Справа № 2/487/1758/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2014 року Заводський районний
суд м. Миколаєва

в складі головуючого-судді
Андрощука В.В.

при секретарі Забродській
Г.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики,-

В
С Т А Н О В И В:

14.04.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики.

У позові зазначила, що 15.12.2013р.
між нею та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений договір позики, згідно якого
останній отримав гроші в розмірі 30000
гривень. Договір був укладений в усній
формі, але на підтвердження укладання
цього договору відповідач надав
розписку. Відповідно до вказаної
розписки, ОСОБА_2 отримав у борг від
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 30000гривень,
та зобов'язується повернути їх у строк
до 15.02.2014року. У визначені у розписці
строки, сума позики не повернута.

Посилаючись на викладене та
положення ст.ст.1046, 1049, 1050 ЦК України
позивач просила стягнути з відповідача
суму позики у розмірі 30000 гривень.

У судове засідання ОСОБА_1 не
з'явилась, надала суду заяву з
проханням розглянути справу у її
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву з проханням розглянути
справу у його відсутності, проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не
заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідно до оригіналу розписки,
наданої позивачкою, 15.12.2013року ОСОБА_2
отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти
в сумі 30000гривень, та зобов'язався
повернути їх у строк до 15.02.2014року.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно до ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона передає у
власність другій стороні грошові кошти
або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Таким чином, суд констатує, що між
сторонами було укладено договір
позики.

У термін, зазначений у розписці, борг
ОСОБА_2 повернуто не було, про що
свідчить наявність оригіналу розписки
у позикодавця - ОСОБА_1

Таким чином ОСОБА_2 не було виконано
взяте на себе зобов'язання за договором
позики по поверненню позивачу боргу
вказаному у розписці.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню. У разі
визнання відповідачем позовних вимог
суд за наявності для того законних
підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК
України).

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення суми позики є
обґрунтованими, та підлягаючими
задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 підлягають
стягненню на користь позивача 300
гривень сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 11, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики від
15.12.2013року в розмірі 30000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
300 гривень сплаченої суму судового
збору.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через місцевий суд в порядку
визначеному ст. 294 ЦПК України.

Суддя
В.В.Андрощук