УХВАЛА

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на заочне рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 4 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 19 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що
8 грудня 2006 року між ПАТ
«акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_5 уклали кредитний договір,
згідно якого позичальник одержала
кредит у розмірі 97 тис. дол. США. У
зв'язку з неналежним виконанням
позичальником умов кредитного
договору станом на 30 червня 2013 року у
останньої утворилась заборгованість у
розмірі 557 820 грн. 04 коп. Виконання
зобов'язання за кредитним договором
забезпечене договором іпотеки, за яким
відповідач передав банку в іпотеку
належний йому будинок № 221а у
с. Репинне Міжгірського району. За
договором про відступлення права
вимоги позивач отримав право грошової
вимоги до боржника. Посилаючись на
вказані

обставини позивач просив у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Заочним рішенням Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 4 вересня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 19 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові з інших підстав.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні
ініціативи» просить скасувати судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в позові, виходив
із відсутності предмета спору та
відсутності порушення прав позивача зі
сторони ОСОБА_3

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові,
виходив із того, що після укладання
договору про відступлення права вимоги
боржники не були належним чином
повідомленні про зміну кредитора, а
тому позивач не набув права вимоги до
відповідача.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 8 грудня 2006 року
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» уклав з
ОСОБА_5 кредитний договір, згідно з яким
банк надав позичальникові кредит у
розмірі 97 тис. дол. США.

З метою забезпечення виконання
кредитного договору 19 грудня 2006 року
банк та ОСОБА_3 уклали іпотечний
договір, згідно з яким останній передав
в іпотеку банку належний йому житловий
будинок АДРЕСА_1

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний
комерційний
промислово-інвестиційний банк» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» уклали договір
відступлення права вимоги
(купівлі-продажу боргових зобов'язань)
за кредитним договором. Відповідно до
умов цього договору кредитор за
кредитним договором від 8 грудня 2006
року,змінюється з ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (первісний кредитор) на
ТОВ «Кредитні ініціативи» (новий
кредитор).

З дня укладення договору про
відступлення прав вимоги
(купівлі-продажу боргових зобов'язань)
за кредитним договором, тобто з 8 грудня
2006 року, до нового кредитора ТОВ
«Кредитні ініціативи» перейшли всі
права вимоги (замість первісного
кредитора - ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» до позичальника - ОСОБА_5).

До ТОВ «Кредитні ініціативи» також
перейшли в повному обсязі права вимоги
за договорами застави, іпотеки, поруки,
які є забезпеченням належного
виконання позичальниками зобов'язань
за кредитними договорами у яких
ТОВ «Кредитні ініціативи» є новий
кредитор.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був
укладений та нотаріально посвідчений
договір про заміну іпотекодержателя
(відступлення права вимоги) за
іпотечним договором, який було
укладено «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_3

Таким чином на підставі договору,
іпотекодержателем стало
ТОВ «Кредитні ініціативи».

У відповідності до п. 5.2.1. договору
кредиту ОСОБА_5 зобов'язалася щомісячно
здійснювати погашення кредиту 673,61 дол.
США та сплачувати проценти за
користування кредитом у розмірі та
строки передбачені умовами договору.

Проте, як свідчать матеріали справи,
прийняті на себе зобов'язання
позичальник належним чином не виконує
і має прострочення строків сплати
процентів та суми кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна
кредитодавця у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено законом чи
договором. Така ж норма міститься і в
ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, неповідомлення про заміну
кредитора тягне наслідки для боржника
лише у вигляді виконання зобов'язання
не новому, а колишньому кредитору.
Проте, ОСОБА_5 не проводила погашення ні
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» ні ТОВ
«Кредитні ініціативи».

Так, апеляційний суд, встановивши, що
боржник не був повідомлений про зміну
первісного кредитора у порушення ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України не навів
переконливих доводів, чому факт
неповідомлення боржника про уступку
права вимоги новому кредитору за умови
невиконання боржником грошового
зобов'язання у повному обсязі, є
підставою для звільнення боржника від
виконання зобов'язань взагалі.

Разом із тим, при вирішенні спору про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд має дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом із вартістю
іпотечного майна, так як згідно зі
статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
у задоволенні позову іпотекодержателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки може бути відмовлено,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має його належним
чином мотивувати, спів ставити спірні
обставини зі змістом цього поняття,
визначитись чи не суперечить його
застосування загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовано
конкретні відносини, та враховувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1
ст. 3 ЦК України).

Крім того, резолютивна частина рішення
суду в разі задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
має відповідати вимогам як статті
39 Закону України «Про іпотеку», так
і положенням частини четвертої статті
215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки, а також спосіб реалізації
предмета іпотеки.

Таким чином, апеляційним судом
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи і

відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду та передачі справи
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 19 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко