Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі:

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Видавнича група
"Основа" до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за борговою розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Представляючи інтереси ТзОВ
«Видавнича група «Основа» Гетьман П.С.
звернувся до суду з позовом, у якому
просить стягнути з ОСОБА_2 на користь
товариства суму заборгованості у
розмірі 13 461 грн. та 229,40 грн. судового
збору. В обґрунтування позову зазначає,
що 09 березня 2011 року, ОСОБА_2 отримав у
ТОВ «Видавнича група «Основа» позику у
розмірі 13 461 грн., що підтверджується
борговою розпискою, відповідно до якої
зобов'язався повернути грошові кошти у
визначеному у розписці порядку, шляхом
їх внесення на розрахунковий рахунок
позивача. Оскільки у визначений строк
відповідач кошти не повернув, просить
позов задоволити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. До початку
судового засідання представник
позивача Роженко Д.В., надіслав суду
заяву у якій позовні вимоги підтримав
повністю, просить їх задоволити, справу
розглянути без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов
заперечила та вказала, що жодних
боргових зобов'язань у її довірителя
перед позивачем не існує, оскільки
позику у розмірі 13 461 грн. він не
отримував. Розписку про
заборгованість перед товариством
ОСОБА_2 не підписував, підпис на ній
вчинений іншою особою. Також, пояснила
що відповідач отримав у представника
позивача під реалізацію книги, які він
зобов'язувався реалізовувати, а кошти
від реалізації переказувати позивачу.
Свої зобов'язання ОСОБА_2 виконав,
перерахувавши позивачу 10 560 грн., що
підтверджується відповідними
довідками.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ТзОВ «Видавнича група «Основа»,
існували договірні відносини та усна
домовленість про реалізацію книжкової
продукції. Кошти від реалізації, ОСОБА_2
зобов'язувався переказувати
товариству.

Факт існування зазначених
правовідносин між сторонами на
підставі як і договору так і усної
домовленості стверджується довідками
Рівненської обласної дирекції АКБ
«Правекс-Банк», про проведення ОСОБА_2
оплати на користь ТОВ «Видавнича група
«Основа» коштів з призначенням платежу
- за книжкову продукцію у розмірі 700
грн., документ від 29 березня 2011 року №
18201з/18; за книжкову продукцію 17-1/07-2008
(781/15080) від 17.07.2008 в розмірі 2 200 грн.,
документ № 18201з8 від 16.02.2011 року; за
книжкову продукцію за договором №
17-1/07-2008 у розмірі 1 000 грн. документ №
18202з16 від 24 лютого 2011 року; за книжкову
продукцію за договором № 17-1/07-2008 (71/15080)
від 17.07.2008 року у розмірі 1 000 грн.,
документ № 18201/з41 від 17.03.2011 року; за
книжкову продукцію за договором №
17-1/07-2008 у розмірі 1 000 грн., документ №
18202/з24 від 31.05.2011 року; за книжки у
розмірі 1 000 грн., документ № 18201/з12 від
17.05.2011 року; за товар у розмірі 340 грн.,
документ № 18201/з55 від 06.05.2011 року; за
товар у розмірі 120 грн., документ №
18201/з56 від 06.05.2011 року; плата за книжкову
продукцію по договору 17-1/07-2008 у розмірі
3 200 грн., документ № 18202/з18 від 13.04.2011
року.

Допитаний в якості свідка батько
відповідача ОСОБА_5, суду показав, що
ОСОБА_2 у м. Харків не виїжджав, позики у
товаристві не отримував, розписку про
начебто отримання останнім коштів не
писав та не підписував. Свідків, які
стверджують факт отримання коштів, син
не знає. Підпис на борговій розписці
належить не сину, а іншій особі. Підпис
особи на розписці від імені ОСОБА_2
суттєво відрізняється від його
особистого підпису. Між сином та
товариством була домовленість про
реалізацію книжкової продукції. Кошти
від реалізації син постійно
переказував на рахунок товариства, і
жодної заборгованості у нього не має.

Наведене спростовує доводи позивача
про отримання позики відповідачем у
позивача та наявну заборгованість за
борговою розпискою.

Крім цього, є очевидним різниця у
підписі у згаданій борговій розписці
від імені ОСОБА_2 та його особистому
підписі у паспорті громадянина
України, угоди - дорученні з адвокатом
ОСОБА_1 від 18 березня 2014 року про
надання правової допомоги та
представництва в суді, що ставить під
сумнів у її достовірності.

Таким чином, позивачем в порушення ст. 60
ЦПК України, якою визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, не надав суду
жодних належних і достовірних доказів
щодо наявної заборгованості
відповідача перед позивачем, у зв'язку
з чим відсутні підстави для
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Видавнича група
"Основа" до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за борговою розпискою - відмовити за
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін