Справа № 1327/4796/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Мелешко С. І.

при секретарі Янкевич
Л.В.

за участю адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Червонограді справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з залученням
третьої особи ПАТ «КРЕДОБАНК» про
поділ майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
майна особистою власністю,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 09.10.2012р. звернулася до
суду з позовом, у якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просить:
розділити між нею та відповідачем
ОСОБА_4 сумісно набуте під час шлюбу
майно, шляхом визнання за нею права
власності на ? частину квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
права власності на ? частину
автомобіля марки КІА МАGENTIS, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, а
за відповідачем - право власності на ?
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та право власності на ?
частину автомобіля марки КІА МАGENTIS,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року
випуску; стягнути з відповідача судові
витрати. На обґрунтування своїх вимог
послалася на те, що в період з 27.05.2000р по
15.10.2012р. вона перебувала у шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу у них
народилась донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. За час спільного
проживання з відповідачем у шлюбі вони
набули у власність майно, а саме
двохкімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки
КІА МАGENTIS, державний номерний знак
НОМЕР_1, 2008 року випуску. У придбаній
квартирі за рахунок її коштів було
зроблено ремонт, придбані меблі та
побутову техніку. Згодом у зв'язку із
погіршенням відносин з відповідачем
змушена була залишити дану квартиру та
виїхати на постійне місце проживання у
м. Львів. На час пред'явлення позову
працює у Львівській комерційній
академії та проживає у гуртожитку
даного навчального закладу.
Покликаючись на норми сімейного та
цивільного законодавства просить
здійснити поділ зазначеного майна.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги з урахуванням уточнень
підтримала, просила їх задоволити.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги з
урахуванням уточнень підтримав, просив
їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що дійсно,
спірну квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 він придбав під час
перебування у шлюбі з позивачкою,
відповідно до договору купівлі -
продажу від 15.10.2010р. Однак вважає дану
квартиру своєю особистою приватною
власністю, так як вона була придбана за
кошти, що належали йому особисто.
Автомобіль марки КІА МАGENTIS, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску
також вважає своєю особистою приватною
власністю, так як джерелом придбання
автомобіля були подаровані йому
батьками на день народження кошти в
сумі 16000 доларів США та кошти взяті в
кредит у ПАТ «КРЕДОБАНК» відповідно до
договору від 09.10.2008р., який погашається
за рахунок коштів батька.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не
визнав з аналогічних підстав.

ОСОБА_4 22.11.2012р. пред'явив зустрічний
позов про визнання майна особистою
власністю у якому, з урахуванням
збільшених позовних вимог, просить
визнати квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки
КІА МАGENTIS, державний номерний знак
НОМЕР_1, 2008 року випуску його особистою
приватною власністю. На обґрунтування
позову покликається на те, що в період з
травня 2000р. по жовтень 2012р. перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_3 Від спільного життя у них
народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. За період перебування у
шлюбі з відповідачкою ними 15.10.2010р. було
придбано 2-х кімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Однак,
на його думку, дана квартира не є їхньою
спільною сумісною власністю, оскільки
йому ще до одруження належала на праві
власності 1/3 частка 2-х кімнатної
квартири АДРЕСА_5. Також по 1/3 частки у
цій квартирі належали його матері -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Після закінчення
навчання вони разом з батьками стали у
цій квартирі спільно проживати. Після
розлучення батьків в 2005р. його батько
ОСОБА_7 залишив йому свою частку (1/3) у
цьому житлі.

В цьому ж 2005р. з метою розширення житла
дана квартира була відчужена та на її
місце на ім'я його матері ОСОБА_6 була
придбана 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_2
на підставі договору купівлі - продажу
від 01.07.2005р. В зазначеній квартирі з
моменту придбання і по жовтень 2010р.
проживав позивач, відповідачка, дочка
подружжя ОСОБА_5 та матір позивача -
ОСОБА_6 В зв'язку з погіршенням відносин
між відповідачкою та матір'ю дана
квартира була відчужена, а на отримані
від її продажу кошти були придбані
однокімнатна квартира АДРЕСА_3 (для
матері) та 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_1
(для позивача). Оскільки у квартирі, що
була відчужена, більша частка належала
саме позивачу, то матір повернула йому
кошти за його частку і саме за них
(особисті кошти позивача) була придбана
квартира АДРЕСА_1 Тому з цих підстав
вважає, що остання є його особистою
приватною власністю.

Позивач також зазначив, що автомобіль
марки КІА МАGENTIS, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, є його
особистою приватною власністю, так як
останній був придбаний за подаровані
батьками до його 30 - річчя кошти в сумі
16000 доларів США та кредитні кошти,
отримані в ПАТ «КРЕДОБАНК» на підставі
кредитного договору від 09.10.2008р. № А010131.
При цьому фактично кредитні
зобов'язання перед банком погашав та
погашає по даний час батько позивача -
ОСОБА_7 З цих підстав даний автомобіль
не може вважатися спільною сумісною
власністю подружжя.

Позивач в судовому засіданні зустрічні
позовні вимоги (в т.ч. збільшені)
підтримав, просив їх задоволити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні зустрічні позовні
вимоги (в т.ч. збільшені) підтримав,
просив їх задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_3
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
зустрічний позов не визнав та пояснив,
що такий є безпідставний та не
ґрунтується на належних доказах. Майно
придбавалося подружжям разом під час
шлюбу, а тому є спільно нажитим майном і
підлягає поділу. Просив у задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Представник третьої особи ПАТ
«КРЕДОБАНК» в судовому засіданні
17.01.2013р. пояснив, що дійсно між ОСОБА_4 та
ПАТ «КРЕДОБАНК» 09.10.2008р. було укладено
кредитний договір № А010131, відповідно
до якого банком було надано ОСОБА_4
кредит в сумі 9555 доларів США на строк до
01.02.2014р. для часткової оплати за
договором купівлі - продажу автомобіля
марки КІА МАGENTIS, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску,
укладеного між позичальником та ДП
«Ніко - Захід» ТзОВ «Ніко - Україна». При
цьому його дружиною ОСОБА_3 надавалась
згода на укладення договору та
передачу автомобіля в заставу
відповідно до договору застави від
14.10.2008р. Представник банку також
зазначив, що погашення кредиту
здійснює особисто позичальник;
прострочки у платежах немає, точної
суми заборгованості на даний час
повідомити не може; договору поруки при
укладенні кредитного договору сторони
не укладали. В подальшому, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомляв та не подав
заяви про розгляд справи за його
відсутності, що відповідно до положень
ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для
розгляду справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснив, що відповідач за первинним
позовом та позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_4 є його сином. Після
одруження сина з ОСОБА_3 у них
народилася дочка і вони вирішили
збільшити свою житлову площу. Для цих
потреб він відмовився від своєї частки
у квартирі, вони продали свою 2-х
кімнатну квартиру по АДРЕСА_5 та купили
3-х кімнатну по АДРЕСА_2. Пізніше і ця
квартира була продана, а на її місце
була придбана 2-кімнатна квартира у
АДРЕСА_1, яка є предметом спорту та
1-кімнатна квартира для матері. Спірний
автомобіль був придбаний на 30-річчя
сина, він з колишньою дружиною (ОСОБА_6)
склались по 8000 доларів США, решту взяли
в кредит, який сплачує він особисто.
Свідку невідома ціна купівлі- продажу
цих квартир та сума доплати. Також
зазначив, що хоча платником кредиту за
квитанціями є син, фактично кредит
сплачує він. На його думку, ремонт у
спірній квартирі був косметичний.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
пояснила, що відповідач за первинним
позовом та позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_4 є її сином. Син
одружився у 2000р. з ОСОБА_3 Після
закінчення навчання приїхали
проживати у м. Червоноград. Проживали у
2-х кімнатній квартирі по АДРЕСА_5, яка
належала їй, синові та колишньому
чоловікові в рівних частках. Після
народження в 2005р. онуки ОСОБА_5 дану
квартиру вони продали та купили 3-х
кімнатну по АДРЕСА_2. При її купівлі
покупцем була вона, як і була єдиним
власником. Пізніше дану квартиру вони
продали і купили 2-х кімнатну квартиру у
АДРЕСА_1, яка є предметом спорту та
1-кімнатна квартиру у м. Червонограді
Львівської обл. для неї. При цьому
вказала, що частину грошей вона дала
синові для купівлі квартири у АДРЕСА_1.
Зазначила, що відповідачка за
зустрічним позовом не має на її думку
жодного відношення до цих квартир.
Також пояснила, що на 30-річчя сина вони
разом з колишнім чоловіком ОСОБА_7
вирішили подарувати йому автомобіль.
Для цього вони скинулись грошима в сумі
10000 доларів США, а на решту взяли кредит
у банку. Також зазначила, що давала
синові кошти на проведення ремонту
квартири у АДРЕСА_1, в сумі приблизно 2000
доларів США. Їй відомо, що погашення
кредиту здійснює за сина її колишній
чоловік, який є поручителем по
кредитному договору. ОСОБА_3 на її думку
не вкладала жодних коштів у спірне
майно.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснила, що їй відомо про те, що її
сестра - ОСОБА_6 у свій час продала свою
3-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_5, а на її
місце купила для себе 1-кімнатну
квартиру по АДРЕСА_3, а більшу частину
виручених коштів дала своєму сину на
придбання квартири у АДРЕСА_1. Також
пояснила, що відповідачка по
зустрічному позову ОСОБА_3 під час
подружнього життя не мала коштів на
купівлю спірного майна, ремонт
квартири у АДРЕСА_1 на її думку
проводився за рахунок коштів сестри.
Додатково зазначила, що автомобіль був
подарований ОСОБА_4 батьками на день
народження, частину коштів за
придбаний автомобіль сплачує батько.
Також зазначила, що дані факти їй
відомі зі слів сестри та племінника

З'ясувавши дійсні обставини справи,
права і обов'язки сторін, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
свідків, дослідивши зібрані по справі
докази, суд прийшов до висновку, що
первинний позов підлягає задоволенню,
а у зустрічному позові слід відмовити,
з огляду на таке.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб від
18.03.2010р., повторно виданого відділом
РАЦС Гайворонського р/управління
юстиції Кіровоградської обл., ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з 27.05.2000р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, а/запис № 36. Від
даного шлюбу у них народилася донька -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Відповідно до рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 15.10.2012р. (справа
№ 1327/3514/2012) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
був розірваний.

На підставі договору купівлі-продажу
квартири від 15.10.2010р., укладеного між
ОСОБА_12 і ОСОБА_4, останній придбав 2-х
кімнатну квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 44,8
кв.м., що на день купівлі коштувала 32783,00
грн. Як вбачається з Витягу зі звіту про
вартість майна від 17.05.2013р., складеного
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_14,
ринкова вартість даної квартири
становить 142160,30грн. Дана квартира була
придбана подружжям у зареєстрованому
шлюбі.

Відповідно до кредитного договору №
А010131 від 09.10.2008р., укладеного між ВАТ
«КРЕДОБАНК» (на даний час - ПАТ
«КРЕДОБАНК») і ОСОБА_4 (п.,п.2.1.,2.2.),
останньому надано у кредит в сумі 9555
доларів США на строк до 01.02.2014р. для
потреб здійснення повно/часткової
оплати за договором купівлі - продажу
транспортного засобу марки КІА, модель
МАGENTIS 2.0., 2008 року випуску, № кузова
НОМЕР_2, укладеного між позичальником і
ДП «Ніко - Захід» ТзОВ «Ніко - Україна».

З матеріалів справи убачається, що
автомобіль марки КІА, модель МАGENTIS 2.0.,
2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований на праві власності за
ОСОБА_4, у зв'язку з чим 11.10.2008 р.
Червоноградський ВРЕР ДАІ при ГУМВСУ у
Львівській області видав свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу. При
цьому слід зазначити, що в графі
«особливі відмітки» даного свідоцтва
зазначено «кредит кредобанк з правом
керування ОСОБА_4 ОСОБА_3 відчуження
заборонено». Даний автомобіль був
придбаний подружжям у зареєстрованому
шлюбі.

Відповідно до договору застави від
14.10.2008р., укладеного між ВАТ «КРЕДОБАНК»
(на даний час - ПАТ «КРЕДОБАНК») і ОСОБА_4
(п.,п. 1.1.,1.2.1.4,1.6.) для забезпечення
зобов'язань за кредитним договором від
09.10.2008р. № А010131 останній передав банку у
заставу вищеназваний автомобіль,
предмет застави оцінено сторонами у
84000грн., а заставлений автомобіль
залишається власністю заставодавця
(ОСОБА_4).

Як вбачається з Витягу зі звіту про
вартість майна від 17.05.2013р., складеного
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_14,
ринкова вартість автомобіля марки КІА,
модель МАGENTIS, 2008 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1
становить 97038,61 грн.

Відповідно до розписки від 12.10.2010р.
вбачається, що ОСОБА_3 отримала в позику
грошові кошти в сумі 3000 доларів США у
гр. ОСОБА_15

Допитаний у якості свідка ОСОБА_15
пояснив, що дійсно 12.10.2010р. він на
прохання брата ОСОБА_3 позичив останній
під розписку гроші в сумі 3000 доларів
США у м. Львові для потреб придбання
квартири. Кошти були повернуті в
березні - квітні 2013р., після повернення
грошей він віддав розписку ОСОБА_3 Дана
розписка є дійсною і він підтверджує
повне виконання зобов'язань по ній.

Як вбачається із виписок щодо руху
грошових коштів на рахунках, відкритих
на ім'я ОСОБА_3 за 2005-2013р.р. (лист ПАТ КБ
«Приватбанк» від 19.03.2014р. №
30.1.0.0/2-20140317/1928), остання у вказаний
період володіла та розпоряджалася
грошовими коштами у національній та
іноземній валюті.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Так, у відповідності до статті 69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу. При цьому статтею
71 СК України визначено, що майно, яке є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Статтею 68 СК України
визначено, що розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Пленум Верховного Суду України в
Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначив у
п. 22, що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що
майно, яке є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Отже, законодавець визначився, що поділ
спільної сумісної власності подружжя
здійснюється в натурі. При цьому у п.25
вищезазначеної Постанови зазначено, в
разі якщо неподільні речі не можуть
бути реально поділені між подружжям
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п., п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року N 11,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(ст., ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК
України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Якщо за час окремого
проживання подружжя після фактичного
припинення шлюбних відносин спільне
майно його членами не придбавалося, суд
відповідно до ч.6 ст. 57 СК України може
визнати особистою приватною власністю
дружини, чоловіка майно, набуте кожним
з них за цей період та за вказаних
обставин, і провести поділ тільки того
майна, що було їхньою спільною
власністю до настання таких обставин.

Враховуючи в сукупності вищенаведені
докази та норми законодавства суд
приходить до висновку, що квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
автомобіль марки КІА МАGENTIS, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску
було придбане подружжям у
зареєстрованому шлюбі, являється
спільною сумісною власністю та
підлягає поділу.

При суд не приймає до уваги доводи
ОСОБА_4 щодо спірна квартира і
автомобіль є його особистою приватною
власністю з підстав, що вони придбані
відповідно за виручені кошти від
продажу квартири АДРЕСА_2 та подаровані
кошти батьків і кредитні кошти, частину
його власних коштів, так як з оглянутих
та досліджених судом матеріалів справи
вбачається, що подружжя спільно
приймало участь у придбанні спірного
майна. Зустрічний позов не
підтверджений допустимими доказами,
які мають істотне значення для
вирішення справи та стверджували б про
можливість віднесення спірного майна
до особистої приватної власності.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_4 придбавав
спірну квартиру та автомобіль за
особисті та подаровані кошти та
проводив у квартирі ремонт, суд не
приймає до уваги, оскільки такі є
суперечливими, показання
спростовуються матеріалами справи. При
цьому судом враховано, що свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_6 є батьками позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_4, а свідок
ОСОБА_10 - його рідною тіткою.

За таких обставин, враховуючи заявлені
позовні вимоги щодо поділу спільного
майна подружжя, виходячи з принципу
рівності часток у спільному майні
подружжя, суд вважає можливим поділити
квартиру та автомобіль, що належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності, визнавши за кожним право
власності на 1/2 частину квартири та
автомобіля.

Керуючись ст., ст.10,11,151,152,209,212,215 ЦПК
України, ст., ст. 60-62,70,71,72 СК України, суд
-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину автомобіля марки КІА МАGENTIS,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року
випуску.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ?
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ?
частину автомобіля марки КІА МАGENTIS,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року
випуску.

Стягнути з ОСОБА_4 1161(одну тисячу сто
шістдесят одну) грн. 90 коп. судового
збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3
1337(одну тисячу триста тридцять сім) грн.
30 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна, а
саме квартири що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля марки
КІА МАGENTIS державний номерний знак
НОМЕР_1, 2008 року випуску особистою
приватною власністю ОСОБА_4 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, що
були відсутні в судовому засіданні, в
той же строк, з часу вручення їм копії
даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С. І. Мелешко