У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом товариства
з додатковою відповідальністю «Альянс
Україна» до ОСОБА_3 про відшкодування
витрат, пов'язаних із виплатою
страхового відшкодування, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення
Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 14 березня 2012 року, ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року товариство з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»
(далі - ТДВ «Альянс Україна») звернулося
до суду з указаним позовом, просило
стягнути із ОСОБА_3 на свою користь 126 447
грн 68 коп. страхового відшкодування у
порядку регресу та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15
травня 2008 року між ТДВ «Альянс Україна»
та ОСОБА_5 укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу № 200-67771,
предметом якого є автомобіль марки
«Меrсеdеs-Benz», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

21 серпня 2008 року на автодорозі Херсон -
Джанкой - Феодосія сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Меrсеdеs-Benz»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля
марки «МАН», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3
Внаслідок порушення ОСОБА_3 п. 2.3 а, б,
Правил дорожнього руху України
автомобілю марки «Меrсеdеs-Benz»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
завдано майнову шкоду у розмірі 200 468
грн 59 коп.

5 січня 2009 року ТДВ «Альянс Україна»
виплатило потерпілій особі страхове
відшкодування у розмірі 126 447 грн 68 коп.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 14
березня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 жовтня 2013 року,
позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на
користь ТДВ «Альянс Україна» майнову
шкоду у порядку регресу у розмірі 126 447
грн 68 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 15 травня 2008 року
між ТДВ «Альянс Україна» та ОСОБА_5
укладено договір добровільного
страхування транспортного засобу №
200-67771, предметом якого є автомобіль
марки «Меrсеdеs-Benz», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі -
Договір).

21 серпня 2008 року на автодорозі Херсон -
Джанкой - Феодосія із вини ОСОБА_3
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої власнику автомобіля
марки «Меrсеdеs-Benz», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, завдано
майнову шкоду у розмірі 200 468 грн 59 коп.

5 січня 2009 року ТДВ «Альянс Україна»
виплатило страхове відшкодування
ОСОБА_5 за Договором у розмірі 126 447 грн 68
коп.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ТДВ
«Альянс Україна» відшкодувало ОСОБА_5
завдану шкоду, відповідач на
відповідній правовій підставі володів
транспортним засобом під час
дорожньо-транспортної пригоди, тому до
ТДВ «Альянс Україна» перейшло право
регресу - вимоги, яку має потерпіла
особа до винної особи, тобто
відповідача.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційний суд
погодився із його висновками, виходив
із того, що не підлягає задоволенню
клопотання ОСОБА_3 про застосування
строку позовної давності до спірних
правовідносин, оскільки такий строк
необхідно обчислювати з часу виконання
ТДВ «Альянс Україна» зобов'язання за
договором добровільного страхування.

Із висновками судів погодитись не
можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Як роз'яснено у п. 27 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», при суброгації
перебіг строку позовної давності
починає обчислюватися з моменту
виникнення страхового випадку, а при
регресі - з того моменту, коли страховик
виплатив страхове відшкодування.

Вирішуючи спір, суди не врахували
зазначених положень закону та
роз'яснення указаної вище постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ та не встановили, з
якого часу почався перебіг строку
позовної давності.

Як убачається із матеріалів справи,
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_3 як власника автомобіля марки
«МАН», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, було застраховано закритим
акціонерним товариством «Страхова
Група «ТАС» (а.с. 88).

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що наявність у ОСОБА_3 зазначеного
полісу не має значення для вирішення
спору, оскільки предметом спору є
стягнення грошових коштів у порядку
регресу.

Із таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки у разі
наявності у винної у вчиненні ДТП особи
чинного полісу про страхування
цивільно-правової відповідальності,
вказана у ньому особа несе
відповідальність за завдану шкоду, у
розмірі, що не покривається страховим
лімітом.

У порушення ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК
України суди не з'ясували, чи звертався
позивач до закритого акціонерного
товариства «Страхова Група «ТАС» із
заявою про виплату страхового
відшкодування та чи було здійснено
таку виплату; не встановили, чи
підлягає стягненню із ОСОБА_3 завдана
ним майнова шкода та в якому розмірі, що
має значення для правильного вирішення
спору.

Крім того, вирішуючи спір, суди
одночасно застосували до спірних
правовідносин положення ст. 1191 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування», не взявши до уваги, що
такі регулюють різні правовідносини.
До відносин, які виникли із страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів застосовується ст. 1191 ЦК
України та ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а до тих, які виникли із
добровільного страхування - ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування».

З огляду на допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права, ухвалені у справі судові рішення
необхідно скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись статтями 335, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 14 березня 2012 року
та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко