АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3438/14
Справа 638/3291/14-ц
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Кірсанової Л.І.,

Трішкової І.Ю.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 березня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу Дзержинського
районного суду м. Харкова від 05 березня
2014 року, якою заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову задоволено.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм права. Вказує, що
позивачем необґрунтовано необхідність
застосування заходів забезпечення
позову у даній справі, а вид
забезпечення позову не є співмірним
обсягу позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 та п.3 ч.1 ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

У ч.1 ст. 152 ЦПК України наведено перелік
видів забезпечення позову, який не є
вичерпним. Одним із видів забезпечення
позову є -накладання арешту на майно
або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб.

Частиною 3 цієї статті визначено, що
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
ухвала про забезпечення позову
постановляється в порядку, визначеному
ст. 209 ЦПК України, і повинна включати
мотивувальну частину, де поряд із
зазначенням мотивів, з яких суд дійшов
висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким суд керувався
при постановленні ухвали.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Ухвала Дзержинського районного суду м.
Харкова від 05 березня 2014 року
зазначеним вимогам не відповідає,
оскільки такий вид забезпечення позову
як накладення арешту на квартиру не є
співмірним із заявленими позивачем
вимогами про стягнення з відповідача 24
981 грн.

В ході розгляду справи позивачем не
наведено даних, що свідчили б про
наявність обставин, які реально можуть
утруднити виконання рішення суду у
даній справі.

Так, відповідач постійно працює, має
дохід близько 5 000 грн. у місяць.

За таких обставин, підстав для
застосування заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
квартиру немає.

Оскільки суддею при постановленні
ухвали порушено порядок вирішення
питання про забезпечення позову,
ухвала суду на підставі п.2 ст. 312 ЦПК
України підлягає скасуванню. В
задоволенні заяви про забезпечення
позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
207, 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 05 березня 2014 року
скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_3
про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -