
громадського стану Кагарлицького
районного управління юстиції
Київської області було видано
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2
від 23 листопада 2001 року

Від спільного шлюбу вони мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки спільне життя у позивачки
ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 не
склалося, шлюбні відносини між ними
припинилися, в зв'язку з чим рішенням
Кагарлицького районного суду від 16
липня 2012 року шлюб між сторонами було
розірвано.

На даний час вони проживають окремо.

Що стосується твердження позивачки про
той факт, що малолітні діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перебувають тільки на її
утриманні суд першої інстанції вірно
не взяв до уваги, оскільки дане
твердження не підтверджено належними
та допустимими доказами по справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач ОСОБА_2 сплачує
аліменти на утримання своїх
неповнолітніх дітей, а тому відповідно
позивачка ОСОБА_1 не самостійно утримує
своїх дітей.

Вищевказаний факт підтверджується тим,
що відповідно до рішення Кагарлицького
районного суду від 15 червня 2012 року,
прийнятого у справі №2-37512 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, з ОСОБА_2 було стягнуто
аліменти на утримання малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх
видів доходів щомісяця. А також
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
її утримання 1/6 частини всіх доходів
щомісячно до 10 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або за домовленістю між батьками, може
бути зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів справи 10
лютого 2014 року зобов'язання
відповідача ОСОБА_2 на її користь
припинилися.

Судом прешої інстанції вірно
зазначено, що позивачкою не доведено
той факт, що кошти, які вона отримувала
на своє утримання фактично витрачались
на дітей.

Також не було доведено посилання
позивачки, що стан здоров'я дітей
суттєво погіршився, що стало причиною
збільшення витрат на придбання ліків,
тобто, в даному випадку позивачка не
навела суду прямих доказів того, що
стан здоров'я дітей погіршився саме
після винесення судом рішення про
стягнення аліментів.

Судом також встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання
двох малолітніх дітей в розмірі 1/3
частини всіх доходів щомісячно, але не
менш як 30 % від прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку.

Даний факт підтверджується виконавчим
листом від 14 червня 2012 року в справі за
№ 2 - 37512, який видано 15 червня 2012 року.

Крім того, в матеріалах справи
міститься довідка за №92 від 20 березня
2014 року, яка видана виконкомом
Кагарлицької міської ради Київської
області ОСОБА_2 про те, що він дійсно
працює на посаді начальника земельного
відділу і середньомісячна заробітна
плата відповідача ОСОБА_2, яка йому
нараховується роботодавцем, становить
2534 грн. 96 коп., проте, після відрахувань
з його заробітної плати ЄСВ,
прибуткового податку та аліментів,
відповідач ОСОБА_2 фактично отримує
середньомісячну заробітну плату в
розмірі 1064 грн. 99 коп., що є значно
нижчим від прожиткового мінімуму, який
встановлено Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
згідно з яким прожитковий мінімум для
працездатних осіб становить 1218 грн.

Також судом не встановлено збільшення
заробітку відповідача ОСОБА_2 з моменту
винесення рішення про сплату аліментів
по момент подачі позовної заяви про
збільшення розміру аліментів.

За ч.4 ст.70 Закону України «Про
виконавче провадження» загальний
розмір усіх відрахувань під час кожної
виплати заробітної плати не може
перевищувати п'ятдесяти відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. Це обмеження не
поширюється на відрахування із
заробітної плати в разі відбування
боржником покарання у виді виправних
робіт і стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У такому випадку
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Тому суд першої інстанції вірно вважав,
що збільшення розміру аліментів, які
підлягатимуть до сплати, до розміру 1/2
частини заробітку (доходу) відповідача,
поставить ОСОБА_2 в край тяжке
матеріальне становище, так як у випадку
задоволення позовних вимог позивачки
відповідач ОСОБА_2 буде отримувати
заробітну плату в розмірі близько 1000
грн.

Також судом вірно зазначено, що питання
про збільшення або зменшення розміру
аліментів вирішується в разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них, та в інших випадках,
передбачених СК України, тобто
підставою для застосування норм ст.192
СК України є обставини, які змінилися
після ухвалення рішення Кагарлицького
районного суду Київської області, на
підставі якого стягуються аліменти.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено факт суттєвої зміни в
фінансовому стані позивачки, яка
полягає в тому, що вона на даний час
працює.

Даний факт підтверджується довідкою за
№12 від 1 квітня 2014 року, виданою
Кагарлицькою районною державною
адміністрацією Київської області
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
про те, що вона дійсно працює у
Кагарлицькій районній державній
адміністрації, займає посаду
начальника відділу економічного
розвитку Кагарлицької РДА і загальна
сума доходу за період від 11 лютого 2014
року до 31 березня 2014 року становить 4189
грн. 74 коп., що значною мірою перевищує
сукупний доход відповідача, який крім
того на даний час доглядає за своєю
матір'ю похилого віку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є одинокою і потребує
сторонньої допомоги та підтримки.

Враховуючи вищенаведене та положення
ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, відмовивши у задоволенні
позовних вимог про збільшення розміру
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей до 1/2 частини заробітку (доходу)
відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Малород О.І.