Справа № 552/2348/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

19 травня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді
Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу. В
позовній заяві послалась на те, що
подружнє життя з відповідачем не
склалося через розбіжності в
характерах, постійні сварки. У зв'язку з
цим з жовтня 2013 року вони проживають
окремо. Вказує, що подальше спільне
життя і збереження шлюбу між ними
неможливе та суперечитиме її
інтересам. Тому просить шлюб розірвати.

В день розгляду справи позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про розгляд
справи за її відсутності. В заяві також
зазначила, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності. В заяві також
зазначив, що позов визнає.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
які в засідання не з'явились.

Суд, дослідивши докази у справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони з 14
лютого 2010 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не
бажає миритися з відповідачем,
наполягає на розірванні шлюбу.

Зазначена позиція позивача
залишається незмінною з часу подання
нею позову до суду та до часу розгляду
справи.

Відповідач на розірвання шлюбу згоден.

Таким чином судом встановлено
відсутність вільної згоди сторін
перебувати в шлюбі один з одним.

Зважаючи на чітку та однозначну
позицію позивача в даній справі, суд
вважає, що надання сторонам терміну на
примирення носило б формальний
характер та лише призвело б до
затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що сім'я розпалась
остаточно, а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі.
Тому збереження шлюбу суперечило б
інтересам подружжя.

Згідно ст.113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач просить суд залишити їй
прізвище «ОСОБА_1».

Таким чином позов необхідно
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України,
ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 лютого 2010 року
Виконавчим комітетом
Великобудищанської сільської ради
Диканського району Полтавської
області, актовий запис №3, між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, -
розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_2,

її - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий
О.А.Самсонова

19.05.2014