Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Соловей Р.С.
Провадження № 22ц/782/1455/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого Соловей Р.С.,

суддів Медведєвої Л.П., Пащенко
Л.В.

при секретарі Івасенку І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу

за апеляційною скаргою Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» на ухвалу
Жовтневого районного суду міста
Луганська від 11 березня 2014 року

у цивільній справі за заявою
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення до виконання судового
наказу про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» (далі - ЛМКП
«Теплокомуненерго») звернулось до суду
із заявою про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документа -
судового наказу №1207/15249/12 від 21.12.2012 р.
до виконання з доповненням судового
наказу інформацією стосовно
ідентифікаційного коду боржника.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні
заяви ЛМКП «Теплокомуненерго» про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документа відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою
суду першої інстанції, заявник подав
апеляційну скаргу, в якій просить цю
ухвалу скасувати, як постановлену з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, та новою ухвалою
задовольнити заяву про поновлення
пропущеного строку з доданням
інформації стосовно ідентифікаційного
коду боржника до виконавчого
документа.

У своєму запереченні на апеляційну
скаргу ОСОБА_2, посилаючись на вимоги
ст. ст. 11, 21 закону України «Про
виконавче провадження», зазначила про
відсутність правових підстав для
поновлення заявникові строку для
пред'явлення до виконання судового
наказу.

Сторони у судове засідання не
з'явились, але вони належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У справі встановлено, що судовим
наказом від 21.12.2012 р., який набрав
чинності 10.01.2013 р., з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було стягнено солідарно на користь
ЛМКП «Теплоекомуненерго»
заборгованість у розмірі 23 606,89 грн. та
судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні заяви ЛМКП
«Теплокомуненерго», суд першої
інстанції керувався положеннями ст. ст.
371 ч. 1, 2 ЦПК України, ст. ст. 11, 18 ч. 3, 21 ч. 1
Закону України «Про виконавче
провадження» та виходив з того, що
заявником не надано доказів поважності
причини пропуску строку для
пред'явлення судового наказу до
виконання, зокрема, щодо своєчасного
звернення заявника до державної
виконавчої служби, про відмову у
прийнятті державною виконавчою
службою до провадження виконавчого
листа.

Частина 1 ст. 95 ЦПК України визначає
судовий наказ як особливу форму
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 статті 103 ЦПК України у
судовому наказі зазначаються: дата
видачі судового наказу; найменування
суду, прізвище та ініціали судді, який
видав судовий наказ; ім'я (найменування)
стягувача і боржника, їх місце
проживання або місцезнаходження;
посилання на закон, на підставі якого
підлягають задоволенню заявлені
вимоги; сума грошових коштів, які
підлягають стягненню, а також
розрахунковий рахунок боржника
(юридичної особи) в установі банку, з
якого повинні бути стягнуті грошові
кошти, якщо такий повідомлений
заявником; сума судових витрат, що
сплачена заявником і підлягає
стягненню на його користь з боржника;
відомості про порядок та строки
подання заяви про скасування судового
наказу.

Отже, вказаною нормою не
передбачається зазначення
ідентифікаційного номера стягувача та
боржника.

Слід також зауважити, що при видачі
судового наказу у суду першої
інстанції відсутня можливість
з'ясування у боржника його
ідентифікаційного номера, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України
видача судового наказу проводиться без
проведення судового засідання, без
виклику стягувача та боржника.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі
документи, зокрема судові накази
підлягають виконанню державною
виконавчою службою. Пунктом 3 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про виконавче провадження»виконавчі
листи та інші судові документи можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
одного року.

Відповідно до ч. 1 ст.371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

В матеріалах справи відсутні відомості
про звернення ЛМКП «Теплокомуненерго»
до державної виконавчої служби із
судовим наказом щодо його виконання, а
також про відмову державного виконавця
у відкритті виконавчого провадження з
тих підстав, що судовий наказ не
відповідає вимогам виконавчого
документа.

Відсутність ідентифікаційного номера
боржника жодним чином не вказує на
поважність пропуску строку
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, а також відсутні дані, що ця
обставина взагалі була причиною
пропуску зазначеного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правомірною та обґрунтованою
відмову суду першої інстанції у
задоволенні заяви ЛМКП
«Теплокомуненерго» про поновлення
строку для пред'явлення судового
наказу до виконання у зв'язку з
відсутністю в ньому даних про
ідентифікаційний номер боржника.

Інших підстав для поновлення строку
для пред'явлення судового наказу для
виконання заявник не зазначив.

Таким чином, враховуючи, що заявником
не надано суду доказів поважності
причин пропуску строку для
пред'явлення судового наказу до
виконання, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції цілком
обгрунтовано відмовив заявникові у
задоволенні заяви про поновлення
строку для пред'явлення до виконання
судового наказу від 21.12.2012 р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 312 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста
Луганська від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: