Дата документу 17.04.2014 Справа № 554/4273/14-ц
Провадження № 2/554/1939/2014
Єдиний унікальний номер: 554/4273/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2014 року Октябрський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді
- Тімошенко Н.В.

при секретарі -
Ігнатенко С.Ю.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за
кордон малолітньої дитини без згоди та
супроводу матері та стягнення
аліментів,

встановив:

01 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про
надання дозволу на виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди та
супроводу матері та стягнення
аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що перебував із відповідачем
ОСОБА_3 у шлюбі, який розірвано на
підставі рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 29.12.2010
року. У шлюбі у сторін народилася
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2011 році
позивач оздоровлював доньку за
кордоном декілька разів і відповідач
проти цього не заперечувала. В 2012 році
позивач був змушений звернутися до
суду у зв'язку із тим, що ОСОБА_3 не
надавала дозволу на виїзд доньки з
України для відпочинку в Сполучених
Штатах Америки. Рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 07 липня 2012
року був наданий дозвіл на виїзд ОСОБА_4
за кордон у супроводі батька та без
дозволу і супроводу матері. Також
позивач зазначив, що має бажання і
можливість відпочивати із донькою за
кордоном, але відповідач не надає
дозволу на виїзд дитини з України. Крім
того, зазначив, що на даний час ОСОБА_3
не здійснює своїх обов'язків по
утриманню дитини та жодної
матеріальної допомоги добровільно не
надає. Всі витрати на утримання доньки
він, позивач, здійснює самостійно.
Прохав суд ухвалити рішення, яким
надати дозвіл на виїзд з України
малолітньої дитини ОСОБА_4 у його
супроводі та без дозволу та супроводу
матері, а також стягнути із ОСОБА_3
аліменти на утримання доньки.

У судове засідання позивач не з'явився,
направивши для участі в справі свого
представника ОСОБА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 в ході
судового засідання подав заяву про
уточнення позовних вимог та залишення
без розгляду позову в частині
стягнення аліментів із ОСОБА_3 на
утримання доньки.

Ухвалою від 17.04.2014 року залишено без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів
на утримання малолітньої ОСОБА_4

Надаючи пояснення, представник
позивача повідомив суду обставини
аналогічні викладеним у позовній заяві
та додатково повідомив, що згідно
рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 25.10.2013 року визначено
місце проживання малолітньої ОСОБА_4
разом із батьком ОСОБА_2 Крім того, на
підставі судових рішень Швейцарії,
29.12.2013 року малолітня ОСОБА_4 була
передана батькові та повернулася на
постійне місце проживання в Україну. З
грудня 2013 року і до дня розгляду даної
справи ОСОБА_3 жодного разу не
відвідувала доньку за місцем
проживання та спілкується із нею лише
по телефону. На прохання позивача
надати дозвіл на виїзд доньки з України
з метою відпочинку та оздоровлення
відповідач відповіла відмовою.
Додатково пояснив, що батько має
можливість відпочивати із донькою за
кордоном по декілька разів на рік.
Вважає, що відмова відповідача
надавати дозвіл на виїзд доньки з
України порушує конституційні права та
інтереси малолітньої дитини.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про час і місце слухання
справи, не повідомила про причини своєї
неявки.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд вважає можливим ухвалити заочне
рішення на підставі ст. 224 ЦПК України.

Представник позивач проти заочного
розгляду справи не заперечував.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши та оцінивши подані
сторонами належні та допустимі докази
в їх сукупності, встановивши фактичні
обставини справи, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини між сторонами, суд
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі,
який розірвано рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 29.12.2010
року.

У шлюбі у сторін народилася донька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження від 30.05.2007 року серії НОМЕР_1.

Згідно рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 25.10.2013 року місце
проживання малолітньої ОСОБА_4
визначено разом із батьком ОСОБА_2.

Як вбачається із рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 07.07.2012 року
судом була встановлена
безпідставність відмови ОСОБА_3 у
наданні дозволу на виїзд в Сполучені
Штати Америки її малолітньої доньки та
судом надавався дозвіл на тимчасовий
виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_4 у
супроводі батька та без згоди і
супроводу матері.

Відповідно до ст. 272 Цивільного Кодексу
України особисті немайнові права
здійснюються батьками в інтересах
малолітніх дітей.

У ст. 154 Сімейного кодексу України
вказано, що батьки мають право
звертатись до суду, органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування та громадських
організацій за захистом прав та
інтересів дитини, а також
непрацездатних сина, дочки, як законні
представники без спеціальних на те
повноважень.

Згідно ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

У відповідності до ч.3 ст.313 Цивільного
Кодексу України фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Аналогічна норма міститься в п.п. 2, п.4
«Правил перетинання державного
кордону громадянами України»,
затверджених Постановою КМУ №57 від 27
січня 1995 року, зокрема, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного
віку, в супроводі одного з батьків
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення рішення суду про
надання дозволу на виїзд з України
громадянину, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Зважаючи на те, що виїзд за кордон
України малолітньої ОСОБА_4 має на меті
відпочинок та оздоровлення, то суд
приходить до висновку про
безпідставність відмови ОСОБА_3 у
наданні дозволу на виїзд доньки за
кордон в супроводі батька ОСОБА_2. На
думку суду відповідач ОСОБА_3 здійснює
свої права в супереч правам та
інтересам доньки, що прямо суперечить
ч.2 ст.155 СК України, яка встановлює, що
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Виходячи з вищевикладеного, суд
задовольняє позов повністю.

Керуючись ст. ст. 8, 33, 51, 124, 129
Конституції України, ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст. 272, 313 ЦК України, ст. ст. 154, 155
СК України, ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України», ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215,
218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання
дозволу на виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди та супроводу матері
задовольнити.

Надати дозвіл виготовлення проїзного
документа для виїзду дитини, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без згоди
ОСОБА_3.

Надати дозвіл громадянці України
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїзд з України у
супроводі батька ОСОБА_2 без згоди та
супроводу матері ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

СуддяН. В. Тімошенко