Справа № 180/757/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Український
Бізнес Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И
В:

ПАТ «Український Бізнес Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 4941,62 грн.,
яка складається з заборгованість по
кредиту - 4765,08 грн., заборгованість за
відсотками - 176,54 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість, а також судові витрати.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності, на
позовних вимогах наполягає, проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, в задоволенні
позову просила відмовити, застосувавши
строк позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що
ПАТ «Український Бізнес Банк» уклало з
відповідачем ОСОБА_2 договір № АП 1749
від 03 жовтня 2008 року. Згідно умов
вказаного договору відповідач
отримала кредитні кошти у розмірі 5097,34
грн.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач зобов'язання за вказаним
вище кредитним договором належним
чином не виконав.

Спірний договір було укладено 03
жовтня 2008 року, а строк виконання умов
цього договору Боржником визначено 03
жовтня 2010 року ( а. с. 6).

З позовними вимогами до ОСОБА_2
позивач звернувся до суду лише 24
березня 2014 року.

Виходячи з вище наведеного, суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
позову, застосувавши до спірних
правовідносин строк позовної давності,
який відповідно до положень ст. 257 ЦК
України встановлюється тривалістю у
три роки.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у справі, є підставою
для відмови у позові.

По своїй суті спірний кредитний
договір є договором про надання
споживчого кредиту в силу ст. 11 Закону
України „Про захист прав споживачів",
згідно якої договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до положень, що містяться в
п. 7 ч. 11 ст.11 Закону України „Про захист
прав споживачів", якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Аналогічні роз'яснення викладені і у п.
31 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
з якого слідує, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

На підставі вищевикладеного суд
вважає за необхідне в задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 213, 215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Український
Бізнес Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити в зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. С. Янжула