Справа № 2-96-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року
Солом'янський районний суд м.
Києва

в складі: головуючого судді
Бобровника О. В.

при секретарі:
Волковій В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення грошових
коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про стягнення грошових
коштів.

Позивач при зверненні до суду в
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_3
та ОСОБА_2 було придбано садовий
будинок та земельну ділянку, що
розташовані в с. Гатне Києво -
Святошинського району Київської
області.

Згідно Договору купівлі -
продажу земельної ділянки від 20.09.2006
року, земельна ділянка, площею 470 кв.м.
(0,0470 га), що знаходиться на території
Гатненської сільської Ради Києво -
Святошинського району Київської
області, в с/т «Машинобудівник» була
продана за 117100,00 грн.

Згідно Договору купівлі -
продажу садового будинку від 20.09.2006
року, садовий будинок № НОМЕР_1 в с/т
«Машинобудівник», що знаходиться на
території Гатненської сільської Ради
Києво - Святошинського району
Київської області, був проданий за 34400,00
грн.

Таким чином, земельна ділянка та
садовий будинок були придбані за 151500,00
грн., тобто за 30000 доларів США.

Першу частину оплати за
будинок та землю в сумі 9000 доларів США,
що еквівалентно 45450,00 грн. було
здійснено позивачем.

Також джерелом придбання
садового будинку та земельної ділянки
були грошові кошти, отримані ОСОБА_2 в
кредит згідно кредитного договору №
КF30504 від 20.09.2006 року.

Згідно вищезазначеного
кредитного договору ОСОБА_2 було надано
кредит в сумі 20000,00 доларів США.

Між позивачем та відповідачами виникла
домовленість, що позивач буде надавати
грошові кошти на погашення кредиту.

Таким чином оплата кредиту
здійснювалась переважно за кошти, які
надавав позивач.

Заборгованість за кредитним
договором № КF30504 від 20.09.2006 року, кошти
отримані за яким в сумі 20000,00 доларів
США були витрачені на придбання
садового будинку та земельної ділянки
та була повністю погашена вже 18.11.2009
року.

Таким чином, на погашення
кредиту йшли кошти, які надавав
відповідачам позивач, і які
отримувались від здачі в оренду його
нерухомого майна: квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 співвласником якої є позивач.

Позивач надав відповідачам по
справі 146050,00 грн.

Проте відповідачі на даний час не
повернули позивачу грошові кошти, які
він їм надавав, чим порушили взяті на
себе зобов'язання.

В зв'язку із зазначеним, позивач
просив суд стягнути з відповідачів на
користь позивача грошові кошти в сумі
146050,00 грн.

Позивач в судове засідання не
з'явився, направивши до суду замість
себе представника, який в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечувала, пояснивши в судовому
засіданні, що вона є матір'ю позивача,
зазначила, що вона була одружена з
відповідачем ОСОБА_3 Шлюб між ними був
розірваний 28 вересня 2011 року згідно
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва та 05.04.2012 року. Стверджувала, що
гроші вони брали в борг.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, обґрунтовуючи свої
заперечення тим, що позивач по справі
не надав жодного доказу, що саме він
виконав зобов'язання за кредитним
договором, оскільки сторонами в
кредитному договорі були ОСОБА_2, а
поручителем по даному договору був
ОСОБА_3 Кредитний договір про надання
кредитних коштів було виплачено в
період шлюбу, оскільки згідно
квитанцій про сплату кредитного
договору, які були надані до суду,
вказані квитанції були сплачені ОСОБА_3
під час шлюбу, що підтверджується
довідкою ПАТ «Фольксбанк», яка є
правонаступником відносно усіх прав та
обов'язків ВАТ «Електробанк», тому
ніяким чином позивач не надавав
грошові кошти, оскільки на той час йому
виповнилося лише 18 років і він сам
потребував значної фінансової
допомоги. В зв'язку із зазначеним
відповідач просив відмовити в
задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував та подав до суду
заяву про застосування строку позовної
давності, обґрунтовуючи в своїй заяві,
що позивач по справі звернувся до суду
дише в серпні 2013 року, а грошові кошти,
які надав банк згідно кредитного
договору були взяті 20.09.2006 року, а
повернуті 18.09.2009 року, тому позивачем по
справі, на думку представника
відповідача, був пропущений строк на
стягнення грошових коштів. На підставі
даних представник відповідача просив
суд відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
сторін присутніх в судовому засіданні,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що за час
перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2
було придбано садовий будинок та
земельну ділянку, що розташовані в с.
Гатне Києво - Святошинського району
Київської області.

Згідно Договору купівлі -
продажу земельної ділянки від 20.09.2006
року, земельна ділянка, площею 470 кв.м.
(0,0470 га), що знаходиться на території
Гатненської сільської Ради Києво -
Святошинського району Київської
області, в с/т «Машинобудівник» була
продана за 117100,00 грн.

Згідно Договору купівлі -
продажу садового будинку від 20.09.2006
року, садовий будинок № НОМЕР_1 в с/т
«Машинобудівник», що знаходиться на
території Гатненської сільської Ради
Києво - Святошинського району
Київської області, був проданий за 34400,00
грн.

Таким чином, земельна ділянка та
садовий будинок були придбані за 151500,00
грн., тобто за 30000 доларів США.

Позивач при зверненні до суду зазначав,
що першу частину оплати за будинок та
землю в сумі 9000 доларів США, що
еквівалентно 45450,00 грн. було здійснено
ним.

Також позивач зазначав, що
джерелом придбання садового будинку та
земельної ділянки були грошові кошти,
отримані ОСОБА_2 в кредит згідно
кредитного договору № КF30504 від 20.09.2006
року.

Згідно вищезазначеного
кредитного договору ОСОБА_2 було надано
кредит в сумі 20000,00 доларів США.

Позивач стверджував, що між ним та
відповідачами виникла домовленість, що
позивач буде надавати грошові кошти на
погашення кредиту, таким чином, як
зазначав позивач, оплата кредиту
здійснювалась переважно за кошти, які
надавав позивач.

Заборгованість за кредитним
договором № КF30504 від 20.09.2006 року, кошти
отримані за яким в сумі 20000,00 доларів
США були витрачені на придбання
садового будинку та земельної ділянки
та була повністю погашена вже 18.11.2009
року.

Позивач стверджував, що на
погашення кредиту йшли кошти, які
надавав відповідачам позивач, і які
отримувались від здачі в оренду його
нерухомого майна: квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 співвласником якої є позивач.

Також позивач зазначав, що він
надав відповідачам по справі 146050,00 грн.

Однак, відповідачі не повернули
позивачу грошові кошти, які він їм
надавав, чим порушили взяті на себе
зобов'язання, в зв'язку з чим позивач
просив суд про задоволення позову, на
що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно довідки № 3720402 від 21.06.2012 року
ПАТ «Фольксбанк», яка є
правонаступником відносно усіх прав та
обов'язків ВАТ «Електробанк»,
позичальник повністю виконала свої
зобов'язання по кредиту, тому ніяких
боргів у відповідачів стосовно даного
кредиту не було, банк ніяких претензій
стосовно заборгованості до поручителя
не надсилав.

Вказаний кредитний договір про надання
кредитних коштів було виплачено в
період шлюбу, тому твердження позивача
про те, що він сплачував даний кредит не
відповідають дійсності.

Покази свідка ОСОБА_6, яка
була допитана в судовому засіданні, на
які посилається позивач, стверджуючи,
що він брав у неї в борг 9000 доларів США,
не можливо покласти в основу судового
рішення як доказ, оскільки як видно із
показів свідка вона є зацікавленою
особою у справі, тому що підтвердила на
судовому засіданні, що вона є сусідкою
позивача та відповідача ОСОБА_2 і
постійно з ними спілкується та
підтримує дружні відносини.

В своїх показах свідок почала
плутатись, про що була ще раз
повідомлена про кримінальну
відповідальність стосовно дачі
неправдивих свідчень.

До того ж вказаний свідок була опитана
в Києво - Святошинському суді Київської
області при вирішенні питання про
розподіл майна подружжя, про що
повідомила суд.

Тому, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній господарський або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст.3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного
вище, суд не вбачає підстав для
задоволення позову, оскільки в своїй
позовній заяві позивач просив стягнути
грошові кошти з відповідачів, але
ніяким чином не довівши той факт, що
позивач по справі замість позичальника
ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 виконав
зобов'язання, а саме розрахувався за
даний кредитний договір.

Таким чином, розглянувши
справу в межах заявлених позовних
вимог, дослідивши всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у
справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність,
достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень, з
урахуванням того, що відповідно до ст.1
ЦПК України завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляді
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичної
особи, суд дійшов висновку про відмову
в задоволенні позову.

До того ж, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК
України, представником відповідача
ОСОБА_3 було вірно зазначено, що позивач
звернувся до суду лише в серпні 2013 року,
а боргові зобов'язання по кредиту були
виконанні 18.09.2009 року, тому строк для
стягнення грошових коштів позивача з
відповідачів був пропущений.

Враховуючі наведені
обставини та керуючись ст.. ст.. 15, 16, 554
ЦК України, ст.. ст.. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: