Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/774/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Галацевич О.М.

суддів
Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

з участю секретаря судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -служба у
справах дітей Житомирської районної
державної адміністрації, про усунення
перешкод в спілкуванні та вихованні
дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 14 квітня
2014 року, -

встановила:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому
перешкоди у вихованні та спілкуванні з
сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити
способи участі у вихованні останнього
шляхом особистого спілкування: з 08
години кожного вівторка до 09 години
наступного дня; кожну першу, третю
суботу місяця з 08 години до 09 години
наступного дня; кожні другу, четверту
неділю місяця з 08 години до 09 години
наступного дня; спільний відпочинок з 01
по 20 серпня кожного року (літні
канікули); з 09 години 23 грудня кожного
року по 09 годину 31 грудня кожного року;
необмежене спілкування з сином
особисто, засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
засобу зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та сином.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 14 квітня 2014
року позов задоволено частково,
визначено наступні способи участі
ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3: з 8
години кожного вівторка до 9 години
наступного дня; кожну першу, третю
суботу місяця з 8 години до 9 годин
наступного дня; кожна друга, четверта
неділя місяця з 8 години до 9 годин
наступного дня; з 1 по 20 серпня кожного
року; з 9 годин 23 грудня по 9 годин 31
грудня кожного року. Зазначений спосіб
обмежено у випадку прямих
протипоказань комісії лікарів. У решті
вимог відмовлено. Додатковим рішенням
від 07.05.2014 року вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить рішення
суду, в частині визначення способу
участі у вихованні дитини скасувати,
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким визначити спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні малолітнього сина:
щовівторка з 17 до 20 години; першу третю
суботу місяця з 10 до 17 години; другу,
четверту неділю місяця з 10 до 17 години.
Зазначає, що суд першої інстанції
однобічно розглянув і вирішив спір, чим
порушив її права та інтереси, а також
інтереси дитини, не врахувавши, що
позивач належної участі у вихованні та
забезпеченні сина не приймає, коштів,
необхідних для повноцінного розвитку
дитини не надає. На її думку,
встановлений судом спосіб участі
батька у вихованні дитини, порушує
виховний та учбовий графік дитини,
розпорядок її дня, а також порушує
принцип Декларації прав дитини від
20.11.1959 року, щодо не розлучення дитини
зі своєю матір'ю.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що сторони є батьками
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб
між сторонами розірвано рішенням
Богунського районного суду м. Житомира
від 24.01.2013 року. У своєму рішенні суд
визначив подальше проживання дитини
разом з матір'ю. Сторони не дійшли згоди
щодо вирішення питання про визначення
способів участі батька у вихованні
сина.

Позивач 19 серпня 2013 року звертався до
служби у справах дітей Житомирської
міської ради з заявою про визначення
способів участі у вихованні дитини та
спілкування з нею, за результатами
розгляду якої прийнято рішення №472 від
02.10.2013 року та встановлено порядок
побачень позивача з його сином: -
щовівторка з 17 години до 20 години;
перша, третя субота місяця з 10 години до
17 години; друга, четверта неділя місяця
з 10 години до 17 години (а.с.10,12-13).

Вирішуючи справи даної категорії,
судом мають бути враховані інтереси
кожного з батьків, направлені як на
реалізацію їх прав, передбачених ст. ст.
151, 153 СК України, так і виконання
обов'язків, визначених ст. 150 СК України,
а також інтереси самої дитини
відповідно до положень ст. 159 СК
України.

Одним із принципових положень,
закріплених в Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції про
права дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Частини 1,2 ст.15 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачають, що
дитина, яка проживає окремо від одного
з батьків, має право на підтримання з
ним регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її
вихованні, мають право спілкуватися з
нею, якщо судом визнано, що таке
спілкування не перешкоджатиме її
нормальному вихованню.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом. Дитина, яка розлучена з одним
із батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ч.1,2,3 ст.157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Встановлено, що малолітньому сину
сторін 18.08.2013 року виповнилось три роки.
Останній відвідує дитячий садок, крім
суботи та неділі. Сторони по справі не
працюють, мають вільний для
спілкування з дитиною час в будь-який
день.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов передчасного висновку про
задоволення запропонованих батьком
способів участі у вихованні дитини
шляхом спільного відпочинку протягом
певного періоду (до двох тижнів) та
перебування з ночівлею до наступного
дня, оскільки такі способи можуть
порушити нормальний режим
життєдіяльності дитини, потреби в
забезпеченні певного режиму,
сформованого порядку дня, тощо.

Відтак, враховуючи вік дитини, факт
постійного проживання з матір'ю,
висновок органу опіки та піклування,
бажання батька більше спілкуватися з
сином, колегія суддів вважає за
необхідне задовольнити частково
апеляційну скаргу та змінити рішення
суду першої інстанції в частині
визначення способу участі у вихованні
та спілкуванні з дитиною, визначивши
наступні способи участі ОСОБА_1 у
вихованні сина: щовівторка та
щочетверга з 17 години 00 хвилин до 20
години 00 хвилин; перша, третя субота
місяця з 10 години 00 хвилин до 17 години 00
хвилин; друга, четверта неділя місяця з
10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин.

Колегія суддів вважає, що такий спосіб
участі батька у вихованні та
спілкуванні з дитиною відповідатиме
можливості дитини в повній мірі
сприйняти спілкування кожного з
батьків та отримати від цього достатню
кількість виховних заходів кожного з
них в такому ритмі, який не буде
порушувати виховний та дошкільний
графік дитини. Даний спосіб надасть
можливість батькам піклуватись про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток з визначенням
достатнього часу для цього.

При цьому, встановлення такого способу
участі батька у вихованні та
спілкуванні з сином не перешкоджає
йому з досягненням дитиною шкільного
віку ставити питання про збільшення
часу спілкування шляхом проведення
спільного відпочинку.

В іншій частині щодо відмови
позивачеві у зобов'язанні відповідачки
не чинити перешкод у спілкуванні з
дитиною, за відсутності відповідних
доказів, та необмеженого спілкування з
сином особисто засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
засобу зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та сином, суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 14 квітня
2014 року в частині визначення способів
участі у вихованні змінити, визначивши
наступні способи участі ОСОБА_1 у
вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- щовівторка та щочетверга з 17 години 00
хвилин до 20 години 00 хвилин;

- перша, третя субота місяця з 10 години 00
хвилин до 17 години 00 хвилин;

- друга, четверта неділя місяця з 10
години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин;

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: