У х в а л а

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» про захист трудових прав та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою, подану
представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на
рішення апеляційного суду Київської
області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом, в якому
посилаючись на те, що її звільнення є
протиправним та таким, що суперечить
вимогам ч. 3 ст. 40 КЗпП України, за
правилами якої не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період тимчасової непрацездатності,
просила суд ухвалити рішення, яким
скасувати наказ за № 48-К від 30 травня
2013 року т.в.о. директора ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» про накладення на
ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення, скасувати наказ №
К/К-167 від 31 травня 2013 року
т.в.о. директора ТДВ «Страхова компанія
«Провіта» про її звільнення з посади за
прогул без поважних причин, визнати
таким, що не відповідає чинному
законодавству її звільнення з посади
виконуючого обов'язки директора
Київської дирекції ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» за прогул без
поважних причин, визнати її звільненою
з посади виконуючого обов'язки
директора Київської дирекції ТДВ
«Страхова компанія «Провіта» за її
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України з 10 червня 2013 року, зобов'язати
виконавчий орган ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» зробити запис у
трудовій книжці про скасування запису
від 31 травня 2013 року про її звільнення
за прогул без поважної причини та
зробити у трудовій книжці запис про
звільнення ОСОБА_4 за власним бажанням
на підставі ст. 38 КЗпП України, а
також стягнути із відповідача на її
користь завдану моральну шкоду, яку
оцінює в 50 тис. грн.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 28
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано
наказ № 48-К від 30 травня 2013 року про
накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення,
скасовано наказ № К/К-167 від 31 травня 2013
року про звільнення ОСОБА_4 за прогули
без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП
України. Визнано ОСОБА_4 звільненою з
посади виконуючого обов'язки директора
Київської дирекції ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» за її власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України
з 10 червня 2013 року. Зобов'язано
виконавчий орган ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» зробити запис у
трудовій книжці про скасування запису
№ 19 від 31 травня 2013 року про звільнення
ОСОБА_4 за прогул без поважної причини
за п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Зобов'язано виконавчий орган ТДВ
«Страхова компанія «Провіта» зробити у
трудовій книжці запис про звільнення
ОСОБА_4 за власним бажанням на підставі
ст. 38 КЗпП України. У задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 30 січня 2014 року рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 28 листопада 2013
року в частині визнання ОСОБА_4
звільненою з посади виконуючого
обов'язки директора Київської дирекції
ТДВ «Страхова компанія «Провіта» за її
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України з 10 червня 2013 року, зобов'язання
виконавчого органу ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» зробити запис у
трудовій книжці про скасування запису
№ 19 від 31 травня 2013 року про звільнення
ОСОБА_4 за прогул без поважної причини
за п. 4 ст. 40 КЗпП України та зобов'язання
виконавчого органу ТДВ «Страхова
компанія «Провіта» зробити у трудовій
книжці запис про звільнення ОСОБА_4, за
власним бажанням на підставі
ст. 38 КзпП України скасовано і ухвалено
в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_4
відмовлено у задоволенні цих позовних
вимог. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуване
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з
їх часткової доведеності та
обґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог та ухвалюючи нове
рішення в цій частині, суд апеляційної
інстанції виходив з відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу, подану представником
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 30 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Висоцька
В.С.,
Фаловська І.М.