Провадження № 2/235/585/14
Єдиний унікальний номер№ 235/696/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 травня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді
Токарєва А.Г.

при секретарі - Ванжа
А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красноармійську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Краснормійської
міської ради, третя особа: Управління
Держземагентства у Красноармійському
районі про визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку та скасування його
державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

04.02.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до Красноармійського міськрайонного
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Краснормійської міської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку, площею 0,1 га., а 25.02.2014 надала до
суду заяву про зміну предмету позову,
просить визнати недійсним державний
акт про право власності на земельну
ділянку серії І-ДН №123482, виданий на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 20
листопада 1997 року №2769 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності №03027, та скасувати його
державну реєстрацію.

На підтвердження позовних вимог
позивач зазначив, що після смерті її
діда ОСОБА_7, вона з двоюрідним братом
ОСОБА_5 прийняли спадщину, що фактично
складалась з наступного: земельна
ділянка площею 0,30 га, будинком та
господарськими спорудами.

Але, в свідоцтві про право на спадщину
за заповітом, виданого державним
нотаріусом Першої Красноармійської
державної нотаріальної контори від
20.11.1997р., до складу спадщини увійшли:
земельна ділянка 0,10 га., будинок та
господарські споруди, що відповідно до
вищевказаного свідоцтва належить їм у
рівних долях.

У зв'язку з тим, що при житті, їх дід не
мав можливості оформити право
власності на земельну ділянку, яка
фактично була в його користування, у
розмірі 0,30 га., то при поділі
успадкованої земельної ділянки (0,10 га)
на двох, межа пройшла по будинку, що
унеможливило встановлення меж
успадкованих земельних ділянок.

Даний факт, змусив їх приватизувати, ще
по 0,05 га. земельних ділянок для
встановлення меж, які б не порушували
наші права.

Так, на підставі державних актів на
право власності на землю І-ДН №123482 та
І-ДН №123483, їй та
ОСОБА_5 на праві приватної власності
належать земельні ділянки, площею 0,1000
га, які розташовані у АДРЕСА_1.

Однак, вивчаючи вищевказані державні
акти, стало зрозуміло, що підставою їх
видачі та оформлення є виключно
Свідоцтво про право на спадщину від 20
листопада 1997 р. № 2769, що є помилковим,
оскільки за даним свідоцтвом Позивач
та Відповідач № 1 отримали 0,10 га на
двох.

Таким чином, оформлення державного
акту їй відбулося в супереч
законодавству України, а саме
помилково не зазначено підстави
набуття ще 0,05 га.

Крім того, відповідно до Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 3720360 від 21.05.2013 р., на даній
земельній ділянці розташований
житловий будинок, загальною площею 47,3
кв.м., який також належить їй на праві
приватної власності.

Крім того позивач зазначає, що рішенням
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 29.01.2003 р.,
успадковану земельну ділянку було
виділено в натурі з спільної власності
та визнано право приватної власності
за нею та ОСОБА_5 по 0,05 га кожному. Поділ
успадкованої земельної ділянки у цьому
судовому рішення ґрунтується лише на
свідоцтві про право на спадщину за
заповітом від 20.11.1997 р., та не беруться
до уваги державні акти на право
власності на землю по 0,10 га., кожному,
які були видані у 2000 році, а розгляд
вимог про виділ із права спільної
власності вирішувався судом вже у 2003
році.

Таким чином, неправильне оформлення
документів призвело до зменшення
розміру земельної ділянки, якою вона
фактично користується, що
підтверджується технічною
документацією із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), розробленою ТОВ
«Вектор» від 17.10.2012 р.

Окрім цього, на сьогодні у неї виникла
необхідність у розпорядженні
вищевказаним майном, шляхом продажу. В
результаті чого, вона звернулась до
нотаріусу з питанням про укладення
договору купівлі-продажу даного майна
з третьою особою.

Однак, після вивчення її документів,
нотаріусом було відмовлено у
проведенні правочину, у зв'язку з
розбіжностями відомостей, які
містяться у Акті та технічній
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), розробленою ТОВ
«Вектор» від 17.10.2012 р., рішенні
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 29.01.2003 р., та
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 20.11.1997 р.

Дані розбіжності полягають в
помилковому зазначені фактичних площ у
різних документах.

Позивач вважає, що оскільки державний
акт про право власності на земельну
ділянку не відповідає вимогам
земельного законодавства, що створює
їй перешкоди в реалізації свого права
власності, то такий документ є
недійсним, в зв'язку з чим просить
визнати недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
серії І-ДН №123482, виданий на підставі
свідоцтва про право на спадщину від 20
листопада 1997 року №2769 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності №03027, та скасувати його
державну реєстрацію.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
доводи позовної заяви підтримала,
просила позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представники позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог щодо
визнання недійсним державного акту про
право власності на земельну ділянку на
ім'я ОСОБА_1 не заперечував.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог щодо
визнання недійсним державного акту про
право власності на земельну ділянку на
ім'я ОСОБА_1 не заперечував.

Представник відповідача
Красноармійської міської ради в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність, не
заперечують проти задоволення вимог
ОСОБА_1 щодо визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку (а.с.85).

Від третьої особи Управління
Держземагенства в Красноармійському
районі надійшла заява про розгляд
справи без участі представника
відділу, не заперечують проти
задоволення вимог ОСОБА_1 щодо визнання
недійсним державного акту про право
власності на земельну ділянку (а.с.82).

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 прийняли
спадщину у вигляді житлового будинку з
надвірними спорудами та земельної
ділянки площею 0,10 га, що
підтверджується Свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 20
листопада 1997 р. № 2769, виданого
державним нотаріусом Першої
Красноармійської державної
нотаріальної контори, в рівних долях
(а.с.44).

29.06.2000 року ОСОБА_1 на підставі
вищевказаного свідоцтва про право на
спадщину видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії
І-ДН № 123482, який зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності №03027. Згідно
даного державного акту про право
власності на землю, ОСОБА_1 передано у
приватну власність земельну ділянка
площею 0,1000 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 29.01.2003 р., успадковану земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, було виділено в натурі з
спільної власності та визнано право
приватної власності за ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 по 0,05 га кожному.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 3720360 від
21.05.2013 р., ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить житловий будинок,
загальною площею 47,3 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
(а.с.45).

З витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку від
12.02.2013 року вбачається, що згідно
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі, розробленої ТОВ
«Вектор» 17.10.2012 року, в користуванні
ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка
площею 0,1 га.

В позовній заяві позивач зазначає, що
приватизувала ще 0,05 га. земельної
ділянки для встановлення меж, але з
відповідей Красноармійської міської
ради та архівного відділу
Красноармійської міської ради
вбачається, що будь-яка інформація и
матеріали стосовно даного факту на
сьогоднішній час відсутні (а.с.81,83).

У позивача ОСОБА_1 виникла необхідність
у розпорядженні вищевказаним майном,
шляхом продажу. В результаті чого, вона
звернулась до нотаріусу з питанням про
укладення договору купівлі-продажу
даного майна з третьою особою. Однак,
нотаріусом було відмовлено у
проведенні правочину, у зв'язку з
розбіжностями відомостей, які
містяться у державному акті про право
власності на земельну ділянку та
технічній документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
розробленою ТОВ «Вектор» від 17.10.2012 р.,
рішенні Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 29.01.2003 р., та свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 20.11.1997 р. Дані
розбіжності полягають в помилковому
зазначені фактичних площ у різних
документах.

Згідно п.2.9 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04. травня 1999 року №43, виправлення в
державному акті не допускається.

Крім того, 01.01.2013 року набули чинності
зміни до Земельного кодексу України,
так відповідно до ст.126 право власності
на земельну ділянку посвідчується не
державним актом, а оформлюється
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до ст.37 ЗУ «Про
державний земельний кадастр»,
виправлення помилок можливо лише у
витязі, довідці з Державного
земельного кадастру, викопіюванні з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру, тобто в тих
документах , які чинні з 01.01.2013 року.

Пунктом 156 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок ведення
державного земельного кадастру»,
виправлення помилок у відомостях про
земельну ділянку може здійснюватися
також на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) або матеріалів
інвентаризації земель чи рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.152, ч.1
ст.155 ЗК України, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою. У
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Оскільки державний акт про право
власності на земельну ділянку серія
І-ДН №123482, виданий на підставі
свідоцтва про право на спадщину від 20
листопада 1997 року №2769 та який
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №03027, містить
суттєві розбіжності з фактичним
розміром та конфігурацією земельної
ділянки, які створюють позивачу
перешкоди в реалізації свого права
власності, такий документ є недійсним.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
законними, обґрунтованими і їх слід
задовольнити.

Керуючись ст.ст.78, 116, 152, 158 Земельного
кодексу України, ст.16 ЦК України ,
ст.ст.10, 11, 212, 213, 214, 215, 218, ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
серія І-ДН №123482 виданий
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину від 20.11.1997 року № 2769 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю № 03027, та скасувати
його державну реєстрацію.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: