Справа № 191/3730/13-ц
Провадження № 2/191/87/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.

при секретарі - Лободі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Синельникове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: орган опіки та піклування
Синельниківської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав, призначення
опікуном та стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

за участю позивача ОСОБА_1

представника органа опіки та
піклування - Павленко І.Г.

прокурора - Малої К.І.,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та
піклування Синельниківської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав,
призначення опікуном та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 31
серпня 1996 року син позивача ОСОБА_3
зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, від цього
шлюбу у відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_2
народився син - ОСОБА_2.

20 лютого 2004 року Синельниківським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області було постановлено рішення про
розірвання шлюбу, укладеного між
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Зазначене рішення суду набрало
законної сили 22.03.2004 року.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, онук ОСОБА_2 проживає разом з
позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ,
та знаходиться на його повному
утриманні.

Позивач вказав, що його син ОСОБА_3 -
працює електромеханіком
ремонтно-ревізійної дільниці
дистанції електропостачання
Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці і за родом
своєї діяльності має роз'їзний
характер роботи, часто цілодобово
відсутній вдома. З цієї причини він не
бере участі у вихованні своєї дитини.
Відповідачка ОСОБА_4 рішенням
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 23.08.2005
року позбавлена у відношенні ОСОБА_2
батьківських прав. Вищевказаним
рішенням суду встановлено, що
відповідачка ОСОБА_4 з січня 2004 року не
проживає з дитиною та її батьком, з того
ж часу не турбується про духовний та
фізичний розвиток дитини, його
виховання та матеріальне забезпечення.

Останні десять років позивач ОСОБА_1
разом з дружиною піклуються про
фізичний, духовний розвиток, навчання,
підготовку до самостійного життя
неповнолітнього ОСОБА_2

Позивач вказав, що відповідачі не
спілкуються зі своїм сином, не
проявляють до нього батьківської
турботи, взагалі не беруть участі у
вихованні дитини, не цікавляться його
навчанням, успіхами, не підтримують у
хвилини тяжкого морального спаду та
взагалі не цікавляться станом здоров'я
своєї дитини.

Відповідач своїх батьківських прав,
зокрема, обов'язку виховувати та
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, не виконує протягом
тривалого часу та не здійснює жодних
дій, спрямованих на їх виконання.

На підставі вищевикладеного позивач
просить позбавити відповідача ОСОБА_3
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина - ОСОБА_2;
призначити позивача ОСОБА_1 опікуном
неповнолітнього ОСОБА_2; стягнути з
відповідача ОСОБА_3 аліменти на
утримання дитини в розмірі ? частини
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня пред'явлення позову до
суду і до досягнення ОСОБА_2,
повноліття; стягнути з відповідачки
ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини в
розмірі ? частини всіх видів її
заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду і до
досягнення ОСОБА_2 повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги в повному обсязі на
підставах, які викладені в позовній
заяві , та просив їх задовольнити.
Додатково пояснив, що відповідач
ОСОБА_3 щоденно приходить до місця
проживання свого сина ОСОБА_2, який
мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом з
позивачем та його дружиною. Однак,
кошти на утримання дитини відповідач
не надає, активної участі у житті сина
та його вихованні не приймає. Вважає, що
відповідач неналежним чином виконує
свої батьківські обов'язки у зв'язку з
чим є підстави для позбавлення
відповідача батьківських прав, а
ОСОБА_2 потребує встановлення опіки з
боку дідуся.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
неодноразово не з'явився , про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, про що свідчить його
заява, яка надійшла до суду 17.06.2014 року.
В зазначеній заяві відповідач просив
розглянути справу за його відсутності,
проти позбавлення батьківських прав не
заперечував. При вирішенні питання про
стягнення аліментів просив суд
врахувати те, що на підставі рішення
Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 05.09.2013 року з
нього стягнуті аліменти на утримання
доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, але по суті
проти стягнення аліментів на утримання
сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 - не
заперечував.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася , про час та місце судового
засідання повідомлена належним чином,
в своїй заяві від 02.10.2013 року просила
суд розглядати справу за її
відсутності, т.я. вона має малолітню
дитину, мешкає в іншій області і не може
приїхати в судове засідання. При
вирішенні питання про стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 просила врахувати те, що на
її утриманні знаходиться малолітній
син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає
разом з нею в м. Миколаїв і вона має
мінімальний рівень забезпеченості.

Представник органу опіки та піклування
Синельниківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області Павленко І.Г. проти
задоволення позовних вимог в частині
позбавленні батьківських прав ОСОБА_3
відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 -
заперечувала. В обґрунтування
заперечень пояснила, що питання про
надання висновку про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
двічі розглядалося на засіданні
опікунської ради Синельниківської
райдержадміністрації . Викликалися , як
позивач ОСОБА_1, так і відповідач
ОСОБА_3, який надавав комісії пояснення.
Відповідач дійсно не заперечував проти
позбавлення його батьківських прав,
але пояснив комісії, що він спілкується
з сином, регулярно бачиться з ним , та
надає йому матеріальну допомогу. У
зв'язку з таким ставленням відповідача
до питання, яке вирішувалося
опікунською радою- двічі проводилося
психологічне тестування
неповнолітнього ОСОБА_2 За наслідками
тестування психолог надавала висновок,
який разом з іншими документами, та
встановленими комісією обставинами
був покладений в обґрунтування
висновку. Опікунська рада зробила
висновок про те, що з урахуванням особи
відповідача ОСОБА_3, того що він має
постійну роботу, позитивно
характеризується, спілкується з сином -
позбавлення відповідача ОСОБА_3
батьківських прав є недоцільним. Крім
того, представник органу опіки та
піклування просила взяти до уваги те,
що мати хлопчика ОСОБА_4 позбавлена
батьківських прав на сина ОСОБА_2 і у
випадку позбавлення батьківських прав
ОСОБА_3 - дитина буде взагалі позбавлена
батьківського піклування. Також,
представник органу опіки та піклування
пояснила, що в ході проведення
засідання опікунської ради
райдержадміністрації позивач ОСОБА_1
пояснив, що він ставить питання про
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_3 для отримання
соціальних пільг для онука, які
передбачені діючим законодавством для
дітей позбавлених батьківського
піклування. Інші позовні вимоги
просила вирішити відповідно до закону.

Прокурор Синельниківської міжрайонної
прокуратури Дніпропетровської області
ОСОБА_10 проти задоволення позовних
вимог в частині позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 відносно
малолітнього ОСОБА_2- заперечувала,
оскільки вважає, що це суперечить
інтересам дитини. Інші позовні вимоги
просила вирішити відповідно до норм
діючого законодавства.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд встановив
наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження НОМЕР_1 від 14 листопада 2000
року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2.
Батьком записаний ОСОБА_3, матір'ю
записана ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно копії рішення
Синельниківського районного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
розірваний. Цим же рішенням було
визначено місце проживання ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_2. ( а.с.7).

Згідно копії рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 23 серпня
2005 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавлена
батьківських прав стосовно її сина -
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначеним
рішенням суду аліменти з відповідачки
на утримання дитини не стягувалися.(
а.с.8)

Відповідно до довідки
Синельниківського міського відділу з
обслуговування м. Синельникове та
Синельниківського району ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
встановлено, що громадянка ОСОБА_4 у 2008
році змінила прізвище на ОСОБА_4 та
проживає в АДРЕСА_3 ( а.с.9).

Висновком органу опіки та піклування
від 26.02.2014 року №22-364/0/114-14( а.с.51-53)
встановлено, що позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6
по відношенню до малолітнього ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 - не є доцільним, оскільки
не відповідає інтересам дитини.

У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені
обов'язки батьків виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини;
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо він, вона ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» №3 від 30 березня 2007
року, позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада
1989 року (набрала чинності для України 27
вересня 1991 року), дитина не повинна
розлучатися з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням визначають, що таке
розлучення необхідне в якнайкращих
інтересах дитини.

З аналізу наведених норм матеріального
права слідує, що позбавлення
батьківських прав є крайньою мірою, і
ця міра застосовується судом тоді, коли
всі інші заходи впливу виявились
безрезультатними. Звідси, пред'явленню
позову про позбавлення батьківських
прав передує велика профілактична,
попереджувальна робота з
неблагополучними батьками. Для
позбавлення батьківських прав мало
впевнитися в невиконанні обов'язків по
вихованню. Належить також встановити,
що батько ухиляється від їх виконання,
що таким буде лише за встановлення його
впертого та систематичного, незважаючи
на всі міри попередження, продовження
невиконання свого батьківського
обов'язку.

Позивачем не надані суду докази
стосовно систематичного невиконання
відповідачем ОСОБА_3 своїх
батьківських обов'язків. Судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
жодного разу не попереджався про
неприпустимість такої поведінки
відносно дитини, та жодного разу не
притягувався до відповідальності за
неналежне виконання батьківських
обов'язків.

Матеріалами справи та поясненнями
осіб, які приймають участь у справі
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
спілкується з дитиною і син розцінює
батька, як члена сім'ї . Із матеріалів
справи вбачається, що найбільшим
авторитетом у дитини користуються
бабуся ОСОБА_11 та дідусь ОСОБА_1,
позивач по справі, але це не виключає
участь відповідача ОСОБА_3 в вихованні
сина, та надання йому необхідної
допомоги. Зазначені обставини
підтверджується висновками про
результати психологічного обстеження
малолітнього ОСОБА_2 ( а.с.54,55).

Суд не може в повному обсязі прийняти
визнання відповідачем ОСОБА_3 позову, в
порядку ст.61,174 ЦПК України, оскільки
вважає, що визнання позову в частині
позбавлення батьківських прав порушує
права малолітнього ОСОБА_2

Відповідно до ст.10 ЦПК України - сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 ст.11 ЦПК України
: суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Питання про призначення позивача
ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 на засіданні опікунської
ради Синельниківської
райдержадміністрації не
обговорювалося і висновок з цього
приводу не ухвалювався.

Суд неодноразово роз'яснював позивачу
його процесуальні права, які
передбачені ст.27,31 ЦПК України, та
акцентував увагу на те, що обов'язок
доказування покладений на сторони.
Позивачем не надано суду доказів,
необхідних для вирішення позовних
вимог про призначення його опікуном
малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок їх в сукупності, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову про позбавлення
батьківських прав та призначення
опікуном, виходячи з того, що в судовому
засіданні не знайшли підтвердження
факти систематичного, наполегливого
ухилення батька від виконання
обов'язків з виховання дитини,
незважаючи на всі заходи попередження,
та продовження ним не виконання своїх
батьківських обов'язків.

Суд зважає на положення ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8
ст. 7 СК України про те, що при вирішенні
будь-яких питань щодо дітей суд повинен
виходити з якнайкращого забезпечення
інтересів дітей. Слідуючи роз'ясненням
постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 30 березня 2007 року у п.18,
суд виходить з того, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом і,
відмовляючи в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, за встановлених у
судовому засіданні обставин, особи
відповідача, виниклих відносин між
сторонами з виховання дитини, вважає за
доцільне попередити відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини і покласти контроль
за виконанням ним батьківських
обов'язків на орган опіки та піклування
в порядку та у відповідності з
компетенцією по проведенню
профілактичної та попереджувальної
роботи у цьому напрямку.

З урахуванням обставин встановлених в
ході судового розгляду суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах
малолітнього ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_6 та про призначення
опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10
малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення аліментів суд враховує
заявлені позовні вимоги; заяви
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, в яких
вони по суті не заперечували проти
стягнення аліментів, але просили
врахувати наявність у них інших
утриманців; інтереси малолітнього
ОСОБА_2, який мешкає разом з позивачем
ОСОБА_1 та його дружиною, та не отримує
від батьків достатнього матеріального
забезпечення.

Суд приймає до уваги те, що згідно зі ст.
27 Конвенції про права дитини, прийнятої
44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН
20.11.1998, та яка набула чинності для
України 27.09.1991, батько або (і) інші особи,
що виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Стверджуючи ці
положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України
та ст. 180 СК України встановлюють
обов'язок батьків утримувати дітей до
їх повноліття.

Відповідно до частини 1 ст.61 ЦПК України
- обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які приймають участь у
справі, не підлягають доказуванню. Той
факт, що малолітній ОСОБА_2 проживає
разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні
- ніким не оспорювався. Відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заперечували проти
стягнення з них аліментів на утримання
сина, але просили прийняти до уваги
наявність інших дітей. Ця обставина не
оспорювалась позивачем.

З урахуванням встановлених при
розгляді справи обставин суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частки
всіх видів заробітку з кожного із
відповідачів.

За правилами ст.88 ЦПК України , з
урахуванням частково задоволених
позовних вимог, та того, що при подачі
позовної заяви судовий збір позивачем
був сплачений частково - судові
витрати належить віднести на рахунок
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 214, 215, 218, 222 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
орган опіки та піклування
Синельниківської районної державної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав, призначення
опікуном та стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця с. П'ятихатки,
Дніпропетровської області, який
проживає АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_10 аліменти на утримання
дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму на дитину, щомісячно,
починаючи з 16 серпня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_11 включно.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки р.с. Ісеть м. Верхня Пигима
Свердловської області, яка проживає
АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10
аліменти на утримання дитини ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину,
щомісячно, починаючи з 16 серпня 2013 року
і до досягнення дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 включно

Допустити до негайного виконання
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, аліментів
в розмірі платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця с. П'ятихатки,
Дніпропетровської області, на користь
держави отримувач: Управління
Державного казначейства України у м.
Синельникове Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області, банк: Головне управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області м.
Дніпропетровськ, МФО банку: 805012, р/р
0034, КБКД 22030001 "Судовий збір
Державної судової Адміністрації
України", судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три ) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки р.с. Ісеть м. Верхня Пигима
Свердловської області на користь
держави отримувач: Управління
Державного казначейства України у м.
Синельникове Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області, банк: Головне управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області м.
Дніпропетровськ, МФО банку: 805012, р/р
0034, КБКД 22030001 "Судовий збір
Державної судової Адміністрації
України", судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три ) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. В. Бондаренко