У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
20 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 13 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 20
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у
розмірі 516 грн щомісячно, починаючи з 29
липня 2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Допущено негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 13 березня 2014 року
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилено, рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 20 грудня 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог або змінити рішення
судів, поклавши на нього обов'язок по
сплаті аліментів на утримання дитини
до досягнення нею повноліття у розмірі
40 % від прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку від дня подання
позову із зарахуванням сплачених ним
коштів по цьому зобов'язанню у розмірі 3
400 грн та відмовити у стягненні витрат
на правову допомогу.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_3 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 20 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 13 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур