Справа № 373/493/14-ц Головуючий у І
інстанції Опанасюк І.О.Провадження №
22-ц/780/3430/14 Доповідач у 2
інстанції Журба C.О.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Лопатюк
В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 17 березня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк» звернулося до
суду із позовом, який мотивував тим, що
19 жовтня 2012 року між банком та ОСОБА_2
було укладено договір кредиту, згідно
якого банк надав останньому кредит у
розмірі 99800 грн., який
відповідач повинен був повернути банку
у строк до 19 жовтня 2016 року. В той же час
відповідач не виконує свої
зобов'язання за договором, чергові
платежі не сплачує, у зв'язку з чим за
кредитом утворилася заборгованість, що
й зумовило банк звернутися з вимогою
про стягнення з відповідача
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 110087 грн. 68 коп., яких
борг за кредитом - 90120 грн. 35 коп., борг за
відсотками - 12680 грн. 83 коп.,
пеня - 7286 грн. 50 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 17 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким в
задоволенні частини позовних вимог
відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що
банк ввів його в оману, надавши на
підпис не той договір, який він читав, а
також фактично надав кредит в сумі
меншій, ніж передбачено договором.
Вважав, що фактично його
заборгованість за договором кредиту
становить 55529 грн., а позивачем
неправильно нарахований розмір пені та
боргу за кредитом.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Колегія суддів критично відноситься до
посилань відповідача на те, що він під
впливом омани з боку банку підписав
кредитний договір на умовах, що не
відповідали попередньо погодженим
сторонами умов кредитування. Ст. 10 ЦПК
України встановлено принцип
змагальності сторін в цивільному
процесі, який полягає в тому, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, прямо встановлених Законом.
Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами. В той же час наведене вище
твердження відповідача жодним чином не
буди доведені в ході розгляду справи,
відтак не можуть бути прийнятими судом.

Не було доведено позивачем й посилань
на те, що фактично він отримав кредит в
меншій ніж встановлено договором сумі,
оскільки з цього приводу також не було
подано жодного належного доказу.
Натомість в матеріалах справи
міститься меморіальний ордер №52014 від
19.10.2012 року, яким у відповідності до
умов договору кредиту на обумовлений
картковий рахунок було перераховано
усю суму кредиту.

Зважаючи на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді