Справа № 161/9151/14-ц
Провадження № 2/161/2896/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

20 червня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючої - судді
Кирилюк В.Ф.

при секретарі
Поліщук Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи без самостійних
вимог на стороні позивача : Служба у
справах дітей департаменту молодіжної
політики і спорту Луцької міської ради,
ВГІРФО Луцького МВ УМВС України у
Волинській області про надання дозволу
на виїзд неповнолітньої дитини за
кордон разом із матір'ю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька.

Свій позов обґрунтовує тим, що
відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Через півтора року після
народження сина шлюбні відносини між
ними припинились, відповідач втратив
зв'язок з сином, жодного разу не навідав
його, не цікавився його життям, не
надавав матеріальної допомоги. Вона та
ОСОБА_3 є членами товариства польської
культури імені Тадеуша Костюшка при
якому організовано дитячий музичний
ансамбль «Ластівки». Щороку дитячий
музичний ансамбль «Ластівки» приймає
участь в міжнародних проектах що
позитивно впливає на розвиток
дітей-учасників ансамблю та їх
відпочинку, зокрема і її сина ОСОБА_3 У
зв'язку з цим, просить дозволити виїзд
до Республіки Польща, а також в інші
країни і повертатись на територію
України неповнолітньому сину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_1 без
згоди та супроводу батька ОСОБА_2,
строком на два роки та надати дозвіл на
отримання віз іноземних держав
неповнолітньою особою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2

В судове засідання
представник позивача ОСОБА_6 не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.
Просила позов задовольнити. Проти
заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Про причини неявки
суд не повідомив

Представник третьої особи на
стороні відповідача ОСОБА_7 подав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Представник третьої особи ВГІРФО
Луцького МВ УМВС України у Волинській

області в судове засідання не з'явився,
будучи належним чином повідомленими
про дату час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2
ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди представника позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 20.03.1998 року батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (а.с.6).

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 01.07.2013 року надано дозвіл
ОСОБА_1 виготовити дитячий проїзний
документ для виїзду за кордон
неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
дозволено ОСОБА_3 виїзд до Республіки
Польща, а також в інші держави і
повертатись на тариторію України разом
із матір'ю ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2 строком на
один рік (а.с.4-5).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

Згідно ст.33 Конституції України
гарантується право кожного, хто на
законних підставах перебуває на
території України, на свободу
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
та в будь-який час повернутися в
Україну.

Конвенція про права дитини, прийнята 44
сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989
року і ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27.02.1991 року
(далі - Конвенція) передбачає, що
Держави-учасниці поважають право
дитини та її батьків залишати будь-яку
країну, включаючи власну, і повертатися
в свою країну. Щодо права залишати
будь-яку країну діють лише такі
обмеження, які встановлені законом і
необхідні для охорони державної
безпеки, громадського порядку (order public),
здоров'я чи моралі населення або прав і
свобод інших осіб і сумісні з визнаними
в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п.
2).

Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК
України, відповідно до яких фізична
особа має право на свободу пересування
(ч. 1), фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними (ч. 3), фізична
особа може бути обмежена у здійсненні
права на пересування лише у випадках,
встановлених законом (ч. 4).

Відповідно до вимог ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених Постановою КМ України від
27.01.1995 року № 57, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення певних документів
або їх нотаріально засвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу

на виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків (п.4 пп.2 абз.
8).

Способом захисту цивільного права та
інтересу може бути, зокрема, припинення
дії, яка порушує право, а також інший
спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч.
2 ЦК України).

За змістом ст.ст. 150, 155 СК України
здійснюючи свої права та виконуючи
обов'язки, батьки повинні передусім
дбати про інтереси дитини, батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

За відсутності одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Наявність спору підтверджується
викладеними обставинами у позовній
заяві, які не були спростовані
відповідачем, який в судове засідання
не з'явився та не надав суду докази з
приводу того. Відповідно він не надав
доказів з приводу того, що виїзд дитини
за кордон на навчання є шкідливим для
дитини. Поскільки питання про надання
чи скасування згоди може вирішуватись
до досягнення дитини повноліття, тому
суд вважає, що задоволення даного
позову не порушує будь-яких прав
відповідача чи інтереси дитини.

При прийнятті рішення суд також
враховує той факт, що дитина проживає з
матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її
утриманні. Батьки дитини не
спілкуються, відповідач з 1999 року не
відвував сина, дитина знаходиться на
постійному і повному утриманні матері
ОСОБА_1, тому надання дозволу на виїзд
за кордон відповідає інтересам матері
та дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що підстави для відмови позивачці у
задоволенні позову відсутні, тому слід
дозволити виїзд до Республіки Польща, а
також в інші країни і повертатись на
територію України неповнолітньому
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю
ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька
ОСОБА_2, строком на два роки, надати
дозвіл на отримання віз іноземних
держав неповнолітньою особою ОСОБА_3
без згоди батька ОСОБА_2

На підставі ст. 33
Конституції України, ст. 313 Цивільного
Кодексу України, ст. 4 п. 2 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст. 150-155 СК
України, керуючись ст.ст. 209, 212-215, 224,226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Дозволити виїзд до Республіки
Польща, а також в інші країни і
повертатись на територію України
неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом із матір'ю ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька - ОСОБА_2, строком на
два роки.

Надати дозвіл на отримання
віз іноземних держав неповнолітньою
особою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди
батька ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути
переглянуте Луцьким міськрайонним
судом Волинської області за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
В.Ф.Кирилюк