Справа 431/890/14-ц
Провадження 2/431/453/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Старобільський районний суд

Луганської
області

у складі: головуючого судді
Озерова В.О.,

при секретарі
Дубініній О.О.,

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі
Старобільського районного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Старобільської міської ради
Луганської області про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на господарські
будівлі,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Старобільської
міської ради Луганської області про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
господарські будівлі.

В обґрунтування свого позову
позивач посилається на те, що її
батьком був ОСОБА_3. 04 серпня 2006 року її
батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували їй
належну їм квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_3,
помер. Після його, смерті залишилось
спадкове майно у вигляді ? частини
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0807 га та була
надана для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель та
належала йому, згідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯГ № 039099, а ? частина
земельної ділянки належала її матері
ОСОБА_4. Позивач отримала спадщину
після смерті батька - ? частку земельної
ділянки, згідно до свідоцтва про право
на спадщину за законом від 21 січня 2014
року, в якому вказано, що спадщина
складається з ? частки земельної
ділянки, загальною площею 0,0807 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
була надана для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель. Її мати - ОСОБА_4, подарувала
позивачу ? частку земельної ділянки,
загальною площею 0,0807 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 та була надана для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель. При реєстрації
її права власності на будинок була
виявлена помилка в правовстановлюючих
документах.

Так, її батькам, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
згідно до свідоцтва про право
власності на житло від 18 січня 1999 року,
яке було видане Старобільською РДА,
було зазначено, що їм належить на праві
спільної сумісної власності будинок
АДРЕСА_1. Раніше цей будинок знаходився
на балансі держлісгоспу і, згідно до
довідки № 201 від 12.12.1997 року, вказано що
саме житловий АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі і на земельній ділянці
знаходяться: житловий будинок, веранда,
вхідний ганок, сарай, погріб, сарай,
туалет, огорожа.

При виготовлені свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
РБТІ було вказано помилково, що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1, а
не будинок НОМЕР_1.

Таким чином її батькам, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 була фактично надана садиба за
адресою: АДРЕСА_1, яка складалась із
земельної ділянки, на якій були
розташовані житловий будинок, веранда,
вхідний ганок, сарай, погріб, сарай,
туалет, огорожа.

Після цього, державним нотаріусом
було складено договір дарування від 04
серпня 2006 року, згідно якого її батько
ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_4, подарували їй
належну їм квартиру АДРЕСА_1, як це було
вказано помилково при реєстрації
свідоцтва на право власності
працівниками РБТІ.

Таким чином, була допущена
помилка і замість будинку АДРЕСА_1
позивачу належить квартира АДРЕСА_1.
Фактично за адресою АДРЕСА_1
знаходиться садиба, що складається з
житлового одноквартирного будинку з
господарськими спорудами - житловий
будинок (А-1), веранди (а), вхідного ганку
(а), сараю (Б), сараю (В), уборної (У),
погребу (п/г), огорожі (№ 2 - № 4).

Це підтверджується поповерховим
планом та Генеральним планом, довідкою
Старобільського держлісгоспу № 201 від
12.12.1997 року, довідкою-характеристикою
РБТІ від 26.11.2013 року № 169.

В правовстановлюючих документах
позивача було невірно вказано, що вона
являється власником квартири АДРЕСА_1,
а також не були включені належні їй
також веранда (а), вхідний ганок (а),
сарай (Б), сарай (В), уборна (У), погріб
(п/г), огорожа (№ 2 - № 4).

Згідно до ст. 381 ЦК України « 1.
Садибою є земельна ділянка разом з
розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями. 2.У разі відчуження
житлового будинку вважається, що
відчужується вся садиба, якщо інше не
встановлено договором або законом».

Згідно до ст. 392 ЦК України « 1.
Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності».

Коли позивач звернула на це увагу
і попрохала виправити цю помилку, то в
РБТІ та Старобільській міській раді їй
відмовили, мотивуючи це тим, що
неможливо виправити помилки, які були
допущені при видачі свідоцтва про
право власності на ім'я ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а тому факт належності їй саме
будинку АДРЕСА_1 разом з верандою (а),
вхідним ганком (а), сараєм (Б), сараєм (В),
уборною (У), погребом (п/г), огорожею (№ 2 -
№ 4) можливо встановити лише в судовому
порядку.

Згідно до ст. 328 ЦК України « 1.
Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів. 2. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом».

З моменту прийняття позивачем в
дарунок квартири по АДРЕСА_1, вона
володіє та розпоряджається усім майно,
що належало її батькам - житловим
будинком разом верандою, вхідним
ганком, двома сараями, уборною,
погребом, огорожею і вважає, що вони є
невід'ємними частками будинку і
належать їй згідно договору дарування.

Так як вона не має змоги
зареєструвати своє право власності на
житловий будинок разом з
господарськими будівлями та спорудами
і виправити допущені раніше помилки,
вона змушена була звернутись до суду з
даним позовом.

У судове засідання позивач
ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву,
в якій просила суд розглянути справу за
її відсутності. Позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та просила
їх задовольнити.

У судове засідання
представник відповідача
Старобільської міської ради, не
з'явився, надавши суду заяву про те, що
позовні вимоги позивача визнає у
повному обсязі та не заперечує проти їх
задоволення. Крім того, просив суд
розглянути справу за його відсутності.

Виходячи з наведеного, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову,
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Таким чином, визнання
відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи, чи інтереси інших осіб.

У зв'язку з вищевикладеним, та
беручи до уваги, що відповідач цілком
визнав позовні вимоги позивача та не
заперечував проти їх задоволення, та
те, що визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права і
свободи чи інтереси інших осіб, суд
вважає позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 328,334, 381, 392 ЦК України,
ст. ст. 60, 212, 213, 215, 256, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до
Старобільської міської ради
Луганської області про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на господарські
будівлі - задовольнити у повному
обсязі.

Встановити факт належності
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового будинку
АДРЕСА_1, що складається з житлового
будинку (А-1), веранди (а), вхідного ганку
(а), сараю (Б), сараю (В), уборної (У),
погребу (п/г), огорожі (№ 2 - № 4).

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку (А-1),
веранди (а), вхідного ганку (а), сараю (Б),
сараю (В), уборної (У), погребу (п/г),
огорожі (№ 2 - № 4).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі скарги протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Озеров В.О.