АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3096/14
Головуючий 1 інст. -
Категорія - відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

судців: Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 17 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 17 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Вирішено стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду в розмірі 4348,93 грн., моральну
шкоду в розмірі 2000 грн. та судовий збір
в розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення суду,
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм права.
Вказує, що винним у залитті квартири
ОСОБА_3 є мешканці квартири, що
знаходиться поверхом вище, а тому
підстав для задоволення позову немає.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується наявними у справі
доказами, що відповідно копії
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 07.11.2009 року реєстровий
№6-1619 виданого 11-ю ХДНК квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.

Відповідач не заперечує, що вона
одноособово є власником квартири
АДРЕСА_1, що розташована поверхом вище
над квартирою позивачки.

Згідно копії акту ЖК «Родник-9» від
29.12.2012 року комісією зафіксовано
залиття квартири НОМЕР_2 о 19 годині 30
хвилин 24.12.2012 року жильцями квартири
НОМЕР_1, вказано про залиття санвузла,
частини стіни, що прилягає до санвузлу,
в результаті чого відбулось коротке
замикання проводки, відійшли шпалери,
пошкодження міжкімнатних дверей та
ламінарної підлоги в коридорі;
зазначено, що залиття виникло з причин
халатності власника квартири НОМЕР_1.

Згідно висновку про вартість
матеріалів та ремонтно-будівельних
робіт від 17.12.2013 року виконаного ВАТ
«Стима» завдана матеріальна шкода в
розмірі 4348,93 грн.

Таким чином, з матеріалами справи
підтверджено, що 24.12.2012 року в квартирі
позивачки відбулось залиття санвузла,
частини стіни, що прилягає до санвузла,
внаслідок якого відбулось коротке
замикання проводки, відійшли шпалери,
пошкодження міжкімнатних дверей та
ламінатної підлоги в коридорі; залиття
квартири позивача сталося з квартири
відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України
обов'язок довести, що шкоди завдано не з
вини особи, до якої пред'явлено вимоги,
покладається саме на цю особу.

Таким чином, діє презумпція вини
завдавача шкоди, а ОСОБА_2 не надала
суду належних та допустимих доказів
того, що шкоду спричинено не з її вини.

Відповідач наполягає, що шкоду ОСОБА_3
завдано з вини мешканців квартири
НОМЕР_3, на підтвердження цього надала
суду акт, складений 25 січня 2014 року,
згідно якого комісія виявила факт
затоплення квартири НОМЕР_1 на кухні, в
коридорі, в ванній та в туалеті.
Порушена побілка, шпалери на стінах,
була порушена електропроводка у
зв*язку з коротким замиканням.

Однак із зазначеного акту не
вбачається коли, за яких обставин та
внаслідок чого сталося затоплення
квартири відповідача.

Таким чином, відповідач не довела, що
затоплення квартири позивача 24 грудня
2012 року сталося не з її вини.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
відшкодування майнової шкоди з
відповідача на користь позивача є
обгрунтованим.

Крім того, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача на
відшкодування моральної шкоди 2 000
грн. повністю відповідає вимогам ст. 1167
ЦК України, та роз'ясненням, даним в п.5
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди". Розмір
моральної шкоди визначений судом із
врахуванням принципу розумності і
справедливості. При цьому до уваги
приймається те, що був порушений
звичайний ритм життя та роботи
позивача, він вимушений був тривалий
час доводити у судових інстанціях вину
відповідача, витрачаючи на це значний
час та кошти. Відповідні докази надані
і наявні у справі.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи. За
таких обставин, апеляційну скаргу
необхідно відхилити, рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 17 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -