Справа № 136/992/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" червня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом до відповідачів,
який обґрунтував наступним чином.

21.03.2006 року рішенням Липовецького
районного суду Вінницької області
з нього, ОСОБА_1 було стягнуто на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частки від його заробітку (доходу)
щомісячно до досягнення дочкою
повноліття. Шлюб з відповідачкою
розірвано. 28.09.2011 року рішенням
Липовецького районного суду
Вінницької області з нього, ОСОБА_1,
було стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400 грн. щомісячно
до досягнення сином повноліття. На
даний час змінилось його, ОСОБА_1,
матеріальне становище, оскільки він
проживає однією сім'єю із ОСОБА_5 в
незареєстрованому шлюбі, на утриманні
у них знаходиться неповнолітня дочка
дружини - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Він,
ОСОБА_1, не працює уже досить довгий час,
так як важко знайти роботу, а тому й сам
потребує коштів на прожиття. Згідно
виконавчих листів, що видані за
вищевказаними судовими рішенням із
нього щомісячно стягуються аліменти в
розмірі 900 грн. на дітей, що є занадто
великою сумою для нього. Крім цього,
зважаючи на те, що в даний час пройшло
різке подорожчання продуктів
харчування, одягу, ліків і йому самому
потрібно утримувати і свою нову сім'ю,
тому він просив суд змінити розмір
стягуваних із нього аліментів на дітей:
з 1/4 частки від його заробітку (доходу)
щомісячно на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 400 гривень щомісячно
на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
року на 200 грн. щомісячно на кожну
дитину до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні позивач
вимоги позовної заяви підтримав,
вказавши та те, що змінилось його
матеріальне та сімейне становище, що є
підставою для зміни розміру визначених
судом за рішенням суду аліментів.
Просив суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилась, однак надала
суду заяву, в якій свою правову позицію
з вирішення даного спору аргументувала
наступним чином.

Одним з головних обов'язків
батьків є обов'язок по утриманню своїх
неповнолітніх дітей. Батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Мінімальний
розмір аліментів на дитину визначений
законодавцем у розмірі 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку.
Тому, відповідач ОСОБА_2 не згодна із
позовними вимогами ОСОБА_1 щодо зміни
розміру аліментів на утримання їх
неповнолітньої доньки
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 Також зазначила у
заяві, що відповідач має
заборгованість зі сплати аліментів по
виконавчому провадженню № 42383080, яка
станом на 01.05.2014 р. становить 12 498,15
гривень, оскільки лише частково
сплачує аліменти на утримання дитини.
Участі у додаткових витратах та у
витратах на лікування дочки ОСОБА_6 він
не приймає, з дочкою не спілкується,
станом здоров'ям, успіхами в школі не
цікавиться. Звернула увагу суду на те,
що ОСОБА_1 вказує на потребу утримувати
дитину його цивільної дружини, однак не
зазначає, що в дитини є біологічний
батько, який її фактично утримує, а
також у довідці про склад сім'ї виданій
Турбівською селищною радою від 13.03.2014
р.№ 567 вказано , що склад сім'ї позивача
становить лише його батько. Той
аргумент, що позивач уже довгий час не
може знайти роботу є нікчемним,
оскільки він працює неофіційно аби
приховати свої доходи, які слід
сплачувати на утримання дітей.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вказавши на безпідставність позовних
вимог та зазначивши, що розмір
присуджених із позивача на її користь
аліментів і так не забезпечує
належного розвитку умов життя дитини.
Просила суд в задоволенні позову
відмовити.

Ураховуючи те, що поважність
неявки відповідачки ОСОБА_2 не
підтверджена належними доказами, суд
визнає її неявку неповажною, а тому не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, що передбачені ст.169
ЦПК України, відтак здійснює розгляд
справи в даному судовому засіданні на
підставі зібраних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як убачається із виконавчого
листа виданого 22 березня 2006 року на
підставі рішення Липовецького
районного суду Вінницької області в
цивільній справі, яке набрало законної
сили 21.03.2006 року, з ОСОБА_1 було стягнуто
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частки від його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи стягнення
з 22.02.2006 року і до повноліття дитини.

Рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 01.11.2011 року, яке
також набуло законної сили з моменту
його проголошення, з ОСОБА_1 було
стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
твердій грошовій сумі в розмірі по 400
гривень щомісячно починаючи стягнення
з 11.08.2011 року і до повноліття дитини.

Статтею 192 СК України,
передбачено, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Наведене узгоджується і з
роз'ясненнями що наведені у п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справи щодо батьківства, материнства
та стягнення аліментів".

Як слідує із довідки Турбівської
селищної ради Липовецького району
Вінницької області виданої 13.03.2014 року
за № 567, склад сім'ї ОСОБА_1 складає
батько - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. Згідно
записів вчинених у трудовій книжці
ОСОБА_1, у п.23 зазначено, що 23.08.2007 року
ОСОБА_1 звільнився з посади електрика
Відокремленого підрозділу будівельно -
монтажного управління №3 за власним
бажанням згідно наказу за №74к від
23.08.2007 року. Достовірність запису у
трудовій книжці засвідчена
заступником селищного голови
Турбівської селищної ради із
проставленням печатки. Відповідно до
Довідки про склад сім'ї виданої КП
"Житловик" 03.04.2014 року за №487, ОСОБА_1,
перебуваючи в громадянському шлюбі,
проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 із
власником житла ОСОБА_5 та її дочкою
ОСОБА_6

Судом встановлено, що обставини
про те, що ОСОБА_1 не працює, як фізична
особа - підприємець не зареєстрований
та наявність у нього дитини від
попереднього шлюбу, було оцінено судом
апеляційної інстанції при перегляді
рішення Липовецького районного суду
від 28.09.2011 року та винесенні нового
рішення 01.11.2011 року, яким із ОСОБА_1 було
присуджено до стягнення на утримання
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на
користь ОСОБА_3 у розмірі по 400 гривень
щомісячно, починаючи стягнення з 11.08.2011
року і до повноліття дитини. Вказаним
рішенням також було стягнуто аліменти
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її
утримання у розмірі по 200 гривень
щомісячно, починаючи стягнення з 11.08.2011
року і до досягнення сином трирічного
віку, тобто до 26.03.2012 року.

Отже, здобуті у справі докази не
доводять зміни матеріального
становища позивача згодом в сторону
погіршення, оскільки вони були оцінені
апеляційним судом при визначені
розміру присуджених до стягнення із
позивача аліментів, у відповідності до
положень ст.182 СК України, та лише
вказують на припинення щомісячних
платежів на утримання матері дитини
ОСОБА_3 із досягненням дитиною сином
ОСОБА_7 трьохрічного віку та залишення
в бюджеті позивача додаткових коштів,
які на це витрачались. При цьому,
посилання позивача на створення ним
нової сім'ї та утримання доньки нової
дружини, з якою він проживає в
цивільному шлюбі не заслуговують на
увагу суду, оскільки чинним
законодавством не передбачено
обов'язку утримувати чужу дитину, у той
же час законодавець зобов'язав батьків
обов'язково утримувати свою дитину до
досягнення нею повноліття (ст.180 СК
України), визначивши мінімальний
розмір аліментів, у разі присудження їх
у частці, що не може бути меншим а ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку встановленого
законодавством України (ч.2 ст.182 СК
України).

Разом з цим, як убачається із
Розрахунку заборгованості зі сплати
аліментів по виконавчому провадженню
№42383080, заборгованість ОСОБА_1 станом на
01.05.2014 року за виконавчим листом
№2-211/2006, стягувач ОСОБА_2 склала 12 498,15
грн., у 2013 році ОСОБА_1 не здійснено
жодної проплати, у 2014 році проплата
здійснювалась позивачем лише тричі, що
вказує на неналежне виконання
позивачем покладених на нього
обов'язків за зобов'язанням щодо сплати
покладених на нього рішенням суду
аліментів та спростовує його доводи
щодо обмеження його у особистих
витратах у зв'язку із наявністю
аліментних зобов'язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України N
789-XII від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Позивач не надав суду жодних
належних та допустимих доказів в
розумінні ст.58, 59 ЦПК України, які б
унеможливлювали йому в межах своїх
здібностей та фінансових можливостей
забезпечувати належні умови життя його
дітей необхідних для їх розвитку.

За наведених обставин та у
контексті приведених правових норм, з
метою забезпечення прав дітей на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального їх розвитку, суд дійшов до
переконання, що в задоволенні позову
слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 192 СК України, постановою
ПВСУ від 15 травня 2006 р. "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", ч. ч. 1, 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Україною 27 лютого 1991 року, ст.10, 11, 58,
60, 169, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко