Провадження № 2/642/39/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Гримайло
А.М.

при секретарі
Смородськой М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради, третя особа:
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3, про
встановлення юридичного факту та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, в обґрунтування
якого посилається на те, що його матері
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить 10/12
часток житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1. 2/12 частки
домоволодіння належали рідній сестрі
матері - тітці позивача ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 хворіла на тяжку психічну
недугу, у 1993 році тітка була визнана
хронічно психічно-хворою та була
направлена до Липецького
психоневрологічного інтернату, де
померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Після смерті тітки не збереглись
документи що встановлюють факт зміни
її прізвища з ОСОБА_5 на ОСОБА_5, а саме
свідоцтва про шлюб.

Згідно з рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 03.02.1992
року ОСОБА_4 на належній їй 10/12 частин
було виділено у користування житловий
будинок літ.«А-1» з надвірними
будівлями в цілому, що складає одиницю.
А ОСОБА_5 в свою чергу отримала
компенсацію за 2/12 частини в сумі 2000 руб.

Мати позивача померла в м. Харкові
ІНФОРМАЦІЯ_8 року у віці 83 років,
спадщину після матері позивач прийняв,
подавши заяву про прийняття спадщини
до приватного нотаріуса ОСОБА_3 Але
одержати свідоцтво про право на спадок
після матері за законом не має
можливості, бо житловий будинок
АДРЕСА_1 в Міськ.БТІ значиться, як
самовільно реконструйований.

Просить встановити факт, що має
юридичне значення, а саме що померла в
с. Липці Харківського району
Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_7 року
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою
ОСОБА_4, та рідною тіткою позивача та
визнати за право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
матері на літ.А-1 АДРЕСА_1, самовільно
реконструйований у 2006 році.

В судове засідання з'явився
представник позивача, підтримав
позовні вимоги та просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Харківської
міської ради у судове засідання не
заявився, надав через канцелярію суду
заперечення на позовну заяву, згідно
яких проти позову заперечував та
просив розглянути справу за
відсутності представника міської ради.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3
у судове засідання не з'явилась,
повідомлена судом належним чином про
причину неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про
право на спадок за заповітом від 23
листопада 1991 року, виданого ХДНК № 2 р.
№ 1-5528, зареєстрованого в Харківському
Міськ.БТІ 12.12.1991 р. за № 4282, належить 10/12
часток житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1, після смерті матері
ОСОБА_4 та батька ОСОБА_8.

2/12 частки домоволодіння з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 належали рідній
сестрі ОСОБА_4, тітці позивача - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення
народного суду Ленінського району
м.Харкова від 04.10.1991 року (справа №2-381/91).

ОСОБА_5 хворіла на тяжку психічну
недугу, довгий час лікувалася у
Харківській психоневрологічній
лікарні № 15, а у 1993 році була визнана
хронічно психічно-хворою (тобто
невиліковно) та була направлена до
Липецького психоневрологічного
інтернату, де померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
актовий запис про смерть № 11 та
свідоцтво про смерть НОМЕР_1.

Іще за життя сестри, мати позивача
ОСОБА_4 звернулася до Ленінського
районного суду м. Харкова про виділ
належної їй частини домоволодіння
АДРЕСА_1 з метою сплатити сестрі за
належну їй частку домоволодіння, щоб

мати будинок у власності в цілому.

03 лютого 1992 року Ленінським районним
судом м. Харкова було винесене рішення
відповідно до ст.115 ЦК України в
редакції 18 липня 1963 р., далі мовою
оригіналу: -

«Суд, решил: Выделить в собственность
ОСОБА_4 на принадлежащие ей 10/12 частей
жилого дома АДРЕСА_1 жилой дом лит.А-1,
пом.1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; из надворных строений
уборную лит. Д, ограждение 1-3, всего на
сумму 2074 рубля, что в идеальной доле
составляет единицу вместо 10/12 частей.

Взыскать с ОСОБА_4 в пользу ОСОБА_5 через
ее опекуна, ОСОБА_11 деньги в сумме 2000
рублей за принадлежащие ОСОБА_5 2/12
части жилого дома АДРЕСА_1...»

Цим рішенням суд не визнав за ОСОБА_4
право власності на 2/12 частки , на які за
експертним висновком, не можна
виділити в домоволодінні окремого
приміщення, а тільки виділив їй у
власність (в користування) будинок в
цілому, що складає одиницю. Фактично
ОСОБА_4 викупила у своєї недієздатної
сестри належну останній частку
батьківського домоволодіння. Це
рішення було зареєстроване в Міськ.БТІ
26.03.1992 року.

Мати позивача ОСОБА_4 та її померла у 1994
році сестра ОСОБА_5 є дітьми одних
батьків - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_5. Мати народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона уроджена ОСОБА_4,
її сестра уроджена ОСОБА_5 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, обидві народилися
в с.Мала Данилівка Дергачівського
району Харківської області.

ОСОБА_5 вступила в шлюб, та змінила
прізвище на ОСОБА_5, але свідоцтва про
укладення шлюб не збереглось.

