Провадження № 22ц/782/1502/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, червня місяця, 16-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі : головуючого судді:
Яресько А.В., суддів: Орлова І.В.,
Дронської І.А. при секретарі: Веселові
С.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 14 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою у якій просив
зменшити розмір аліментів, що
стягуються із нього за рішенням
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 12.09.2007 року на
користь відповідачки по справі на
утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/6
частини доходу помісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення сином
повноліття.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 14 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення аліментів на утримання
дитини було відмовлено за
необґрунтованістю.

Позивач не погодився із винесеним
рішенням суду та подав на нього
апеляційну скаргу, у якій просив
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 14 березня 2014 року скасувати
та постановити нове рішення яким
зменшити розмір аліментів, стягнутих з
нього за рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 12.09.2007 року на користь
відповідачки по справі на утримання
сина ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/6 частини
доходу помісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення сином
повноліття.

Вислухавши доповідача, сторони,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень проти неї, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду у межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Так, статтею 213 ЦПК є встановленим, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у позовних вимогах за
необґрунтованістю суд першої
інстанції встановив, що рішенням
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 12.09.2007 року, з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті
аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку, щомісячно, починаючи з 02.08.2007
року та до повноліття дитини. Згідно
довідки Управління ПФУ в м. Краснодоні
та Краснодонському районі від 19.12.2013
року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в
Управлінні ПФУ та отримує пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання інвалідам 3 групи, з
грудня 2013 року - 1049,00 грн. на місяць.
Також, згідно довідки Управління ПФУ в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі від 06.12.2013 року, станом на 01.11.2013
року ОСОБА_1 нарахована заборгованість
по аліментам в сумі 4699,91 грн. за період з
01.08.2008 року по 31.10.2013 року, оскільки
розмір аліментів, які утримуються з
пенсії позивача, є меншим ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, в зв'язку з чим, з
01.11.2013 року з пенсії позивача
здійснюються відрахування в розмірі 50%
від пенсії до повного погашення
заборгованості. Таким чином, згідно
довідки Управління ПФУ в м. Краснодоні
та Краснодонському районі від 19.12.2013
року, сума отримуваної на руки
позивачем пенсії з 01.12.2013 року складає
524,50 грн. Такого ж розміру дорівнює сума
аліментів, з яких 25% - є заборгованістю з
аліментів, 25 % - сума поточних аліментів,
відповідно - 262,75 грн. Згідно довідки ПП
«Люкстрой» від 13.03.2014 року, ОСОБА_1
працює з 02.07.2013 року, на посаді
штукатура. Дохід за період з 01.07.2013 року
по 28.02.2014 року склав 6381,11 грн. Згідно
пояснень позивача, наданих в судовому
засіданні, про наявність аліментних
зобов'язань на підприємстві зазначав,
оскільки в будь-який час може з
підприємства звільнитись. Згідно даної
довідки, середня заробітна плата
позивача складає суму 797,63 грн. Згідно
довідки голови вуличного комітету від
04.10.2012 року, ОСОБА_1 проживає за адресою:
АДРЕСА_1 та має склад сім'ї - мати ОСОБА_5.
Згідно довідки Управління ПФУ в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
від 12.03.2014 року, ОСОБА_5 знаходиться на
обліку в УПФУ в м. Краснодоні та
Краснодонському районі та отримує
пенсію за віком в розмірі 1086,54 грн. на
місяць.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
розміру сукупного фактичного доходу
позивача та того, що сума аліментів, яку
позивач сплачує на утримання дитини є
сумою значно меншою, ніж встановлений
розмір прожиткового мінімуму для
дітей.

Колегія суддів приходить до висновків
про те, що судом першої інстанції було
вірно встановлені обставини справи та
вірно винесено рішення про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції підстав для
зміни чи скасування ухваленого рішення
не дають.

Стаття 192 СК України, на підставі якої
позивач звернувся до суду встановлює,
що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому статтею 182 СК встановлено, що
«при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.»

З матеріалів справи вбачається, що стан
здоров'я позивача дійсно погіршився,
йому було встановлено групу
інвалідності - проте це 3 група
інвалідності, обмеження у роботі
стосуються лише роботи із значним
психоемоційним навантаженням - тобто
ця група дозволяє працювати із
незначними обмеженнями, при цьому
позивач пенсію по інвалідності,
працює, отримуючи при цьому і
заробітну плату, розмір його сукупного
доходу дозволяє сплачувати визначений
попереднім рішення суду розмір
аліменти, у нього немає інших
утриманців. З його пояснень у судовому
засіданні вбачається, що фактично він
не погоджується із стягненням із нього
аліментів у розмірі більшому ніж 25%
його доходу - проте цей розмір
стягнення є тимчасовим та обумовлений
необхідністю стягування наявної
заборгованості по сплаті нарахованих
за попередній період аліментів. За
таких обставин підстав для
застосування положень саме ст. 192 СК не
вбачається.

Таким чином, на підставі викладеного
вище колегія суддів приходить до
висновків про те, що суд першої
інстанції належним чином виконав
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із нормами матеріального
та процесуального права, що підлягали
застосуванню до даних правовідносин,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Судом першої
інстанції дана належна оцінка доводами
та запереченням сторін. Рішення суду є
справедливим та законним.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314 - 315 ЦПК
України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 14 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:________________
Судді:________________________