Справа № 399/1098/13-ц
Провадження № 2/399/14/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2014 року
селище
Онуфріївка

Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Лях М.М., при
секретарі - Гладкій Т.М. за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел. Онуфріївка справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 в якому
просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь
грошову компенсацію в сумі 100 604, 82
гривні та 3 % річних від суми боргу в
розмірі 5750 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2011
року Автозаводським районним судом м.
Кременчука Полтавської області було
ухвалено рішення, яким визнано за
ОСОБА_4 право власності та виділено
йому в натурі автомобіль КІА - Sorento,
державний номер НОМЕР_1 та причеп ХТ
810240, державний номер НОМЕР_2 та
зобов'зано ОСОБА_4 сплатити на користь
ОСОБА_5 компенсацію ? частини вартості
автомобіля в розмірі 99511,15 гринь та ?
частини вартості причепа в розмірі 1093,
67 гривень, а всього 100604, 82 гривень.

На підставі вказаного рішення був
виданий виконавчий лист № 2-591 від 18.11.2011
року. Пізніше Крюківськтим ВДВС
Кременчуцmкого МУЮ було відкрито
виконавче провадження та в подальшому
виконавчий лист направлений за
належністю до ВДВС Онуфріївського РУЮ.
В свою чергу, 19.12.2013 року відділом ДВС
Онуфріївського РУЮ вказаний
виконавчий лист було прийнято до
виконання та надано боржнику строк для
самостійного виконання рішення до
26.02.2013 року.

Відповідачем ОСОБА_4 рішення суду в
добровільному порядку виконане не
було і за цих обставин, у відповідності
до п. 3 ст. 75 ЗУ «Про виконавче
провадження», 15 березня 2013 року
відділом ДВС Онуфріївського РУЮ було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження. Таким чином,
починаючи з вересня 2011 року і по
теперішній час рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 13
вересня 2011 року залишається
невиконаним.

Невиконання відповідачем зобов'язання
- є порушенням, за яке настає
відповідальність, у вигляді сплати
трьох процентів річних від
простроченої суми, а враховуючи, що
вищезазначене рішення суду набрало
законної сили 19 жовтня 2011 року по 16
вересня 2013 року 3 % річних від суми боргу
становлять 5750 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала в
повному обсязі та просила його
задовольнити. Крім того пояснила, що
державною виконавчою службою було
виконано всі дії щодо виконання
рішення суду зобов'язального
характеру, порядок яких передбачено
ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження»,
тобто рішення, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення.
Твердження відповідача в своєму
запереченні проте, що рішенням
місцевого та апеляційного судів
вирішено питання про стягнення
грошової компенсації з ОСОБА_4 на
користь позивачки є безпідставними,
так як зазначеним рішенням було
вирішено питання не стягнення, а
зобов'язання ОСОБА_4 сплатити на
користь позивачки грошові кошти, яке
відповідач не виконує. Тому твердження
відповідача про те, що даний позов має
той самий предмет і ті самі підстави не
відповідає дійсності. Враховуючи
обставини, що ускладнюють виконання
зазначеного рішення представник
позивача звертався до суду з заявою
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення, але в задоволенні
даної заяви ухвалою Автозаводського
районного суду було відмовлено з тих
підстав, що це є фактична зміна
резолютивної частини рішення. Тому
стягнути грошову компенсацію іншим
чином ніж в судовому порядку, на даний
час не вбачається можливим.

Представник відповідача ОСОБА_2, позов
не визнав та пояснив, що в позовній
заяві, поданій позивачкою з'явились
нові позовні вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних від суми боргу за
період навчання з 19 червня 2011 року по 16
вересня 2013 року у сумі 5750 гривень, як це
передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак
в даній статті вказано, що 3 % річних від
простроченої суми повинен сплачувати
боржник, який просрочив виконання
грошового зобов'язання. В рішенні
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 13 вересня 2011 року
вказано, що ОСОБА_4 зобов'язаний
сплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію в
сумі 100604 гривень, однак не вказаний ні
порядок ні строк сплати вказаної суми.
Відповідач ОСОБА_4 на той час і на даний
час ніде не працює , ніякого майна не
має, живе лише на пенсію. Відповідач від
виконання рішення суду не ухилявся, а у
зв»язку з неналежним виконанням
рішення суду останнє до цих пір
залишається невиконаним, а тому вимоги
про стягнення з нього компенсації не
підлягають задоволенню. Крім того
зазначив, що на даний час по даній
справі є всі підстави для закриття
провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205
ЦПК України.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

З 19 липня 2005 року по грудень 2009 року
сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі. Під час перебування
у шлюбі було придбано майно, що
належало сторонам на праві спільної
сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подруддя, ділиться між ними в
натурі. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
листопада 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Згідно копії рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 13 вересня 2011
року за ОСОБА_4 визнано право власності
та виділено йому в натурі автомобіль
КІА - Sorento, державний номер НОМЕР_1 та
причеп ХТ 810240, державний номер НОМЕР_2
та зобов'зано ОСОБА_4 сплатити на
користь ОСОБА_5 компенсацію ? частини
вартості автомобіля в розмірі 99511,15
гривень та ? частини вартості причепа в
розмірі 1093, 67 гривень, а всього 100604, 82
гривень.

Згідно копії ухвали апеляційного суду
Полтаської області від 19 жовтня 2011 року
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 13 вересня 2011 року залишено без змін.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5
був виданий виконавчий лист № 2-591 від
18.11.2011 року, який був пред'явлений до
виконання в ВДВС Кременчцького МУЮ,
про що свідчить копія постанови про
відкриття виконавчого провадження від
22 грудня 2011 року. Постановою від 9
лютого 2012 року вказане виконавче
провадження закінчено.

Постановою ВДВС Онуфріївського РУЮ від
15 беезня 2013 року було закінчене у
зв'язку з неможливістю його виконання
без участі боржника.

Згідно копій постанов ВДВС
Онуфріївського РУЮ від 28.02.2013 року та
07.03.2013 року на боржника ОСОБА_4
державним виконавцем накладались
стягнення за невиконання рішення суду,
а в подальшому начальником ВДВС
Онуфріївського РУЮ було направлено
подання до прокуратури Онуфріївського
району про притягнення ОСОБА_4 до
кримінальної відповідальності за ст. 382
КК України. Відповідно до вимог
чинного Кримінального процесуального
кодексу України дане подання 25.03.2013
року прокуратурою Онуфріївського
району було направлене для розгляду до
Онуфріївського РВ УМВС України в
Кіровоградській області.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які
були дослідженні у судовому засіданні
та приймаючи до уваги те, що позивачка
просить стягнути з відповідача
грошову компенсацію в сумі 100 604, 82
гривні, яку ОСОБА_4 зобов»язано
сплатити рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 13 вересня 2013
року в рахунок компенсації ? частини
вартості автомобіля та ? частини
вартості причепа, яке на даний час
залишається не виконаним, суд вважає,
що предмет спору відсутній, а вимоги
позивача є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення грошової
компенсації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2014
року.

Суддя
М.М. Лях