Справа № 370/2724/13ц Головуючий у І
інстанції Оберемко В.О.Провадження №
22-ц/780/2598/14 Доповідач у 2
інстанції СухановаКатегорія 43
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М. В., Данілова О. М.,

при секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи з
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 06 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про позбавлення права користування
жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про позбавлення права
користування жилим приміщенням, в
обґрунтування якого зазначив, що є
власником згідно договору
купівлі-продажу житлового будинку в
АДРЕСА_1. Відповідач по справі будучи
зареєстрованою за вищевказаною
адресою з 19.01.2008 року, проте з лютого 2008
року за адресою реєстрації не проживає,
а тому на підставі ч.2 ст. 405 ЖК України
вважається такою, що втратила право
користування жилим приміщенням. В
добровільному порядку з реєстрації
зніматися не бажає, тому за захистом
свого права вимушений звернутися до
суду.

В судове засідання позивач не прибув,
згідно поданої письмової заяви позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечив.

В судове засідання відповідач не
прибув, згідно поданої письмової заяви
просила справу розглядати у її
відсутність за наявними в матеріалах
справи доказами, позовні вимоги не
визнала.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 06 лютого 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона не
обґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд
першої інстанції встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу (а.с. 5, 5
зворот), посвідченого 19.11.2007р. приватним
нотаріусом Макарівського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3 та зареєстрованого в
реєстрі вчинення нотаріальних дій за
№10686 позивачу на праві власності
належить житловий будинок в АДРЕСА_1

Відповідно до письмових матеріалів
справи, а саме: будинкової книги (а.с. 6, 6
зворот) за вказаною адресою з 19.01.2008
року зареєстрована ОСОБА_2, відповідач
по справі.

Відповідно до письмових матеріалів
справи, а саме: довідки про склад сім'ї
(а.с. 7) за адресою: АДРЕСА_1 до складу
сім'ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_1 -
заявник (позивач), ОСОБА_2 - мати
(відповідач), ОСОБА_4 - син.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом та ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Серед зазначених у даній статті
способів захисту цивільних прав та
інтересів є:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дій , яка порушує
право та інші.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень частини другої
статті 405 Цивільного кодексу України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Попри викладене, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
позивачем на підтвердження викладених
обставин (відсутність члена сім'ї
власника житла без поважних причин
понад один рік) жодного належного та
допустимого доказу до суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції
законно відмовив у задоволенні
позовних вимог позивача у зв'язку з
його недоведеністю та безпідставністю.

Натомість, апелянт-позивач вважає, що
надав необхідні докази того, що його
мати-відповідчка по справі не проживає
більш ніж рік у спірному житловому
будинку та надав до апеляційної скарги
додатковий доказ-акт, складений
депутатом Макарівської селищної ради
від 03.12.2013 року, де депутат посвідчує
відсутність відповідачки у спірному
будинку з 2008 року зі слів сусідів.

Перевіривши зазначений документ,
колегія суддів приходить до висновку,
що він не може бути визнаний належним
та допустимим доказам згідно з
вимогами ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
та сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно з вимогами ст. 59 ЦПК України, суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом, а також обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Натомість, наданий апелянтом акт за
підписом депутата не відповідає
вимогам зазначеного законодавства.

Так, в компетенцію депутата не входить
встановлення проживання чи не
проживання мешканців населеного
пункту за зазначеною адресою, по друге:-
апелянт мав можливість надати
зазначений акт до суду першої
інстанції та отримати належну правову
оцінку.

Неподання зазначеного акту до суду
першої інстанції, під час розгляду
справи по суті, може свідчити про іншу
дату складання акту, а не ту, що
зазначена у ньому (03.12.2013 року), крім
того, в акті, бездоказово та
безпідставно зазначено загальний
термін, нібито, не проживання
відповідачки (з 2008 року), що неможливо
встановити протягом одного відвідання
депутатом будинку, також не є
законодавчо обґрунтованим посилання
на пояснення сусідів, у зв'язку з тим, що
відсутнє право депутата допитувати
свідків, беручи на себе обов'язки
компетентних органів.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позов задоволенню не
підлягає, у зв'язку з його
недоведеністю саме позивачем, що
відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» є самостійною підставою для
відмови у позові.

Інших доказів або обставин, які б могли
призвести до скасування рішення суду,
апелянт не надав, а колегія суддів їх не
встановила.

Рішення суду є законодавчо
обґрунтованим, ухвалено з урахуванням
правовідносин сторін та вимог чинного
законодавства, підстав для його
скасування, передбачених вимогами ст.
309 ЦПК України не встановлено.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від від 06 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бут оскаржено
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: