Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретарів Ликсової А.І.,
Сидоренко П.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Прокуратури Дарницького району м.
Києва, Державної казначейської служби
України про визнання незаконними
рішення і бездіяльності та
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органу досудового
слідства,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у
якому просить визнати незаконною
постанову заступника прокурора
Дарницького району м. Києва юриста 1
класу Кальчук О.М. від 16.09.2013 року про
відмову у відшкодуванні сплаченої ним
суми у зв»язку з поданням правової
допомоги адвокатом ОСОБА_3 по
кримінальній справі № 52-2524; визнати
незаконною бездіяльність прокуратури
Дарницького району м. Києва по
невинесенню за його заявою постанови
про відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органу досудового
слідства, по відшкодуванню суми,
сплаченої у зв»язку з поданням
юридичної допомоги та стягнути за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом безспірного списання
Державною казначейською службою
України 15 000 грн. на відшкодування суми,
сплаченої за подання юридичної
допомоги.

Вимоги мотивує тим, що 16.09.2013 року
заступником прокурора Дарницького
району м. Києва юристом 1 класу Кальчук
О.М. за результатами розгляду поданої
ним заяви про відшкодування шкоди,
завданої незаконними діями органу
досудового слідства та матеріалів
кримінальної справи № 52-2524 було
винесено постанову про відмову у
відшкодуванні суми сплаченої ним за
подання йому правової допомоги.
Постанова обґрунтована тим, що право на
відшкодування шкоди є наслідком
незаконності дій органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури та
суду, яка виражається у недотриманні чи
порушенні цими органами встановлених
законодавством певних правил і норм.

Вказана постанова є незаконною та
порушує його право на відшкодування
шкоди, завданої незаконними діями
органу досудового слідства, тому суд
має захистити порушене право шляхом
стягнення з Державного бюджету України
та безспірного списання з відповідного
рахунку Державної казначейської
служби України для відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 15 000 грн.,
сплаченої у зв»язку з поданням йому
адвокатом ОСОБА_3 правової допомоги у
кримінальній справі, провадження у
якій постановою слідчого прокуратури
Дарницького району м. Києва від 29.03.2012 р.
відносно нього за ознаками злочину,
передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України було
закрито за відсутності події злочину.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_3 підтримали позов та
викладені у заяві обставини.

Представники відповідача Прокуратури
Дарницького району м. Києва Сторожук
С.М. та Такташов О.Я. в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, посилаючись на
безпідставність вимог.

Представник відповідача Державної
казначейської служби України Новіцька
Л.О. в судовому засіданні просила
відмовити у задоволенні позову в
частині заявлених вимог до Державної
казначейської служби України з
посиланням на те, що у випадку
доведення вини шкода повинна
стягуватися з рахунків тієї бюджетної
організації, яка завдала таку шкоду,
оскільки всі бюджетні організації
фінансуються з державного бюджету і
кошти на їхніх рахунках є державними,
Казначейство України не здійснювало
будь-яких протиправних дій відносно
позивача, його прав та охоронюваних
законом інтересів не порушувало.

В дане судове засідання представник
відповідача Державної казначейської
служби України не з»явився, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, представників
відповідачів, дослідивши матеріали
справи та матеріали наглядового
провадження, приходить до наступного
висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
відносно ОСОБА_1 22 травня 2009 року була
порушена кримінальна справа № 52-2524 за
ч. 1 ст. 172 КК України.

18, 30 травня, 18, 30 червня та 13 листопада 2009
року слідчим відносно позивача було
обрано запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд.

30.06.2009 року винесено постанову про
притягнення позивача у якості
обвинуваченого, було затверджено
обвинувальний висновок по
кримінальній справі № 52-2524 та справу
направлено до Дарницького районного
суду м. Києва.

ОСОБА_1 02.06.2010 р. уклав угоду з адвокатом
ОСОБА_3 про надання правової допомоги у
вказаній кримінальній справі.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 13.07.2010 р. кримінальну справу
було повернуто прокурору для
проведення додаткового розслідування.

29.10.2010 р. порушена кримінальна справа за
фактом підроблення документів за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
358 КК України.

08.02.2011 року була прийнята постанова про
закриття кримінальної справи № 52-2524 по
факту підроблення документів за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
358 КК України, а 30.12.2011 року відносно
позивача кримінальна справа, порушена
за ознаками злочину, передбаченого ч. 1
ст. 172 КК України, була закрита на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України
(відсутність складу злочину).

За скаргою ОСОБА_1 постановою
Дарницького районного суду м. Києва
19.01.2012 року було скасовано постанову
слідчого прокуратури Дарницького
району м. Києва від 30.12.2011 року та справу
направлено прокурору для відновлення
досудового слідства та вирішення
питання про закриття кримінальної
справи за п. 1 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Постановою слідчого прокуратури
Дарницького району м. Києва від 29.03.2012
року кримінальну справу № 52-2524
відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, було
закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 6 КПК
України (відсутність події злочину).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» у редакції чинній
на час спірних правовідносин
визначено, що шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
притягнення як обвинуваченого,
підлягає відшкодуванню відповідно до
положень цього закону.

Відповідно п. 4 ст. 3 вказаного Закону, у
наведених в статті 1 цього Закону
випадках громадянинові
відшкодовуються (повертаються) суми,
сплачені громадянином у зв»язку з
поданням йому юридичної допомоги.

Як зазначено вище, юридичну допомогу по
вищевказаній кримінальній справі
порушеній за ч. 1 ст. 172 КК України,
позивачу надавав адвокат ОСОБА_3,
згідно угоди про надання правової
допомоги від 02 червня 2010 року (а.с. 24).
Відповідно додатку до цієї угоди, за
надання правової допомоги клієнт
сплачує адвокату аванс в сумі 1 000 грн.,
після прийняття остаточного рішення у
справі клієнт сплачує 14 000 грн. (а.с. 25).

Позивачем були сплачені адвокату
ОСОБА_3, згідно умов додатку до угоди
про надання правової допомоги від
02.06.2010 року, кошти на загальну суму 15 000
грн., а саме: згідно квитанцій до
прибуткового касового ордеру від 02.06.2010
року у розмірі 1 000 грн. та від 08.02.2011
року у розмірі 14 000 грн. (а.с. 26).
Оригінали квитанцій знаходяться у
наглядовому провадженні № 52-2524
прокуратури Дарницького району м.
Києва, яке оглядалось судом.

Заява від 24.07.2013 р. про відшкодування
шкоди, завданої незаконними діями
органу досудового слідства, з
проханням винести постанову про
відшкодування сплаченої за юридичну
допомогу суми 15 000 грн., подавалася
позивачем до Прокуратури Дарницького
району м. Києва, якою була отримана
29.07.2013 р. (а.с. 6).

За результатами розгляду заяви
заступником прокурора Дарницького
району м. Києва Кальчук О.М. 16.09.2013 року
була винесена постанова про відмову у
відшкодуванні суми сплаченої
громадянином у зв»язку з поданням йому
правової допомоги (а.с. 9 - 10).

Постанова обґрунтована тим, що підстав
для відшкодування суми сплаченої
ОСОБА_1 у зв»язку з поданням йому
правової допомоги адвокатом ОСОБА_3 у
кримінальній справі встановлено не
було, так як право на відшкодування
шкоди є наслідком незаконності дій
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури та суду, яка виражається у
недотриманні чи порушенні цими
органами встановлених законодавством
певних правил і норм, що у даному
випадку відсутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України,
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Статтею 1 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» також визначено, що
у випадках, зазначених у частині
першій цієї статті, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду.

Також п. 2 ст. 2 вищевказаного закону
передбачено, що право на відшкодування
шкоди в розмірах і в прядку,
передбачених цим Законом, виникає у
випадках закриття кримінальної справи
за відсутністю події злочину,
відсутністю у діянні складу злочину
або недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину.

Отже, з огляду на норми чинного
законодавства, постанову прокурора
Дарницького району м. Києва від 16.09.2013
року про відмову позивачу у
відшкодуванні сплаченої суми за
поданням йому правової допомоги слід
визнати незаконною, оскільки у даному
випадку завдана шкода відшкодовується
незалежно від вини посадових осіб щодо
заподіяння такої шкоди.

За викладених обставин вбачається
бездіяльність прокуратури Дарницького
району м. Києва щодо невинесення
постанови про відшкодування ОСОБА_1
витрат на юридичну допомогу у
кримінальній справі у якій кримінальна
справа відносно позивача була закрита
за відсутність події злочину. У зв»язку
з цим вимоги у цій частині також
підлягають задоволенню.

Разом з тим, згідно вимог ст. 12 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»,
розмір відшкодовуваної шкоди,
зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3
цього Закону, залежно від того, який
орган провадив слідчі дії чи
розглядав справу, у місячний

термін з дня звернення громадянина
визначають відповідні органи, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратура і суд, про що виносять
постанову (ухвалу).

У разі незгоди з винесеною
постановою (ухвалою) про
відшкодування шкоди громадянин
відповідно до положень цивільного
процесуального законодавства може
оскаржити постанову до суду.

Відповідно до п. п. 11, 12 Положення про
застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду",
затвердженого наказом Міністерства
юстиції, Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від 04.03.96
р. N 6/5/3/41 (надалі по тексту - Положення),
для визначення розміру шкоди,
переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону,
громадянин протягом шести місяців
після направлення йому повідомлення
може звернутися: при закритті
провадження в справі органами
дізнання або слідства Міністерства
внутрішніх справ, Генеральної
прокуратури і Служби безпеки України -
відповідно до цих органів. У місячний
термін з дня звернення громадянина
один з органів, перелічених в п.11
Положення, залежно від того, хто з них
здійснював слідчі дії або розглядав
справу, витребовує від відповідних
державних і громадських організацій
всі необхідні документи, що мають
значення для визначення розміру
завданої шкоди, і виносить
передбачену частиною 1 ст.12 Закону
постанову.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що в частині заявлених вимог про
стягнення коштів слід відмовити,
оскільки у даному випадку суд не
вирішує спір про розмір нарахованих
виплат, а згідно положень чинного
законодавства саме відповідно
компетентні органи при наявності
правових підстав для відшкодування
шкоди повинні прийняти постанову у
якій зазначається розмір сум, що
виплачені на користь адвоката, який
надавав юридичну допомогу; дана
постанова подається громадянином до
відповідного територіального органу
Державного казначейства за місцем
проживання для одержання чека (п. 12, 13
Положення).

Враховуючи вищезазначене позов
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 1176 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 3,
12 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», п. п. 11, 12 Положення
про застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду",
затвердженого наказом Міністерства
юстиції, Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від 04.03.96
р. N 6/5/3/41, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 62, 64, 74, 76, 88, 89, 169,
208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову
заступника прокурора Дарницького
району м. Києва Кальчук О.М. від 16.09.2013
року про відмову у відшкодуванні суми
сплаченої ОСОБА_1 у зв»язку з поданням
правової допомоги адвокатом ОСОБА_3 по
кримінальній справі № 52-2524.

Визнати незаконною бездіяльність
прокуратури Дарницького району м.
Києва по невинесенню за заявою ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органу досудового
слідства, по відшкодуванню суми,
сплаченої у зв»язку з поданням
юридичної допомоги.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя