АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1634/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Пироженко
(С.А.) С. А. Доповідач в апеляційній
інстанції Вишня Н. В. УХВАЛА
16 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВишня Н. В. суддівГончар Н.
І. , Пономаренко В. В. при
секретаріЯремич В.І., з
участю: адвоката ОСОБА_5,
представника ДВС Зосіч
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 14 квітня
2014 року по справі за позовом
Акціонерного товариства «Ерсте Банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ФІДОБАНК» до
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, третя особа: Управління
державної міграційної служби України,
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Черкаської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та зняття з
реєстрації місця проживання та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
Акціонерного товариства «Ерсте Банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ФІДОБАНК»,
Державної виконавчої служби України,
приватний нотаріус Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
третя особа: Служба у справах дітей
виконавчого комітету Черкаської
міської ради про розподіл спільного
майна, визнання права власності та
визнання протиправними актів органу
в с т а н о в и л а :
25 березня 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Ерсте Банк" звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та зняття з
реєстрації місця проживання, мотивуючи
свої вимоги тим, що позивачу на
підставі свідоцтва, виданого 23.01.2012
року приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
належить на праві власності майно, яке
складається з чотирикімнатної
квартири АДРЕСА_1, вартістю 1 168 830 грн.,
яке належало ОСОБА_8
Проте на даний час АТ "Ерсте Банк"
позбавлений можливості розпоряджатися
вищевказаною квартирою, оскільки,
згідно довідки, виданої об'єднанням
власників з управління, утримання і
використання майна житлового будинку
по АДРЕСА_1 від 25.03.2013 р., в квартирі
проживає попередній власник ОСОБА_8 та
члени його родини ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_12, які
здійснюють перешкоди в користуванні та
розпорядженні квартирою.
Тому просив:- визнати ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
такими, що втратили право користування
чотирикімнатною квартирою АДРЕСА_1;
- виселити в примусовому порядку
відповідачів з вищевказаної квартири;
- стягнути судові витрати.
29 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_7
звернулася до суду з зустрічним
позовом про розподіл спільного майна,
визнання права власності та визнання
протиправними актів органу державної
влади, мотивуючи свої вимоги тим, що з
позову АТ «Ерсте Банк» дізналась, що
квартира в якій проживає з 2002 року
разом зі своєю сім'єю належить тепер
іншій особі, а саме позивачу.
Підставою для оформлення нотаріусом
свідоцтва став Акт № 165/1-11 про передачу
майна стягувану у рахунок погашення
боргу, затвердженого відділом
примусового виконання рішень ДВС
України 27 жовтня 2011 року та складеного
на виконання Постанови про передачу
майна стягувану в рахунок погашення
боргу від 27 жовтня 2011 року, постанови
про внесення змін, виданої відділом
примусового виконання рішень ДВС
України 15 грудня 2011 року.
ОСОБА_7 зазначає, що в 2002 році вона з
ОСОБА_8 за спільні кошти придбали
квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на
ОСОБА_7, вважає, що має право власності
на спірне майно відповідно до вимог
Сімейного кодексу України. При цьому, з
урахуванням того, що з нею проживають
дочки, в тому числі неповнолітні діти, а
відповідач коштів на їхнє утримання не
надає, то за нею може бути визнано право
на 2/3 частку спірної квартири.
Тому просить: - визнати незаконними та
скасувати: Постанову відділу
примусового виконання рішень ДВС
України про передачу майна стягувану в
рахунок погашення боргу від 27.10.2011 року;
Акт № 165/1-11 про передачу майна
стягувачу у рахунок погашення боргу
від 27.10.2011 р.; Свідоцтво нотаріуса від
23.01.2012 р, яким посвідчено, що ПАТ «Ерсте
Банк» належить на праві власності
- скасувати державну реєстрацію права
власності ПАТ «Ерсте Банк» на
вищевказану квартиру;
- визнати за ОСОБА_7 право власності на
спільне майно подружжя, а саме на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1.
В ході розгляду справи Акціонерне
товариство «Ерсте Банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ФІДОБАНК»
подав до суду заяву про залишення їх
позову без розгляду, про що судом
постановлено відповідну ухвалу від 14
Рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 14 квітня 2014 року в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, вважаючи,
що рішення суду не відповідає вимогам
ст.ст. 212-215 ЦПК України, просить його
скасувати і ухвалити нове, яким
зустрічний позов ОСОБА_7 задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні зустрічного позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що укладаючи відповідні кредитні
договори, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, діяли в
інтересах своєї сім'ї та свого
підприємства. Під час укладання даних
кредитних договорів, договорів поруки
та іпотеки, вони діяли свідомо,
добровільно, питання про поділ майна та
про те, що дані правочини якимось чином
можуть вплинути на інтереси їх дітей,
не ставили.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що 27 березня 2008 року між
банком та ПП «Торговий центр
«Постачальник» в подальшому ПП
«БУДЕРСТ» було укладено Генеральну
угоду № 010-05/928 із загальним лімітом
кредитної заборгованості 2 119 800 доларів
США, та кінцевим терміном повернення
кредитних коштів 26 березня 2015 року.

В рамках даної угоди були укладені
кредитні договори та відкрито
відновлювальну кредитну лінію у сумі 1
592 259 доларів США, зі сплатою 10,5 % річних,
та не відновлювальну кредитну лінію у
сумі 1 767 450,26 грн., зі сплатою 15,5 % річних
(а.с. 58, 61, 67).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договорами було укладено
договори поруки № 010-05/928п від 27 березня
2008 року між Банком, позивальником та
ОСОБА_8.(а.с. 92) та договір поруки №
010-05/928п.1 від 24 квітня 2008 року між Банком,
Позичальником та ОСОБА_7 (а.с. 94).

Відповідно до п.1.2 договорів поруки
поручителі ОСОБА_8 та ОСОБА_7
зобов'язувались перед Банком у повному
обсязі солідарно відповідати за
виконання Позичальником зобов'язань,
що випливають з укладених між
кредитором та Позичальником кредитних
договорів.

Згідно ст. 543 ЦК України передбачено, що
у разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 554 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язань, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Крім того в забезпечення зобов'язань за
вищевказаною генеральною кредитною
угодою та кредитними договорами
укладеними в її рамках між Банком та
ОСОБА_8 08 грудня 2008 року було укладено
Договір іпотеки № 010-05/928 іпф, який
посвідчений приватним нотаріусом (а.с.
102).

У зв'язку з невиконанням Позичальником
умов кредитного договору Банк
звернувся до постійно діючого
Третейського суду при асоціації
українських банків з позовом до ПП
«БУДЕРСТ», ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про
стягнення солідарно заборгованості.

Рішенням Третейського суду від 22
грудня 2009 року позов задоволено
повністю. Стягнуто солідарно з ПП
«Будерст», ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Ерсте Банк» заборгованість за
кредитними договорами в сумі 14 748 286,15
грн.(а.с. 85, т.1).

На підставі вказаного рішення
Третейського суду Дніпровським
районним судом м. Києва 24 лютого 2010 року
видано виконавчі листи (а.с. 89, 90, 91).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 та ст.61 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державною виконавчою службою
підлягають виконанню виконавчі листи,
що видаються судами, у тому числі на
підставі рішень третейського суду. У
разі присудження стягувачу предметів,
зазначених у виконавчому документі,
державний виконавець вилучає ці
предмети у боржника і передає їх
стягувачу, про що складає акт передачі.

27.10. 2011 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС винесено
постанову про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення боргу (а.с.42,т.1) та
складено відповідний акт №165/1-11від
27.10.2011 року (а.с.44,т.1).

На підставі Свідоцтва, виданого 23 січня
2012 року приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 та зареєстрованого в
реєстрі за № 397, ПАТ «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«ФІДОБАНК», належить на праві
власності майно, що складається з
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1
загальною площею 105,9 кв.м., вартістю 1 168
830 (один мільйон сто шістдесят вісім
тисяч вісімсот тридцять) грн., оскільки
торги не відбулися і стягувач Публічне
акціонерне товариство «Ерсте Банк»
виявив бажання залишити за собою
непродане майно, що раніше належало
ОСОБА_8 (а.с. 6).

Судом також встановлено, що на час
укладення договору поруки від 27
березня 2008 року між Банком та
ОСОБА_8.(а.с. 92) та договору поруки від 24
квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_7,
ОСОБА_8 і ОСОБА_7 перебували у шлюбі з
06.02.1988 року (а. с. 32).

Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у
спільній власності, може бути передане
у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено,
що для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
іпотеку" іпотечний договір укладається
між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

При укладанні Договору іпотеки № 010-05/928
іпф, ОСОБА_7 надала нотаріусу ОСОБА_13
заяву від 28 грудня 2008 року про згоду на
передачу її чоловіком в іпотеку
квартиру, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, набутої сторонами під час
перебування у зареєстрованому шлюбі.
При цьому вона в заяві зазначила, що
такий правочин відповідає інтересам
їхньої сім'ї (а.с.64-66 зв.,т.1).

Вказаний договір іпотеки та обидва
договори поруки є чинними, як є чинним і
рішення Третейського суду від 22 грудня
2009 року про стягнення солідарно з ПП
«Будерст», ОСОБА_8 та ОСОБА_7
заборгованості за кредитним договором
в сумі 14 748 286,15 грн. та на підставі якого
Дніпровським районним судом м. Києва 24
лютого 2010 року видано виконавчі листи.

Будь-яких порушень зі сторони
відповідальних осіб при проведенні
ними дій, направлених на виконання
рішення третейського суду, судом не
встановлено.

Тому, колегія суддів вважає, що ПАТ
«Ерсте Банк», правонаступником якого є
ПАТ «ФІДОБАНК», є законним власником
спірної квартири, а вимоги ОСОБА_7 про
визнання за нею права власності на її
частину, є безпідставними.

Таку позицію апелянта колегія
розцінює, як бажання уникнути
матеріальної відповідальності, яку
вона сама та її чоловік взяли на себе,
укладаючи вище названі договори з
банком.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції при вирішенні спору
об'єктивно оцінив докази та дав їм
належну правову оцінку, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, правильно
визначив норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин та прийняв обґрунтоване
і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 14 квітня 2014 року по
справі за позовом Акціонерного
товариства «Ерсте Банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ФІДОБАНК» до
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, третя особа: Управління
державної міграційної служби України,
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Черкаської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та зняття з
реєстрації місця проживання та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
Акціонерного товариства «Ерсте Банк»
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ФІДОБАНК»,
Державної виконавчої служби України,
приватний нотаріус Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
третя особа: Служба у справах дітей
виконавчого комітету Черкаської
міської ради про розподіл спільного
майна, визнання права власності та
визнання протиправними актів органу
державної влади залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :