У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1,
суб'єкт оскарження: Відділ державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
на постанову державного виконавця
Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві від 30 квітня 2014 року Клименка
Р.В.,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла скарга
ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: Відділ
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві на постанову
державного виконавця Відділу ДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві від 30
квітня 2014 року Клименка Р.В.

22 травня 2014 року зазначену скаргу було
передано в провадження судді Катющенко
В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст.
118 Цивільного процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Як встановлено в п. 1 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Як вбачається із заявлених вимог,
заявник просить суд: скасувати
постанову від 30 квітня 2014 року
головного державного виконавця
відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві Клименко Р.В. у виконавчому
провадженні № 33840268 з виконання
виконавчого листа № 2-4812.

В обґрунтування заявлених вимог
заявник посилається на постанову
головного державного виконавця
Клименко Р.В. відділу ДВС Дніпровського
РУЮ у м. Києві від 30 квітня 2014 року про
накладення штрафу за не виконання
рішення суду та законних вимог
державного виконавця, відповідно до
якої було накладено штраф на ОСОБА_1 у
розмірі 340,00 гривень.

Разом з тим, учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, наділені
правом звернутися до суду із скаргою
відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їх права чи
свободи, лише якщо такі порушення було
допущено під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
Цивільного процесуального кодексу
України.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 6,
відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про
виконавче провадження при визначених
умовах у разі невиконання боржником
рішення самостійно державний
виконавець виносить постанови про
стягнення виконавчого збору, про
накладення штрафу та про стягнення
витрат, пов'язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій. За змістом
пункту 7 частини другої статті 17 Закону
про виконавче провадження постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене,
заявник оскаржує дію державного
виконавця в частині винесення
постанови про накладення на неї штрафу,
у зв'язку з чим, суд приходить до
висновку про відмову у відкритті
провадження у даній справі в порядку
ст. 383 Цивільного процесуального
кодексу України, оскільки заява не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо за законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 15, ч.1 ст.122, ст.ст. 210, 293, 294,
383 Цивільного процесуального кодексу
України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
цивільній справі справі за скаргою
ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: Відділ
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві на постанову
державного виконавця Відділу ДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві від 30
квітня 2014 року Клименка Р.В.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: