Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц-/778/1019/14
Головуючий у 1-й інстанції Мінгазов Р.В.
Суддя-доповідач Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

суддів Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 липня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк», третя особа ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим,
та за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»,
третя особа ОСОБА_3 про розірвання
кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ПАТ «БМ Банк»
звернулося до суду із вищевказаним
позовом, в якому зазначало, що 16 травня
2008 року між Публічним акціонерним
товариством "БМ Банк", що є
правонаступником Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМ Банк» )
та гр. ОСОБА_4 у відповідності до вимог
чинного законодавства України було
укладено Кредитний договір № 17/10/160508,
згідно з яким останній отримав на
умовах поворотності та платності
грошові кошти у розмірі 35 644 доларів
США, що в еквіваленті становить 180 002,20
грн. під 9,99 % річних строком до 15.05.2015 р.
на придбання автомобіля.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором між
ОСОБА_3 та Банком було укладено -
Договір поруки № 17/10/160508-1 від 16 травня
2008 року відповідно до якого ОСОБА_3
поручилась перед Банком відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_4, що випливають з
Кредитного договору. Крім того,
представником позивача доведено, що
надання кредиту Відповідачу
підтверджується заявою про видачу
готівки № 529948 від 29.05.08р.

Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору,
нарахування процентів за користування
кредитом здійснюється щомісячно за
період з дня видачі кредиту по день
його повернення. Сплата процентів за
користування кредитом здійснюється
Відповідачем не пізніше останнього
робочого дня місяця. Сплата суми
кредиту та процентів здійснюються в
валюті отриманого кредиту. У разі
отримання кредиту в іноземній валюті,
Відповідач несе валютні ризики під час
виконання зобов'язань за кредитним
договором. Згідно з п. 5.1.1 Кредитного
договору, Відповідач зобов'язався
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом та повернути
кредит у визначені даним Договором
терміни, а також виконати інші свої
зобов'язання згідно даного Договору.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань
виникла заборгованість, яка станом на
27.06.2012р. складає 25 724,04доларів США що в
гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ станом на 27.06.2012 р. складає 205
599,39 грн., в тому числі:строкова сума
заборгованості по кредиту - 18175,69
доларів США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
складає 145269,20 гривень; прострочена сума
заборгованості по кредиту - 5096,06
доларів США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
складає 40730,26 гривень; прострочена сума
заборгованості по процентам - 1548,79
доларів США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
складає 12378,70 гривень; строкова
заборгованість по процентам - 174,24
доларів СІЛА, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
складає 1392,61 гривень; пеня - подвійна
облікова ставка НБУ - 599,55 доларів США,
що в гривневому еквіваленті за
офіційним курсом НБУ складає 4791,90
гривень; пеня 3% річних - 129,71 доларів США,
що в гривневому еквіваленті за
офіційним курсом НБУ складає 1036,71
гривень,

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суд, стягнути солідарно з
відповідачів грошові кошти в сумі 205
599,39 грн. заборгованості за кредитними
договором, а також стягнути з
відповідачів судові витрати.

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом, в якому
зазначала, що вимога поручителю
пред'явлена після спливу 6 місяців з
моменту настання строку виконання
основного зобов'язання за Кредитним
договором, а відтак порука за вказаним
кредитним договором припинилася, крім
того, до суду Банк звернувся (подав
позовну заяву) лише 06.07.2012 року, також
після спливу 6 місяців з моменту
настання строку виконання основного
зобов'язання

Кредитний договір складається з двох
частин (Частина №1 і Частина №2), які
нерозривно пов'язані між собою і одна
для іншої є невід'ємними частинами.

У розділі 5 частини № 2 Кредитного
договору «Зобов'язання позичальника»
міститься пункт 5.1.4 Кредитного
договору, згідно з яким Позичальник
зобов'язаний, при настанні випадків,
передбачених в п.п 9.3-9.4. даного Договору
достроково погасити заборгованість за
кредитом та процентами в повному
обсязі , а також оплатити всі суми пені
позичальником і штрафів.

Пунктом 9.3.1 встановлений один із
випадків, коли Позичальник
зобов'язаний достроково погасити
кредит, а саме: якщо Позичальник
порушує графік погашення, встановлений
даним договором.

Згідно розрахунку пені, доданого
Банком до первісного позову,
позичальник почав систематично
порушувати графік погашення
заборгованості ще у 2008 році. Тобто,
строк виконання основного зобов'язання
(момент, коли позичальник зобов'язаний
був достроково погасити кредит
виходячи зі змісту пунктів 5.1.4, 9.3.1
Кредитного договору) настав ще у 2008
році.

З моменту настання строку виконання
основного зобов'язання сплинуло значно
більше 6 місяців, а вимога до
позичальника Поручителя була
пред'явлена Банком до суду лише влітку
2012 року.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила суд, визнати припиненим
договір поруки № 17/10/160508-1, укладений 16
травня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «БМ
Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ
Банк».

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
зазначав, що у зв'язку з економічною
кризою суттєво погіршився його
майновий стан, а також суттєво
зменшилась ринкова вартість предмета
іпотеки, що в свою чергу ОСОБА_4
відносить до істотної зміни обставин.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд, розірвати кредитний
договір № 17/10/160508 від 16.05.2008 року,
укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «БМ Банк»
правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк».

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 липня 2013 року
позов ПАТ «БМ Банк» задоволено, в
задоволенні зустрічних позовах ОСОБА_3
та ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «БМ Банк»
заборгованість за Кредитним договором
у розмірі 205599,39 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «БМ Банк» судові витрати
в розмірі 2056 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Апелянт ОСОБА_3, незважаючи на численні
виклики, до апеляційного суду не
з'являється, за адресою, зазначеною нею
в апеляційній скарзі, судові повістки
не отримує, про що свідчать поштові
довідки ( а.с. 166, 175, 195 та ін.). За ст. 77 ЦПК
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд розглядає справу у
відсутність апелянта з огляду на те, що
судова повістка отримана її
представником - ОСОБА_5; тож у
відповідності до положень п. 5 ст.76 ЦПК
вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
і цій особі.

Досліджуючи доводи апеляційної
скарги, судова колегія виходить з
наступного.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. За її
змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ОСОБА_3 є поручителем за
кредитним договором, укладеним між
банком та ОСОБА_4,. проте вважає, що
договір поруки припинений, оскільки
вимоги до неї як поручителя заявлені з
пропуском 6 місячного строку від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Такі доводи апелянта не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи.

Так, з кредитного договору вбачається,
що він укладений 16 травня 2008 року на
суму 35 644 доларів США з датою
остаточного повернення кредиту 15
травня 2015 року.

Таким чином, у договорі був
встановлений строк повернення
кредитних коштів.

Вимогу про дострокове повернення
кредиту, а отже відповідну зміну
обов'язків, викликаних неналежним
виконанням умов договору, відповідач
ОСОБА_3 отримала 19 січня 2012 року (а.с. 18; 18
зв.). З цього часу і до часу звернення
позивача з позовом про стягнення боргу
також не пройшло 6 місяців, оскільки
позов поданий банком 27 червня 2012 року,
а зареєстрований у суді 6 липня 2012 року.

Тож твердження апелянта - відповідачки
ОСОБА_3 про припинення договору поруки
на підставі ст. 559 ЦК є безпідставними.

Вимога банку про дострокове повернення
кредитних коштів є його правом, а не
обов'язком, тому посилання апелянта на
те, що банк лише в 2012 році заявив про
дострокове припинення договору та
повернення кредитних коштів, не може
бути підставою для відмови у
задоволенні позову.

Решта доводів апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 липня 2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: