АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3918/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т. Ю. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Ремеза В.А.,
Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Книш К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго»

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 лютого
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
«ДТЕКДніпрообленерго» про визнання
дій неправомірними,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивачка
ОСОБА_2, звернулась до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська із
позовною заявою до відповідача -
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання
дій неправомірними.

Посилаючись на ті обставини, що
позивачка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та
є споживачем послуг відповідача з
16.07.2007 року, що підтверджується
договором про користування
електричною енергією для побутових
споживачів Дніпропетровської області.

11 червня 2013 року, за вищевказаною
адресою, представниками відповідача
було здійснено перевірку стану
електричних приладів обліку і
електроустановок, якою виявлено
порушення - самовільне підключення
після відключення через прилад обліку,
про що складено Акт Н № 106277. На підставі
зазначеного акта, квартиру позивача
було відключено від мереж
електропостачання, що підтверджується
повідомленням про відключення
побутового споживача від 11.06.2013 року.
Відповідно до акта Н № 106277 від 11.06.2013
року, який складений РЕМ-5 ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» на ім»я ОСОБА_4 і який
не є споживачем за вказаною адресою,
зазначено, що прилад обліку
знаходиться в тамбурі будинку та
захищений щитом-антивандалом. На
звернення представника позивача від
17.06.2013 року, листом від 21.06.2013 року
відповідач повідомив, що акт був
складений правомірно, позивачка
здійснила самовільне підключення
кватири до електричних мереж після її
відключення 26.05.2011 року.

Позивачка вважає дії відповідача
протиправними з тих підстав, що вона не
могла здійснити самовільне
підключення квартири до електромережі
оскільки є інвалідом 2-ї групи та є
лежачою хворою, а лічильник
знаходиться в зачиненій
електрощитовій-антивандал під»їзду
житлового будинку, доступу до
електрощитової жителі будинку не мають
і самостійно підключитись до
електромережі через прилад обліку
неможливо. Крім того, у зазначений
відповідачем у акті період - з червня 2010
року по травень 2013 року, вона своєчасно
сплачувала платежі та щомісяця
надавала відповідачеві показники
лічильника, представники відповідача
здійснювали контрольні знімання
показників приладу обліку і вносили їх
до абонентської книжки, жодного
сповіщення про порушення нею Правил
споживання електроенергії особисто не
отримувала. Також вважає, що
вищевказаний акт був складений з
порушенням п.53 Правил, оскільки,
складений не в її присутності, а в
присутності її сина, який не є
споживачем та на той час не був її
представником. Тому і просила суд
визнати дії відповідача щодо
відключення її квартири від мереж
електропостачання неправомірними.

Рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 лютого 2014 року позовні вимоги
задоволені. Визнано дії відповідача
щодо відключення 11.06.2013 року її
квартири АДРЕСА_1 від мереж
електропостачання - неправомірними.

В апеляційній скарзі
представник відповідача посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення від 03
лютого 2014 року, у зв'язку з чим, ставить
питання про його скасування та
ухвалення нового, про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та
є споживачем послуг відповідача з
16.07.2007 року, що підтверджується
договором про користування
електричною енергією для побутових
споживачів Дніпропетровської області
(а.с.14-20).

11 червня 2013 року, за вищевказаною
адресою, представниками відповідача
було здійснено перевірку стану
електричних приладів обліку і
електроустановок, якою виявлено
порушення - самовільне підключення
після відключення через прилад обліку,
про що складено Акт Н № 106277.

На підставі зазначеного акта,
квартиру позивача було відключено від
мереж електропостачання, що
підтверджується повідомленням про
відключення побутового споживача від
11.06.2013 року (а.с.6). Як вбачається з
зазначеного акта Н № 106277 від 11.06.2013
року, який складений РЕМ-5 ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго», останній складений
на ім»я ОСОБА_4, який не є споживачем за
вказаною адресою, та на час його
складання не був уповноваженим
представником позивачки. Крім того, у
акті зазначено, що прилад обліку
знаходиться у тамбурі будинку та
захищений щитом-антивандалом, а актом
про виконання технічної перевірки
енергопостачальною компанією від
11.06.2013 року (а.с.25) не зазначено щодо
порушення пломб Держстандарту та
енергопостачальника. Актом
затвердженим головним інженером КП
«Жилсервіс-2» ОСОБА_3 від 21.11.2013 року
виявлено, що поверховий щиток
зачинений на спеціальний замок та
доступу сторонніх не можливий, також і
мешканцям квартир (а.с.65).

Також, як вбачається з листа
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Дніпропетровськійобласті №47/2437 від
04.10.3013 року (а.с.30-31) та картки споживача
ОСОБА_2 (а.с.37) виявлено, що не зважаючи
на виконане відключення квартири від
електромереж, персоналом РЕМ-5
проводиться нарахування вартості
електроенергії за період 06.2011 року до
07.2013 року, що підтверджує споживання
електроенергії за показами приладу
обліку, крім того, сальдо на 01.09.2013 року,
за спожиту електроенергію складає - 96,01
грн. Тобто, переплата споживачем за
спожиту електроенергію, судом першої
інстанції визнана, як доказ не
відключення квартири позивача від
електропостачання у 2011 році.

Із зазначених позивачкою предмета
та підстав позову вбачається, що
предметом позову стала фактично
правомірність складання працівниками
ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" акта про
порушення Правил, нарахування збитків
за ним та рішення комісії відповідача
по розгляду цього акту, який
відбувалось за відсутності позивачки
та без її належного сповіщення про дату
розгляду, а також дії відповідача щодо
відключення її квартири від
електропостачання, які мали місце
26.05.2011 року на підставі акту про
порушення нею ПКЕЕН від 26.05.2011 року
(а.с.40).

Однак, як убачається із акту про
відключення побутового споживача від
26.05.2011 року квартиру позивачки було
відключено від електропостачання не
на підставі акту про порушення нею
Правил, а за заборгованість за
електроенергію в сумі 269,39 грн. А як
вбачається з наданих у судове
засідання доказів, сальдо на 01.09.2013
року, за спожиту позивачкою
електроенергію складає - 96,01 грн.

Крім того, як було встановлено у
суді першої інстанції. Згідно з п.11
ПКЕЕН відповідальність за збереження
по квартирних приладів обліку,
встановлених на сходових клітинах, та
пломб на них. Несе власник будинку або
організація, у віданні якої перебуває
будинок.

Згідно з п. 1.1 ПКЕЕ норми розділів
«Загальні положення», «Межі балансової
належності та експлуатаційної
відповідальності сторін» та
«Особливості постачання електричної
енергії для населених пунктів» (розділ
12ПКЕЕ) поширюються на всіх споживачів
без винятку.

Відповідно до п.п. 12.12 та 12.13
відповідальність за технічний стан та
безпечну експлуатацію
електроустановок, за збереження і
цілісність розрахункових засобів
обліку, встановлених на території
населеного пункту (населений пункт,
згідно з п.1.2 ПКЕЕ, -юридична особа -
споживач (власник електроустановок
населеного пункту або уповноважена
власником (співвласниками)
експлуатаційна організація, в
господарському віданні якої є
електроустановки населеного пункту),
та пломб на засобах обліку несе власник
цих електроустановок.

Пунктом 12.10 ПКЕЕ визначено, що
Електроустановки споживачів
населеного пункту та споживачів на
території населеного пункту, які не
дотримуються умов договорів, укладених
з постачальником електричної енергії,
підлягають відключенню від
електричних мереж населеного пункту.
На вимогу постачальника електричної
енергії населений пункт зобов'язаний
відключити електроустановки споживача
на території населеного пункту у
порядку, встановленому ПКЕЕН.

Враховуючи, що квартира Позивача
підключена до електричної мережі,
власником якої є КП «Жилсервіс-1», то
відповідно до п. 12.10 ПКЕЕ відключити
квартиру позивача мав лише власник
внутрішньобудинкових мереж, тобто КП
«Жилсервіс-1», а Відповідач, при
наявності підстав для відключення
Споживача, може лише надати вимогу про
відключення. Таким чином, відповідач,
який самостійно відключив квартиру
позивача, порушив п. 12.10 ПКЕЕ.

Крім того, Акт Н № 106277 від 11.06.2013
року та протокол засідання комісії від
12.06.2013 року визнані судом в якості
доказів при вирішенні зазначеного
спору, при вирішенні якого, суд першої
інстанції дав оцінку вказаним доказам.
Зазначив, що акт складено не на
споживача чи власника будинку, у
відповідності п.11 ПКЕЕН, відсутнє
зазначення конкретного пункту Правил.
У судовому засіданні не було доведено
факту реального відключення квартири
позивачки від електропостачання у
травні 2011 року, а відтак,
вищезазначений акт від 11.06.2013 року було
складено неправомірно та з порушенням
вимог «Методики…».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правомірно дійшов
висновку, що дії працівників
відповідача (РЕМ-5) по відключенню від
електричної мережі квартири позивачки
є неправомірними.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК
України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміються закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст.16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.
Посилання відповідача у апеляційній
скарзі про те, що право позивачки на
звернення до суду саме із такими
вимогами не передбачено чинним
законодавством, а тому потрібно
вважати, що не існувало права за
захистом якого позивач звернувся до
суду не можна взяти до уваги, як
необґрунтовані.

Судом встановлено, що відключення
квартири позивача відбулось на
підставі акту про порушення Н № 106277 від
11.06.2013 року, оскарження якого не
передбачено чинним законодавством в
якості способу захисту. Однак,
зазначений акт може бути визнаний в
якості доказу під час вирішення іншого
спору, в якому б оспорювалися дії,
рішення, які є обов'язковими для
виконання, зокрема: при визнанні
неправомірними дій відповідача щодо
відключення від електропостачання,
відшкодування шкоди або при заявленому
позові про стягнення матеріальних
збитків, від самовільного підключення
до електромережі, вирішуючи які суд
зобов'язаний буде дати оцінку
вказаному акту.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що обраний спосіб
захисту порушених прав позивача
відповідає обставинам справи та нормам
діючого законодавства.

Представник відповідача,
заперечуючи проти вимог позивача, не
надав суду доказів у спростовання
позовних вимог та наданих позивачем
доказів, не звернувся до суду із
зустрічними вимогами.

Посилання апелянта щодо
неправильного застосування судом норм
матеріального та процесуального права
не можна взяти до уваги.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм права та
підстав для скасування рішень суду і
задоволення апеляційних скарг.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, матеріалам справи,
зводяться до переоцінки доказів по
справі.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, судове рішення
відповідає вимогам норм матеріального
і процесуального права і тому, колегія
апеляційного суду вважає, що згідно до
ст. 308 ЦПК України правових підстав для
скасування рішення не вбачає, а тому,
доводи апеляційної скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго»

- відхилити.

Рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді