АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/145/14аГоловуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 22-ц/789/518/14 Доповідач - Гірський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

суддів - Бахметової В. Х., Ткач О. І.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - апелянта ОСОБА_1,
представника відділу ДВС Бучацького
районного управління юстиції

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 04 березня
2014 року в справі за поданням старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бучацького районного управління
юстиції про обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року старший державний
виконавець відділу ДВС Бучацького
районного управління юстиції Горівчук
Л.В. звернулася до суду із поданням,
затвердженим начальником відділу ДВС
Бучацького районного управління
юстиції, про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань.

В обґрунтування подання
зазначила, що на виконанні в відділі
ДВС Бучацького районного управління
юстиції знаходиться зведене виконавче
провадження №177/6/2013 від 04.10.2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 в користь держави
42500 грн.

Оскільки, постанови, видані
Тернопільською митницею Міндоходів,
згідно вказаного виконавчого
провадження, добровільно боржником не
виконуються, суб'єкт подання просив
обмежити ОСОБА_1 виїзд за межі України
до виконання зазначеного обов'язку.

Ухвалою Бучацького районного
суду від 04 березня 2014 року подання
старшого державного виконавця відділу
ДВС Бучацького районного управління
юстиції задоволено.

"Обмежено ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с. Соколів
Бучацького району Тернопільської
області у праві виїзду за межі України
до виконання ним зобов'язань,
покладених на нього рішеннями."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні подання старшого
державного виконавця, посилаючись на
її незаконність, недоведеність його
ухилення від виконання зобов'язання.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши за матеріалами
справи доводи скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що на час звернення
старшого державного виконавця з
поданням до суду, на виконанні в
відділі ДВС Бучацького районного
управління юстиції знаходилося
зведене виконавче провадження №177/6/2013
від 04.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 в
користь держави 42500 грн.

З доданих до подання матеріалів
виконавчого провадження не вбачається,
що відбувся і є об'єктивно наявним факт
ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання
зобов'язань, які покладені на нього
постановами.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ "Про
виконавче провадження" державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи,
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Проте, в порушення вимог вказаної
норми, судом першої інстанції не було
досліджено факту невиконання
зобов'язань, оскільки в матеріалах
справи відсутні будь-які докази
повідомлення боржника про виконавчі
дії та ухилення його від виконання
зобов'язань.

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи квитанцій від 26.11.2013
року та 19.02.2014 року, ОСОБА_1 сплатив 400
грн. на виконання постанов, виданих
Тернопільською митницею Міндоходів.

Відповідно до положення ч.2 ст.10
ЦПК України наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 377-1
ЦПК України, згадане подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, в контексті
вищезазначених норм права, державний
виконавець повинен був довести факт
свідомого ухилення ОСОБА_1 від
виконання постанов.

Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Саме самостійне невиконання
боржником зобов'язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього обов'язків.

Таким чином, при постановленні
ухвали, судом першої інстанції не було
з'ясовано всі обставини справи та не
враховано положення Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», а саме, не
перевірено факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього постановами та, чи були вжиті
державним виконавцем всі заходи для
забезпечення виконання цих постанов.

Враховуючи вищенаведене,
оскаржувана ухвала суду першої
інстанції є такою, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з постановленням
нової про відмову в задоволенні
подання відділу ДВС Бучацького
районного управління юстиції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду
Тернопільської області від 04 березня
2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бучацького районного управління
юстиції про обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з того дня може бути оскаржена протягом
двадцяти днів в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.О. Гірський