Справа № 362/6712/13-ц
Провадження № 2/362/400/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.06.2014 року
Васильківськийміськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді Орди О.О.

при секретарі - Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мега Авто
Логістик» до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди завданої працівником
під час виконання службових
обов'язків,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Мега Авто Логістик» звернулось до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2
Свої вимоги мотивує тим, що 18.06.2012 року
відповідач був прийнятий на посаду
водія, з покладенням на нього
обов'язків експедитора за
сумісництвом, в Товариство.

01.08.2012 року між сторонами було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність
відповідача

27.03.2012 року між ТОВ «Мега Авто Логістик»
та ТОВ «Аско-Експедиція» укладено
договір про організацію перевезення
вантажів.

Згідно акту прийому-передачі
автомобілів № р701889 від 05.12.2012 року
відповідачу було передано та ним
прийнято автомобілі ТОВ
«Аско-Експедиція» в справному стані та
без пошкоджень.

Під час перевезення автомобіля Kia-Soul,
отримувачем було виявлено пошкодження
панелі криші та складено акт «Про
фактичну якість і комплектність
отриманої продукції» б/н від 10.12.2012
року. 12.06.2013 року на адресу
ТОВ «Мега Авто Логістик», який був
перевізником надійшла претензія № 852
від ТОВ «Аско-Експедиція» з вимогою
відшкодування збитків згідно акту
виконаних робіт в сумі 10 216, грн., яка
була оплачена ТОВ «Мега Авто Логістик»
в повному розмірі 09.07.2013 року.

06.01.2012 року між ТОВ «Мега Авто Логістик»
та ТОВ «Хюндай Мотор Україна» укладено
договір транспортного експедирування.
Згідно вищезазначеного договору
ОСОБА_2 прийняв вантаж (автомобіль Hyundai
Accent № кузова НОМЕР_1) та здійснював його
перевезення. Відповідно до акту
прийому - передачі від 30.11.2012 року
виявлено пошкодження даного
автомобіля а саме: подряпини на
колпаці. Згідно претензії № 46/13 від
10.04.2013 року ТОВ «Хюндай Мотор Україна»
звернулось з вимогою відшкодувати
завдані збитки в сумі 155 гривень, які і
було відшкодовано ТОВ «Мега Авто
Логістик».

Наказом № 1405-к від 14.05.2013 року ОСОБА_2
звільнено за власним бажанням згідно
зі ст. 38 КЗпП України.

Згідно заяви від 29.05.2013 року ОСОБА_2
зобов'язався відшкодувати завдані
підприємству збитки.

Внаслідок винних дій відповідача,
Товариству було заподіяно матеріальну
шкоду в розмірі 10 371 грн. 16 коп..

Тому, враховуючи, що відповідач, як
працівник, який несе повну матеріальну
відповідальність, відповідно до вимог
чинного трудового законодавства
зобов'язаний відшкодувати завдану ним
шкоду, як винна особа, просить стягнути
з останнього на користь позивача
матеріальну шкоду у вищевказаному
розмірі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про день, час та
місце слухання справи, надіслав заяву,
в якому просить слухати справу у свою
відсутність, проти ухвалення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач за викликом суду
неодноразово не з'явився, про день, час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином, свого представника не
направив, причини неявки не повідомив,
заяви про слухання справи у свою
відсутність та письмових заперечень не
надав.

Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

За згодою позивача суд ухвалив про
заочний розгляд справи, на підставі
наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що наказом № 157-к від
18.06.2012 року відповідача прийнято на
посаду водія автотранспортних засобів
з випробувальним терміном один місяць
з оплатою праці згідно штатного
розпису. Згідно наказу № 273-11-к від
01.08.2012 року "Про суміщення посад"
доручено ОСОБА_2 - водію
автотранспортних засобів, за його
згодою, виконання поряд з основною
робою, обумовленою трудовим договором,
додаткової роботи з доплатою 0,25
відсотків за вакантною посадою
експедитора транспортного у порядку
суміщенням посад без звільнення його
від основної роботи з 01.08.2012 року (а.с.
4,5).

01.08.2012 року між сторонами було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність (а.с. 7).

Згідно договору № 12 транспортного
експедирування від 06.03.2012 року між ТОВ
«Хюндай Мотор Україна» (клієнт) та ТОВ
«Мега Авто Логістик» (експедитор)
останній зобов'язався надати послуги з
доставки вантажів (а.с. 21-25).

Відповідно до претензії № 4613 від 10
квітня 2013 року ТОВ «Хюндай Мотор
Україна» просило ТОВ «Мега Авто
Логістик» у зв'язку з порушенням умов
перевезення автомобіля ОСОБА_2, який
виконував свої обов'язки згідно
договору транспортного експедирування
№ 12, що призвело до пошкодження
автомобіля марки Hyundai Accent, а саме:
подряпини на колпаці, про що зазначено
в акті прийому-передачі від 30 листопада
2012 року та спричинило збитки у сумі 155
гривень, відшкодувати завдані збитки
(а.с. 27-33).

Згідно платіжного доручення № 3914 від 06
серпня 2013 року ТОВ «Мега Авто Логістик»
відшкодувало ТОВ «Хюндай Мотор
Україна» завдані збитки згідно
претензії № 46/13 від 10.04.2013 року в сумі 155
гривень (а.с.26).

Згідно договору № 0413Z1організації
перевезення вантажів від 27.03.2012 року
між ТОВ «Аско-Експедиція» (експедитор)
та ТОВ «Мега Авто Логістик»
(перевізник) останній зобов'язався
надати послуги з автомобільного
перевезень вантажів (автомобілів) (а.с.
10-20).

Відповідно до претензії № 852 від 12
червня 2013 року ТОВ «Аско-Експедиція»
просило ТОВ «Мега Авто Логістик» у
зв'язку з порушенням умов перевезення
автомобіля ОСОБА_2, який виконував свої
обов'язки згідно договору № 0413Z1
організації перевезення вантажів від
27.03.2012 року, що призвело до пошкодження
автомобіля марки Kia-Soul, а саме:
пошкодження панелі криши автомобіля,
що підтверджується актом «Про фактичну
якість і комплектність отриманої
продукції від 10 грудня 2012 року та
спричинило збитки у сумі 10 216, 16
гривень відшкодувати завдані збитки.
(а.с. 35-43).

Згідно платіжного доручення № 3696 від 09
липня 2013 року ТОВ «Мега Авто Логістик»
відшкодувало ТОВ «Аско-Експедиція»
завдані збитки згідно претензії № 852
від 12.06.2013 року в сумі 10 216, 16 гривень
(а.с.34).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

Матеріальна відповідальність понад
середній місячний заробіток
допускається лише у випадках,
зазначених у законодавстві.

Пленум Верховного Суду України в
постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» роз'яснив, що під
прямою дійсною шкодою слід розуміти
втрату, погіршення або зниження
цінності майна, необхідність для
підприємства провести витрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати.

Пряма дійсна шкода є саме підставою, що
зумовлює перевірку умов можливості
настання матеріальної
відповідальності працівника. За
наявності шкоди для настання
матеріальної відповідальності
необхідні ще три умови: протиправна
поведінка працівника, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
працівника і результатом у вигляді
шкоди, що настала, і вина працівника.

Крім того, згідно ст. 134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли:

1) між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
ст. 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у
нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним
знищенням або умисним зіпсуттям
матеріалів, напівфабрикатів, виробів
(продукції), в тому числі при їх
виготовленні, а також інструментів,
вимірювальних приладів, спеціального
одягу та інших предметів, виданих
підприємством, установою, організацією
працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на
працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні
трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи,
організації всіх форм власності,
винний у несвоєчасній виплаті
заробітної плати понад один місяць, що
призвело до виплати компенсацій за
порушення строків її виплати, і за
умови, що Державний бюджет України та
місцеві бюджети, юридичні особи
державної форми власності не мають
заборгованості перед цим
підприємством.

У відповідності до ст. 135-1 КЗпП України
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли вісімнадцятирічного віку),
які займають посади або виконують
роботи, безпосередньо зв'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт, а також типовий договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України.

Пленум Верховного Суду України у
Постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» зазначає, що суд у
кожному випадку зобов'язаний вживати
передбачених законом заходів до
всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин, від яких згідно зі
ст. ст. 130, 135-1, 135-3, 137 КЗпП України
залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими
неправомірними діями її заподіяно і чи
входили до функцій працівника
обов'язки, неналежне виконання яких
призвело до шкоди; в чому полягала його
вина; в якій конкретно обстановці
заподіяно шкоду; чи були створені
умови, які забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника (п.1). Розглядаючи справи про
матеріальну відповідальність на
підставі письмового договору,
укладеного працівником з
підприємством, установою,
організацією, про взяття на себе повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей (недостача, зіпсуття),
переданих йому для зберігання або
інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд
зобов'язаний перевірити, чи належить
відповідач до категорії працівників, з
якими згідно з ст. 135-1 КЗпП України може
бути укладено такий договір та чи був
він укладений. При відсутності цих умов
на працівника за заподіяну ним шкоду
може бути покладена лише обмежена
матеріальна відповідальність, якщо
згідно з чинним законодавством
працівник з інших підстав не несе
матеріальної відповідальності у
повному розмірі шкоди (п.8).

Відповідно до ст. 138 КЗпП України
обов'язок доказування наявності умов
для притягнення працівника до
матеріальної відповідальності
покладається на власника або
уповноважений ним орган. Відсутність
підстави чи хоча б однієї з умов
матеріальної відповідальності
виключає можливість притягнення
працівника до матеріальної
відповідальності.

Так, в обґрунтування своєї позиції
позивачем надано в розпорядження суду
копію договору про повну матеріальну
відповідальність, укладеного 01.08.2012
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мега Авто Логістик»
та відповідачем ОСОБА_2, який того ж дня
був прийнятий за сумісництвом на
посаду експедитора транспортного (а.с.
5,7 ).

З тексту даного договору вбачається, що
вказаний договір з метою забезпечення
збереження матеріальних цінностей, що
належать ТОВ «Мега Авто Логістик»,
укладений про те, що працівник, що
займає посаду експедитора
транспортного приймає на себе повну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження ввірених
йому підприємством матеріальних
цінностей (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги регресу до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Оскільки ТОВ «Мега Авто Логістик»
відшкодувало завдані відповідачем
збитки, тому Товариство звернулось до
ОСОБА_2 з вимогою в порядку регресу про
відшкодування завданих підприємству
збитків, що підтверджується листом від
05.08.2013 року № 100. (а.с.9)

Відповідач визнавав свою вину в
пошкодженні переданих йому для
перевезення автомобілів, що
підтверджується з пояснень останнього
Директору ТОВ «Мега Авто Логістик» від
29.05.2013 року. (а.с.8)

Відповідач заподіяну ним матеріальну
шкоду виплачувати не намагався.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2
ЦПК України сторони зобов'язані подати
свої докази чи повідомити про них суд
до або під час попереднього судового
засідання у справі. Суд лише сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Оглянувши надані позивачем докази на
підтвердження своєї позиції, оцінивши
їх належність, допустимість і
достовірність, суд дійшов до висновку
про те, що обставини, на які посилається
позивач, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, є такими, що
ґрунтуються на вимогах закону, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
сплачений судовий збір в розмірі 229,40
грн.

В зв"язку з вищевикладеним, на підставі
ст.134 п.п.1, 2, 6, ст.ст.135-1, 136 ч.3 КЗпП
України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 209,
212-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мега Авто Логістик»
до ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди завданої працівником під час
виконання службових обов'язків -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мега Авто Логістик»
матеріальну шкоду в розмірі 10 371,16 грн.
та витрати по сплаті судового збору в
сумі 229,40 грн., а всього на загальну суму
10 600,56 грн.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Суддя: