Ухвала

іменем україни

23 квітня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 22 грудня
2011 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 березня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року акціонерний
комерційний інноваційний банк
«УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»),
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк»), звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 23 липня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» і товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Династія» (далі - ТОВ
«Торговий дім «Династія») було
укладено договір овердрафту, за
умовами якого позичальник отримав
кредит із лімітом 1 100 000 грн зі сплатою
30% річних на строк до 3 серпня 2009 року. З
метою забезпечення виконання
зобов'язань 23 липня 2008 року між банком і
ОСОБА_3 та між банком і ОСОБА_4 укладено
окремі договори поруки.

Внаслідок невиконання ТОВ «Торговий
дім «Династія» зобов'язань за
договором овердрафту в ПАТ
«УкрСиббанк» виникло право на
стягнення з поручителів за договорами
поруки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
заборгованості в розмірі 1 149 311,87 грн, що
складається із: заборгованості за
кредитом у розмірі 814 940,38 грн,
заборгованості за відсотками в розмірі
244 578,33 грн, пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання за кредитом у
розмірі 89 793,16 грн, пені за несвоєчасне
погашення відсотків у розмірі 6 106,66 грн.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22 грудня 2011 року у
задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
26 квітня 2012 року рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22 грудня 2011 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позов
ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за договором
овердрафту й договорами поруки, які
укладені 23 липня 2008 року між позивачем
і ТОВ «Торговий дім «Династія»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у розмірі 1 149 311 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 листопада 2012
року рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 квітня
2012 року в частині позовних вимог до
ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
12 березня 2013 року рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22 грудня 2011 року в частині
мотивів відмови в задоволенні позову
до ОСОБА_4 змінено; в іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 вересня 2013
року касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк»
відхилено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 грудня 2013 року
вищезазначену цивільну справу
допущено до провадження Верховного
Суду України.

Постановою Верховного Суду України від
5 лютого 2014 року заяву ПАТ «УкрСиббанк»
задоволено, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від
4 вересня 2013 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування матеріального права,
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
стягненні заборгованості за договором
овердрафту з поручителя ОСОБА_4, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що внесення 22 липня 2009 року сторонами
кредитного договору змін до основного
зобов'язання - договору овердрафту від
23 липня 2008 року (збільшення строку дії
договору та встановлення комісійної
винагороди в розмірі 0,25% від суми
ліміту за пролонгацію договору) без
згоди поручителя ОСОБА_4 призвело до
збільшення обсягу його
відповідальності, наслідком якого
відповідно до частини першої статті 559
ЦК України є припинення поруки.

При цьому суд зазначав, що передбачена
в пунктах 1.1, 1.4, 2.1 договору
поруки № 12К-ПН-08 від 23 липня 2008 року
умова щодо надання поручителем згоди
на майбутні зміни умов основного
договору (без конкретизації цих змін)
без додаткового повідомлення
поручителя та без укладення окремої
угоди не звільняє сторони основного
зобов'язання від обов'язку погодження з
поручителем змін, унаслідок яких
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справ судом першої інстанції, за
результатами якого апеляційний суд
ухвалює рішення або постановляє ухвалу
за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього
Кодексу.

За змістом рішення суду апеляційної
інстанції повинно відповідати вимогам
ст. 316 ЦПК України.

Зокрема, у ньому повинні бути зазначені
мотиви зміни рішення, скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення; встановлені
судом першої інстанції та не оспорені
обставини, а також обставини,
встановлені апеляційним судом, і
визначені відповідно до них
правовідносини; чи були і ким порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду; назви, статті, її
частини, абзацу, пункту, підпункту
закону, на підставі якого вирішено
справу, а також процесуального закону,
яким суд керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.
Суд належним чином не перевірив
доводів апеляційної скарги; не
перевірив законність і
обґрунтованість ухваленого судом
першої інстанції рішення в частині
позовних вимог банка до ОСОБА_4; не
навів достатніх мотивів прийнятого ним
рішення; не зазначив обставини, якими б
підтверджувались доводи апеляційної
скарги.

Судами установлено, що 23 липня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «Торговий
дім «Династія» укладено договір
овердрафту № 12К-КО-08, згідно з яким
останньому надано кредит у формі
овердрафту на строк до 22 липня 2009 року з
лімітом у 850 000 грн і зі сплатою 22%
річних.

Пунктом 3.1 договору овердрафту
передбачено, що належне виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором забезпечується порукою
згідно з договорами поруки № 12К-ПН-08
від 23 липня 2008 року та № 12К-ПН/1-08 від 23
липня 2008 року, які укладені відповідно
між банком і ОСОБА_3 та між банком і
ОСОБА_4

Пунктами 1.1-1.4 договору поруки № 12К-ПН-08
від 23 липня 2008 року,
укладеного з ОСОБА_4, передбачена
солідарна відповідальність боржника й
поручителя за всіма зобов'язаннями
боржника перед кредитором, які виникли
з договору овердрафту № 12К-КО-08 від 23
липня 2008 року, як тими, що існують на час
укладення договору, так і тими, що
можуть виникнути в майбутньому.

Крім того, пунктом 2.1 договору поруки
передбачено, що у разі змін умов
основного договору поручитель самим
фактом підписанням договору поруки
підтверджує свою згоду на здійснення
таких змін; сторони також погодили, що
зміни, які здійснюються відповідно до
умов цього пункту договору поруки, не
потребують укладення ними окремих угод
щодо внесення цих змін.

Разом із тим пунктами 2.4.3, 2.4.4, 7.9
договору овердрафту від 23 липня
2008 року передбачено, що збільшення
ліміту овердрафту, зміна розміру
процентної ставки за кредитом потребує
погодження сторонами договору та з
поручителем шляхом укладення окремої
додаткової угоди; таким самим чином
регулюються й усі інші відносини, які
обумовлені цим договором.

15 вересня 2008 року сторони внесли зміни
до договору овердрафту № 12К-КО-08
від 23 липня 2008 року, збільшивши ліміт
овердрафту до 1 100 000 грн, а
додатковою угодою від 24 листопада 2008
року - збільшили процентну ставку до 30%
річних.

На підставі зазначених договорів 15
вересня 2008 року та 24
листопада 2008 року внесено відповідні
зміни щодо розміру кредиту й
процентної ставки до договору поруки №
12К-ПН-08 від 23 липня 2008 року, укладеного з
поручителем ОСОБА_4

22 липня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Торговий дім «Династія» внесли зміни
до пункту 1.2 договору овердрафту від 23
липня 2008 року, якими передбачили інший
строк припинення кредитного договору -
3 серпня 2009 року. Крім того, сторони
доповнили договір овердрафту новим
пунктом - 2.6.11, яким передбачили сплату
боржником банку комісії за пролонгацію
ліміту в розмірі 0, 25 % від суми ліміту,
що пролонгується.

На підставі цього договору зміни до
договору поруки, який укладений із
ОСОБА_4, не вносились.

Зміст договору як угоди (правочину)
складає сукупність визначених на
розсуд сторін і погоджених ними умов, в
яких закріплюються їхні права та
обов'язки, що складають зміст
договірного зобов'язання (частина
перша статті 628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості (частина третя статті 509
ЦК України, пункт 6 частини першої
статті 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (частина
перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель
(частини перша, друга статті 553 ЦК
України).

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК України порука припиняється,
зокрема, у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення
договору поруки зі зміною основного
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови, що
така зміна призведе до збільшення
обсягу відповідальності поручителя, а
не зі зміною будь-яких умов основного
договору.

Отже, на зміну умов основного договору,
унаслідок якої обсяг відповідальності
не збільшується, згода поручителя не
вимагається і такі зміни не є підставою
для застосування наслідків,
передбачених частиною першою статті 559
ЦК України.

Оскільки правовідносини з приводу
поруки між поручителем і кредитором
іншої особи є різновидом зобов'язань,
на них також поширюються правові норми
щодо зобов'язань.

Розглядаючи справу, апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст.
212-214, 303, 316 ЦПК України вищезазначені
положення закону до уваги не взяв,
належним чином не з'ясував обставини
справи, не врахував ту обставину, що і
договір овердрафту від 23 липня 2008 року,
підписаний ОСОБА_4 як генеральним
директором ТОВ «Торговий дім
«Династія», і договір про внесення змін
до договору поруки від 23
липня 2008 року, укладений з ним 15 вересня
2008 року як з поручителем, передбачали
можливість внесення змін до основного
договору щодо строку виконання
основного зобов'язання. Крім того,
застосовуючи до спірних правовідносин
частину першу статті 559 ЦК України та
дійшовши висновку про те, що внесення
додатковою угодою від 22 липня
2009 року змін до договору овердрафту від
23 липня 2008 року щодо
сплати комісії у розмірі 0, 25% від суми
ліміту за його пролонгацію до 3 серпня
2009 року, призвело до збільшення
відповідальності поручителя,
апеляційний суд не зазначив, яким чином
ці зміни основного договору вплинули
на збільшення обсягу відповідальності
поручителя, враховуючи, що комісійна
винагорода не є борговою сумою,
оскільки була сплачена позичальником
вже під час підписання додаткової
угоди, а строк дії договору продовжено
лише на 12 днів.

З огляду на зазначене, рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає
вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
передчасного вирішення спору. За таких
обставин колегія суддів вважає, що
апеляційний суд не виконав своїх
обов'язків, визначених законом, а тому
рішення підлягає скасуванню з
передачею справи на новий апеляційний
розгляд відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
12 березня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. ОлійникГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П.
Дербенцева С.О. КарпенкоСудді:В.І.
Амелін