Згідно з матеріалів справи у 2006 році за
проханням матері позивача, на спільні
гроші (позивач висилав матері гроші
впродовж багатьох років своєї служби, а
вона їх заощаджувала) позивач зробив
ремонт та деяку реконструкцію
спадкового будинку літ. А-1 АДРЕСА_1.
Житловий будинок мав 61% зносу, позивач
відремонтував фундамент цеглою,
обіслав будинок ззовні цеглою, замінив
вікна на металопластикові, замінив
покрівлю, в середині будинку
демонтував пічне обладнання та піч
(прим. 1-2) замінивши його газовим, трохи
пересунув стіни в приміщеннях 1-3 та 1-4,
провів часткову реконструкцію веранди
(прим. І), пл. 7,2 кв.м., демонтував та
переобладнав ґанок.

Порівняно із 1990 роком (технічний
паспорт Міськ.БТІ від 07 липня 1990 року)
житлова площа будинку збільшилася на 1
м. 10 см., тобто на площу демонтованої
печі в прим. 1-2.

ОСОБА_4, мати позивача померла в м.
Харкові ІНФОРМАЦІЯ_8 року у віці 83
років, а/запис про смерть № 14751,
свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2,
видане 08.11.2012 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції. Після її смерті у 2013 році
позивач замовив у КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
вихід співробітника в батьківський
житловий будинок АДРЕСА_1.

17 жовтня 2013 року був виготовлений
технічний паспорт на житловий будинок
після його ремонту та реконструкції,
згідно з яким житлова площа порівняно
із 1990 роком збільшилася на 1м. 10см. (на
площу демонтованої печі в приміщенні
1-2). Загальна площа порівняно з 1990 роком
зменшилась із 51,3 кв.м. до 50,8 кв.м. за
рахунок реконструкції приміщення І.

На замовлення позивача у п/п «ОСОБА_12»,
що має відповідне свідоцтво та
кваліфікаційний сертифікат від
22.02.20ІЗроку, було виготовлено технічний
висновок про стан будівельних
конструкцій житлового будинку літ. А-1 з
ґанком «а».

Згідно цього висновку житловий будинок
літ. А у 2006 році був реконструйований.
Технічний стан будівельних
конструкцій в цілому забезпечує
надійну експлуатацію та життя та
здоров'я мешканців. Технічні рішення,
що були прийняті під час реконструкції
відповідають діючим нормам та правилам
державних стандартів, будівельних,
санітарних та протипожежних норм.

Вказаний ремонт та переобладнання
зроблені мною самовільно, без
узгодження та одержання дозволу
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Матеріалами справи, підтверджується,
що після смерті ОСОБА_4 спадщину на
належний їй житловий будинок АДРЕСА_1
прийняв лише позивач ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що
єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_4, як
спадкоємець першої черги, є позивач
ОСОБА_1, але оформити спадщину у
нотаріальній конторі не має змоги бо у
будинку є самовільні реконструкції,
які в органах БТІ не зареєстровані, що
було наслідком звернення позивача до
суду.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не витікає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

У відповідності до ст. 331 ЦК України,
право власності на нову річ,
виготовлену (створену) особою,
набувається нею якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) речі із
своїх матеріалів на підставі договору,
являється власником цієї речі. Право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Відповідно ст. 376 ЦК України п.1 Житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, як що вони збудовані або
будуються без належного дозволу чи
належним чином затвердженого проекту,
або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено,
що на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З огляду на положення про
диспозитивність цивільного
судочинства, закріплених в ст.ст. 10, 60
ЦПК України, належні докази, які б
спростовували доводи позивача, у
матеріалах справи відсутні. Таким
чином, позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 524-526, 548, 549, 553 ЦК України в
редакції 1963р.; ст.ст. 376, 377, 381, 1220, 1223, 1261,
1265, 1268, 1269, 1270 ЦК України; ст. ст. 10, 11, 27,
57-60, 209, 215, 256-258 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської
міської ради, третя особа: приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_3, про встановлення
юридичного факту та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, ті
обставини, що померла в с. Липці
Харківського району Харківської
області ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 є - позивача ОСОБА_1 рідною
тіткою, рідною сестрою матері позивача
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, обидві народилися
в с. Мала Данилівка Дергачівського
району Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадок за законом після матері ОСОБА_4
на житловий будинок літ.А-1 АДРЕСА_1,
самовільно реконструйований у 2006 році,
що складається з приміщень 1-1 коридор
(пл. 6,4 кв.м.); 1-2 кухня (пл.9,8кв.м.); 1-3
житлова кімната (пл.17,1кв.м.); 1-4 житлова
кімната (пл.11,8кв.м.); 1-5 комора (пл.5,7кв.м.);
ґанок літ.А, з льохом літ Е, що
знаходиться під будинком літ.А-1
(житлова пл.28,9кв.м., загальна пл.50,8кв.м.),
вбиральнею літ. Д, душ літ. Ж, навіс З,
огорожа № 4, хвіртка № 5, ворота № 6,
огорожа № 7, огорожа № 8 та № 9, всього на
228675 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Гримайло А.М.