Справа № 552/2236/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

19 травня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді
Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу. В
позовній заяві послалась на те, що
подружнє життя з відповідачем не
склалося через зраду чоловіка та
втрату поваги один до одного. У зв'язку
з цим з грудня 2013 року вони проживають
окремо. За цей час ні вона, ні чоловік не
намагались відновити сімейні стосунки.
Вказує, що сім'я перестала існувати, на
примирення вона не згодна. Тому просить
шлюб розірвати.

В день розгляду справи позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про розгляд
справи за її відсутності. В заяві також
зазначила, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності. В заяві також
зазначив, що позов визнає.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
які в засідання не з'явились.

Суд, дослідивши докази у справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони з 08
серпня 2007 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
малолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не
бажає миритися з відповідачем,
наполягає на розірванні шлюбу.

Зазначена позиція позивача
залишається незмінною з часу подання
нею позову до суду та до часу розгляду
справи.

Відповідач на розірвання шлюбу згоден.

Таким чином судом встановлено
відсутність вільної згоди сторін
перебувати в шлюбі один з одним.

Зважаючи на чітку та однозначну
позицію позивача в даній справі, суд
вважає, що надання сторонам терміну на
примирення носило б формальний
характер та лише призвело б до
затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що сім'я розпалась
остаточно, а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі.
Тому збереження шлюбу суперечило б
інтересам подружжя.

Згідно ст.113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач просить суд залишити їй
прізвище «ОСОБА_1».

Таким чином позов необхідно
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України,
ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 серпня 2007 року
Центральним відділом реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
міського управління юстиції, актовий
запис №1141, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_2,

її - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий
О.А.Самсонова

19.05.2014