Справа № 369/209/13- ц
Провадження №2/369/3/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні гаражем та
зустрічним ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Автогаражного товариства «Берізка»,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
рішення правління автогаражного
товариства неправомірним та його
скасування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом посилаючись на те, що у
2009 році його колишня дружина ОСОБА_2 з
якою я розлучений з 1996 року, попросила
його дозволити їй на протязі певного
часу покористуватися його гаражем
НОМЕР_2, який знаходиться по вул.
Молодіжній..5а м.Боярка на території АТ
„Берізка".

Він погодився і дав їй ключі від
гаражу,але через деякий час його дочка
ОСОБА_3 поміняла на гаражі замок та
перестали його пускати користуватися
гаражом. В нього є автомобіль марки
Таврія д.н.з. НОМЕР_3, який він зберігає
на вулиці під відкритим небом, що
впливає на його вигляд та технічний
стан.

Відповідач добровільно звільнити не
бажає гараж, який на сьогоднішній день
не приватизований. Вважає дії
відповідачів незаконними.

Тому просив усунути перешкоди у
користуванні належним йому гаражем №
НОМЕР_2 в АТ „Берізка" по вул.
Молодіжній,5а у м. Боярка шляхом
зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звільнити його негайно.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та
заявила зустрічний , посилаючись, на те,
що вважає, що рішення правління
Автогаражного товариства «Берізка»
від 18 грудня 2012 року ніяким чином не
стосується виконання рішення Києво-
Святошинського районного суду, воно
суперечить чинному законодавству, не
відповідає обставинам фактичного
припинення членства ОСОБА_1 в гаражному
кооперативі та фактичним обставинам
поділ майнових прав колишнього
подружжя, по яких вже минув строк
позовної давності, прийняте з
порушенням відповідних повноважень,
без зазначення присутніх на ньому
членів товариства та без її відома.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 30.11.2012 визнане
незаконним рішення зборів правління
Автогаражного товариства «Берізка»
від (протокол № 03/02 від 3 лютого 2010 року)
лише в частині визнання ОСОБА_2
власницею гаража № НОМЕР_2.

Рішення зборів правління
Автогаражного товариства «Берізка» в
(протокол № 03/02 від 3 лютого 2010 року) в
частині членства ОСОБА_2 в
Автогаражному товаристві «Берізка»
взагалі не було предметом позову.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду від 30.11.2012 виключає
можливість поновити членсто
відповідача в автогаражному
товаристві «Берізка».

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 30.11.2012 відмовлено
відповідачу в визнанні за ним права
власності на капітальний гараж №
НОМЕР_2, розташований в м. Боярка, по вул.
Молодіжна, 5-а Києво - Святошинського
району Київської області в
автогаражному товаристві «Берізка».

Вважає, що набула членство в
автогаражному товаристві «Берізка» на
законних підставах, оскільки з 1976 року
по 1996 рік вона перебувала в шлюбі з
відповідачем.

В 1985 році за спільні кошти в сумі 5000 крб
був придбаний пай (майнові права) в
гаражному кооперативі «Берізка»
відносно гаража № НОМЕР_2.

28.08.1996 шлюб сторін був розірваний. За
спільною угодою вони продовжували
користуватись гаражем в атогаражному
кооперативі «Берізка».

В серпні 2009 відповідач запропонував
виплатити йому вартість майнових прав
(паю) в атогаражному кооперативі
«Берізка» з тим, щоб вона набула
самостійні майнові права на весь гараж
№ НОМЕР_2 та стала членом кооперативу.
Після сплати відповідачу вартості в
атогаражному кооперативі «Берізка»
вони подали до кооперативу заяви
відповідача про добровільний вихід із
членів кооперативу, а вона про
прийняття в члени кооперативу.

Вказані заяви ними були подані
виконуючому обв'язки бухгалтера
кооперативу ОСОБА_4

Після цього відповідач перестав
платити членські внески до
кооперативу. За 2010-2012 роки членські
внески сплачені лише нею.

На зборах правління Автогаражного
товариства «Берізка» (протокол № 03/02
від 3 лютого 2010 року) було розглянуте
питання її членства в кооперативі і
вирішено в зв'язку з добровільним
виходом ОСОБА_1 з членів кооперативу
прийняти її в члени кооперативу.

Рішення правління автогаражного
товариства «Берізка» від 18.12.2012 є
незаконне.

Згідно п. 5.3 Статуту автогаражного
товариства «Берізка» членство у
товаристві припиняється при
добровільному виході відповідно до
поданої заяви. При цьому в Статуті
нічого не говориться про необхідність
розгляду заяви на загальних зборах
товариства.

Із змісту п.п. 9 п. 9.1. та п.п. 12 п.п. 9.3.1 п. 9.3
Статуту вбачається, що питання про
прийняття в члени або про припинення
може приймати правління товариства з
наступним затвердженням на загальних
зборах товариства.

Рішення зборів правління
Автогаражного товариства «Берізка»
(протокол № 03/02 від 3 лютого 2010року) було
прийняте правомірно.

З тексту рішення правління
автогаражного товариства «Берізка»
від 18.12. 2012 не вбачається хто з його
членів був присутній на засіданні при
прийнятті цього рішення і який
результат їх голосування.

Відповідно до п.п.9.3.3. рішення правління
приймається більшістю голосів, але не
менше як 2/3 складу членів правління
голосів.

За вказаних обставин наданий суду
ОСОБА_1 документ, який названий
рішенням правління, за своїм змістом не
свідчить, що 18.12.2012 дійсно було поведене
засідання правління автогаражного
товариства «Берізка», яке не менше як 2/3
складу членів правління голосів
прийняло відповідне рішення.

Вона не була повідомлена про
призначення засідання правління
товариства. Відсутність повідомлення
про засідання правління свідчить про
те, що його взагалі не проводилось.

ОСОБА_1 відмовився від свого майнового
права (паю в кооперативі) після
отримання його грошової компенсації в
серпні 2009 року і з цього часу перестав
здійснювати свої права та нести
обов'язки стосовно майнових прав.

Тому просила визнати незаконним та
скасувати рішення правління
Автогаражного товариства «Берізка»
від 18 грудня 2012 року про скасування
попереднього рішення (протокол 03/02 від
03.02.2010р.) та поновлення членства ОСОБА_1
гараж № НОМЕР_2 і виключення ОСОБА_2, із
складу членів АТ «Берізка».

В ході судових засідань відповідачка
уточнила свої вимоги та просила
скасувати рішення кооперативу АТ
«Берізка» гараж №34 про поновлення
ОСОБА_1 в членстві АТ «Берізка» від
18.12.2012 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
зустрічний позов не визнали.

З-я особа ОСОБА_3 позов зустрічний
визнала.

Відповідач за зустрічним позовом
Автогаражне товариство «Берізка» в
судове засідання не з»явився, про день
слухання справи повідомлявся, згідно
заяви просил слухати справу у свою
відсутність.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові відмовляє з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і
відповідач ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі. 28.08.1996 шлюб між
сторонами розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_4

Відповідно до довідки Автогаражного
товариства «Берізка» від 18.12.2012 ОСОБА_1
є членом АТ «Берізка» гараж НОМЕР_2

У відповідності до ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні не оспорювалось ,
що спірний гараж придбано сторонами
під час шлюбу, що станом на день
розгляду справи, що право власності на
нього не оформлено. тобто він не є
власником гаража, а тому не доведено в
судовому засіданні які саме права
позивача порушені, ким ?

Також судом встановлено, що згідно
протоколу № 03/02 від 03.02.2010 року зборів
правління авто гаражного товариства
"Берізка" було визнано ОСОБА_2 власницею
гаража № НОМЕР_2.

Рішенням Києво-Святошинського
районного судуі від 30.11.2012 визнано
незаконним рішення зборів правління
авто гаражного товариства "Берізка" від
03.02.2010 в частині визнання ОСОБА_2
власницею гаража № НОМЕР_2.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 18.07.2013 визнано
рішення правління АТ "Берізка" № 03/02
від 03. 02. 2010 щодо внесення до списку
членів АТ "Берізка" ОСОБА_2 -
недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 08.10.2013 апеляційну скаргу
ОСОБА_5 відхилено, а рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 18.07.2013 - залишено без змін.

18.12.2012 року на виконання рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30.11.2012 р.
правлінням АТ "Берізка" прийнято
рішення про скасування попереднього
рішення (протокол 03/02 від 03.02.2010 р.) та
поновлено членство ОСОБА_1 в товаристві
(гараж № НОМЕР_2), а ОСОБА_2 зі складу
членів АТ "Берізка" виключено, що не
протирічить рішенню
Києво-Святошинського районного суду
від 18.07.2013, яке набрало законної сили
08.10.2013..

Наголошуючи, що рішення правління
автогаражного товариства «Берізка»
від 18 грудня 2012 року є незаконним
відповідач крім посилання на п. 5.3
Статуту автогаражного товариства
«Берізка» щодо припинення членства у
товаристві та п.п. 9 п. 9.1. та п.п. 12 п.п. 9.3.1
п. 9.3 Статуту щодо прийняття в члени або
про припинення його не надає ніяких
доказів.

Посилаючись на незаконність
оскаржуваного рішення правління
автогаражного товариства «Берізка»
від 18.12.2012,відповідачка посилалася в
підтвердження своїх позовних вимог на
пояснення свідка ОСОБА_4 , якій пояснив,
що позивач дав згоду на оформлення
спірного гаража на відповідачку, що
придбавали сторони цей гараж під час
шлюбу, також пояснив, що на спірний
гараж до даного часу не оформлено право
власності. Щодо прийняття оспорюваного
рішення свідок не пом»ятає хто з його
членів був присутній на засіданні при
прийнятті рішення а також результат
голосування, що також виключає
підставу для задоволення вимог
відповідачки.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності ло ст.. 1 Протоколу № 1
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном . Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах , передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Зважаючи на позицію Верховного Суду
України, викладену у Постанові Пленуму
«Про судове рішення у цивільній
справі» № 14 від 18 грудня 2009 року,
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Оскільки позивач не має
повноважень як власника спірного майна
, то й відсутні права , які підлягають
захисту.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З огляду на ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинні були довести суду сторони , це
наявність у них прав, свобод чи
інтересів, які були порушені, невизнані
чи оспорені .

Проте, з огляду на наявні в справі
матеріали, а саме Рішенням
Києво-Святошинського районного суду
від 18.07.2013 яким визнано рішення
правління АТ "Берізка" № 03/02 від 03. 02. 2010
щодо внесення до списку членів АТ
"Берізка" ОСОБА_2 - недійсним,
пояснення сторін щодо прав їх на
спірний гараж , суд вважає, що в
судовому засіданні не доведено факту
наявності порушення права та законних
інтересів сторін, не доведено факту
протиправної поведінки за їх позовами,
та причинний зв»язок з можливим
порушенням прав та законних інтересів
обох сторін, про що зазначено вище.

Не доведено які підстави для визнання
оспорюваного рішення яким
виконувалося рішення
Києво-Святошинського суду віж 30.11.2012 в
судовому засіданні не доведено.

Тобто, сторони, їх представник не
довели тих обставин на які посилалися
як на підставу позовних вимог, не
надали докази в обґрунтування своїх
вимог, не спростували тих обставин на
які посилалися відповідачі в
обґрунтування своїх заперечень, що є
їх обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України . При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу ,
роз»яснював сторонам їх права та
обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 321, 328, 391 ЦК України, ЗУ «Про
кооперацію», ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В
:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
гаражем, відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Автогаражного товариства «Берізка»,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
рішення правління автогаражного
товариства неправомірним та його
скасування, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: