Справа № Провадження №2-289/2011
22-ц/780/1941/14 Головуючий у І інстанції
Дзюба Н.М.Категорія56Доповідач у 2
інстанціїПоліщук 14.05.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Мельника Я.С.

при секретарі:Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 10 червня 2011 року
та додаткове рішення Макарівського
районного суду Київської області від 15
грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання договору купівлі-продажу
домоволодіння недійсним, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В липні 2009 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з зазначеним позовом, який згодом
уточнила та просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння
з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 27 серпня 2008 року
від її імені за довіреністю ОСОБА_6
із ОСОБА_7, зобов'язати ОСОБА_7
повернути позивачу вказане
домоволодіння та стягнути з ОСОБА_6 на
її користь 50 000 грн. моральної шкоди.

Свій позов мотивувала тим, що згідно з
договором купівлі-продажу від 27 серпня
2008 року належний їй будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1 був
проданий ОСОБА_6 від її імені на
підставі довіреності ОСОБА_7
Зазначала, що 29 травня 2007 року вона
видала довіреність на ім'я ОСОБА_6 для
представництва її інтересів в
організаціях та установах, однак
останній вийшов за межі повноважень,
наданих йому даною довіреністю,
незаконно уклав договір
купівлі-продажу та привласнив отримані
за будинок грошові кошти. Посилалась
на те, що вказаними діями відповідач
ОСОБА_6 заподіяв їй моральну шкоду,
яка виразилась у позбавленні її
права власності на належне їй
нерухоме майно.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 10 червня 2011 року
в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 15
грудня 2011 року відмовлено в позові про
повернення спірного будинку з
господарськими спорудами у власність
та відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями,
ОСОБА_5 подала на них апеляційні
скарги.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 05 квітня 2012 року за
апеляційними скаргами ОСОБА_5 рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 27 серпня 2008 року між
ОСОБА_5, від імені якої діяв ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8

Додаткове рішення Макарівського
районного суду Київської області від 15
грудня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 серпня 2012 року
поновлено ОСОБА_7 строк на касаційне
оскарження рішення апеляційного суду
Київської області від 05 квітня 2012 року
та відмовлено у відкритті касаційного
провадження з підстав, передбачених п.5
ч.4 ст.328 ЦПК України.

В вересні 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
подали апеляційну скаргу, в якій
просять рішення Макарівського
районного суду Київської області від 10
червня 2011 року та додаткове рішення
цього-ж суду від 15 грудня 2011 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_5 відмовити,
визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4
добросовісними набувачами вказаного
домоволодіння, посилаючись на
незаконність і необґрунтованість
рішення, порушення норм
процесуального права.

В доводах апеляційної скарги
зазначали, що судом було розглянуто
питання про визнання недійсним
договору купівлі-продажу спірного
домоволодіння, укладеного між ОСОБА_6
та ОСОБА_7 без залучення їх в якості
третіх осіб, так як на той час вказаний
будинок належав їм на праві спільної
сумісної власності, а тому вони є
добросовісними набувачами. Вважають,
що даним рішенням суд вирішив питання
про їх права та обов'язки.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 17 жовтня 2013 року апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 10 червня 2011 року
було закрито.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 17 жовтня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на додаткове
рішення Макарівського районного суду
Київської області від 15 грудня 2011 року
відхилено, а додаткове рішення
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено. Ухвали апеляційного суду
Київської області від 17 жовтня 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішень суду першої
інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення та додаткове
рішення про відмову в позові, суд
першої інстанції виходив із того, що
оспорюваний договір купівлі-продажу,
укладений 27.08.2008 року ОСОБА_6, який
діяв від імені ОСОБА_5 по
довіреності, і ОСОБА_7, відповідає
вимогам закону.

Твердження позивача про те, що
довірена особа ОСОБА_6 діяв з
перевищенням своїх повноважень не
підтверджені та спростовуються
текстом довіреності. Також суд вказав
на те, що ОСОБА_5 не скасувала
довіреність на ім.'я ОСОБА_6

Вимоги позивача щодо повернення
домоволодіння та стягнення
моральної шкоди необґрунтовані.

Ухвалюючи нове рішення по суті
позовних вимог, апеляційний суд
Київської області виходив із того,
що оспорюваний правочин - договір
купівлі-продажу вчинений
представником ОСОБА_5 з перевищенням
повноважень.

В довіреності не зазначено, що
повірений має право самостійно
укладати від імені позивача договори
про відчуження належного їй будинку
за ціною на свій розсуд взагалі, в
тому числі і для погашення
заборгованості за кредитом, наданим
їй юридичною особою ПТ «Ломбард
Альянс іпотечних кредиторів ОСОБА_6 і
компанія». Вказана обставина
підтверджується тим, що ОСОБА_5 22.12.2008
року скасувала вказану довіреність.

Проте з вказаними висновками судів
першої і апеляційної інстанції
погодитись не можна, оскільки з
врахуванням доводів апеляційної
скарги вони не в повній мірі
відповідають обставинам справи і не
узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ст.318 ЦПК України

1. Якщо апеляційні скарги на рішення або
ухвалу суду першої інстанції були
подані в установлені цим Кодексом
строки, але надійшли до суду після
закінчення апеляційного розгляду
справи або коли строки на подання
апеляційної скарги у зв'язку з
пропущенням їх з поважних причин були
поновлені або продовжені і особа, яка
подала апеляційну скаргу, не була
присутня під час розгляду справи,
апеляційний суд розглядає цю скаргу за
правилами цієї глави.

2. Залежно від обґрунтованості скарги,
зазначеної в частині першій цієї
статті, суд ухвалює рішення або
постановляє ухвалу відповідно до
статті 307 цього Кодексу. При цьому за
наявності підстав може бути скасовано
рішення або ухвалу апеляційного суду.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини.

29.05.2007 року між ОСОБА_5 та ПТ "Ломбард
«Альянс автоіпотечних кредиторів
ОСОБА_6 і компанія" був укладений
договір, за яким ОСОБА_5 отримала
кредит в сумі 750 000 грн.

В цей же день між сторонами укладено
договір застави жилого будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, що належав на
праві власності позивачу.

Також, 29 травня 2007 року ОСОБА_5 видала
нотаріально посвідчену довіреність на
ім"я ОСОБА_6, якою уповноважила
останнього представляти її інтереси з
питань розпорядження належним їй
житловим будинком під АДРЕСА_1. (том 1
а.с.80).

27 серпня 2008 року між ОСОБА_5 в
особі представника ОСОБА_6 і ОСОБА_7
укладено договір купівлі-продажу
домоволодіння, за яким ОСОБА_5
продала, а ОСОБА_7 купив житловий
будинок з господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1. (том 1 а.с.89-90).

22.12.2008 року ОСОБА_5 скасувала
довіреність, видану 29 травня 2007 року
на ім.'я ОСОБА_6

При апеляційному розгляді з
врахуванням доводів апеляційної
скарги встановлено, що 16 жовтня 2009
року ОСОБА_7 «Продавець» - з однієї
сторони і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 «Покупці» -
з іншої сторони, уклали договір
купівлі-продажу домоволодіння, за
яким Продавець продав, а Покупці
купили домоволодіння - житловий
будинок з господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1. (том 2 а.с.27-29).

3 липня 2010 року проведена державна
реєстрація права власності, згідно з
якою за ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на праві
спільної часткової власності по 12
частині за кожним зареєстровано
право власності на вказане нерухоме
майно.

(том 2 а.с.14).

Статтею 33 ЦПК України визначено, що
суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається із матеріалів справи
клопотання про залучення до участі
у справі в якості співвідповідачів
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 або заміну
відповідача позивач при розгляді
справи в суді першої інстанції не
заявляв.

При ухваленні рішення апеляційним
судом Київської області 5 квітня 2012
року у вказаній справі за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Макарівського районного суду від 10
червня 2011 року та додаткове рішення
цього-ж суду від 15 грудня 2011 року
вказана обставина про набуття права
власності на спірне домоволодіння
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 апеляційному суду не
була відома.

За вказаних обставин, коли на час
ухвалення рішення Макарівського
районного суду від 10 червня 2011 року,
додаткового рішення цього-ж суду від
15 грудня 2011 року та ухвали
апеляційного суду Київської області
від 5 квітня 2012 року спірний
житловий будинок на праві спільної
часткової власності належав ОСОБА_5 і
ОСОБА_4, які до участі у розгляді
справи не притягнуті, оскаржуваними
рішеннями порушено набуте ними у
встановленому законом порядку право
приватної власності, судові рішення
підлягають скасуванню з врахуванням
вимог ст.ст.309, 318 ЦПК України із
ухваленням нового рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу домоволодіння
недійсним відмовити за
необґрунтованістю позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги про
визнання ОСОБА_3 і ОСОБА_4
добросовісними набувачами
домоволодіння - житлового будинку з
господарськими будівлями,
розташованого в АДРЕСА_1 не
підлягають задоволенню, оскільки
апелянти участі у розгляді справи в
якості співвідповідачів чи третіх
осіб не приймали.

З врахуванням вимог ст.ст.33,34 ЦПК
України вказані особи на стадії
апеляційного розгляду не можуть
бути залучені до участі у розгляді
справи в якості співвідповідачів чи
третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги щодо предмету
спору.

Керуючись ст.ст.309, 316, 318 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від 10 червня 2011 року,
додаткове рішення Макарівського
районного суду Київської області від 15
грудня 2011 року, рішення колегії
суддів апеляційного суду Київської
області від 5 квітня 2012 року
скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання договору купівлі-продажу
домоволодіння недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: