АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/2775/14
Головуючий 1-ої інстанції - Боговський
Справа: № 641/44/13-ц
Доповідач - Тичкова О.Ю.
Категорія: договір поруки
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Швецової Л.А., Малінської С.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 24 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю « ОТП Факторинг
України» про визнання договору поруки
припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року представник позивача
звернувся до суду з дійсним позовом.
Просив визнати припиненим договір
поруки № SR-CNL 700/570/2007-1 від 06 квітня 2007
року, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП
Банк», та визнати припиненим
додатковий договір № 1 від 06 липня 2009
року до договору поруки, укладений між
тими ж сторонами.

В обґрунтування посилався на те, що 06
квітня 2007 року між позивачем та ЗАТ
«ОТП Банк» (правонаступником якого є
ПАТ «ОТП Банк») було укладено договір
поруки № SR-CNL 700/570/2007-1 в забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору № CNL 700/570/2007 від 06 квітня 2007
року, укладеного між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП
Банк». Вказаним договором не було
встановлено строку, після якого порука
припиняється, а умова про дію договору
до припинення зобов'язання, що
забезпечується нею, суперечить вимогам
ст. ст. 251, 252 ЦК України.

06 липня 2009 року між позивачем та ЗАТ
«ОТП Банк» було також підписано
додатковий договір № 1 до вказаного
договору поруки.

ОСОБА_5 припинив погашати
заборгованість за кредитним договором
з 08 грудня 2008 року, таким чином з
початку 2009 року у нього виникло
прострочення зобов'язання і,
відповідно, - право вимоги до
поручителя у Банку. ОСОБА_4 з початку 2009
року жодних вимог чи претензій не
отримував.

Оскільки Банк у встановлений договором
шестимісячний термін не звернувся до
поручителя із відповідною вимогою,
спірні договори належить визнати
припиненими відповідно до ч. 4 ст. 559
Цивільного кодексу України (надалі ЦК
України).

Право вимоги виконання зобов'язання
відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю перейшло від
первісного кредитора ЗАТ «ОТП Банк»
(правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк») до ТОВ «ОТП Факторинг України».

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 були залишені
без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням,
представником позивача подана
апеляційна скарга, у якій він просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. В обгрунтування
посилається на незаконність рішення
суду першої інстанції, його
невідповідність нормам матеріального
права.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суду не
повідомили. Про час та місце розгляду
справи представники ПАТ «ОТП Факторинг
Україна» та ОСОБА_4 повідомлялись під
розписку у судовому засіданні, що
фіксувалося технічними засобами (а.с.
214-216). Вказана розписка містить
власноручно написане представником
ОСОБА_4 прізвище та ініціали. ОСОБА_5
також повідомлявся про час та місце
розгляду засобами поштового
відправлення та телеграфу, але
зворотне повідомлення та телеграми
повернулись на адресу апеляційного
суду Харківської області не врученими.

Судова колегія ухвалила розглядати
справу за відсутності сторін та ОСОБА_5,
оскільки вважає, що рішенням суду,
ухваленим за результатами розгляду
позову про припинення договору поруки
не може вплинути на права та обов'язки
боржника за основним зобов'язанням.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, 06
квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»
(правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк») та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір № CNL 700/570/2007 (а.с. 204-207),
за яким останній отримав 120 000 доларів
США, які зобов'язався повернути до 06
квітня 2017 року ( надалі договір
Кредиту).

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором між ЗАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки № SR-CNL 700/570/2007-1 від 06 квітня 2007
року, що був доповнений договором № 1
від 06 липня 2009 року (а.с. 28, 29 ) ( надалі
Договір поруки).

Відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 12 листопада 2010
року, ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником
ЗАТ «ОТП Банк») відступило право вимоги
за кредитним договором № CNL 700/570/2007 від
06 квітня 2007 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», а останнє прийняло таке право
вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно керувався
ст. 559 ЦК України, правовою позицією
Верховного Суду України (надалі ВСУ)
викладеною у постанові від 18.07.2012 року
по справі № 6-78цс12 та обґрунтовано
виходив з того, що відповідно до ст. 4
Договору поруки він діє до повного
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором. Відповідальність
Поручителя припиняється лише після
виконання боргових зобов`язань в
повному обсязі. Дата остаточного
повернення коштів відповідно до умов
кредитного договору визначена 06.04.2017
року та ще не настала.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (надалі ВССУ) № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зі змінами внесеними п. 1 Постанови
ВССУ № 7 від 07.02.2014 року «Про внесення
змін і доповнень до постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Як вбачається із наданого судом
розрахунку заборгованості, ОСОБА_5
останній раз здійснив плановий платіж
по виплаті тіла кредиту 08 грудня 2008
року, а відсотки по кредиту сплачував
до жовтня 2010 року (а.с. 9).

Право на дострокове повернення
кредиту було реалізовано ( застосовано)
Кредитором шляхом подання у липні 2012
року позовної заяви про стягнення
солідарно з боржника та поручителів:
ОСОБА_4, ОСОБА_7 суми заборгованості (а.с.
105).

Доводи апеляційної скарги щодо
обчислення початку перебігу строку
пред'явлення вимоги про дострокове
виконання зобов'язання до поручителя з
моменту фактичного порушення
боржником обов'язку щодо сплати
чергового платежу, тобто з грудня 2008
року, не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Ч. 2 ст. 1050 ЦК
України закріплює право кредитора
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, що може бути
реалізоване ним на власний розсуд до
спливу строку виконання зобов'язання.

В супереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України
ОСОБА_4 доказів реалізації Кредитором
свого права на дострокове повернення
кредиту шляхом направлення на адресу
боржника письмової вимоги у період з
грудня 2008 року по липень 2012 року суду не
надав.

За таких обставин судова колегія
вважає, що Кредитор звернувся з вимогою
до боржника про дострокове повернення
позики у липні 2012 року вперше. Оскільки
така вимога пред'явлена одночасно і до
поручителя, суд першої інстанції
обґрунтовано вважав, що підстави для
припинення договору Поруки відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.4 ч.1 ст. 314,
ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, ст. 559 ЦК
України, постановою ВСУ від 18.07.2012 року
по справі № 6-78цс12, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 24 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: