УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 01 квітня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 14 січня
2008 року між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого останній отримав кредит у
розмірі 800 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. У грудні 2008
року кредитний ліміт було збільшено до
5400 грн, у січні 2009 року - до 4640 грн.

У зв'язку з неналежним виконання ОСОБА_2
зобов'язань зі сплати кредиту, станом
на 31 жовтня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 17 612 грн 81 коп.,
яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 19 лютого 014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 14 487 грн 87 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
іншій частин позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 01 квітня
2014 року рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 19 лютого 014 року
скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній ПАТ КБ «ПриватБанк»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Апеляційний суд обґрунтовано дійшов
висновку про застосування позовної
давності відповідно до вимог ст. ст. 257,
261 ЦК України, про що відповідачем було
заявлено у суді першої інстанції та
правильно відмовив у позові згідно з ч.
4 ст. 267 ЦК України.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 06
листопада 2013 року № 6-116цс13.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік