Cправа № 127/4320/14-ц
Провадження № 2/127/2415/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі:
головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі
Поливаної Ю.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

його
представника ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності в порядку
спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року позивач
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача
ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась
спадщина на частину жилого будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, посвідченого 29
січня 2000 року секретарем Дубівської
сільської ради Жмеринського району,
ОСОБА_7 заповідала позивачу ОСОБА_1
належну їй частину жилого будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Діти
спадкодавиці ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
які є спадкоємцями першої черги, не
претендують на обов'язкову долю в
частині будинку, який ОСОБА_7 заповіла
позивачу.

Позивач спадщину прийняв, після смерті
бабусі вселився в спадковий будинок,
провів газифікацію всього будинку, в
тому числі і спадкової частини будинку.
Однак оформити свої спадкові права в
нотаріальній конторі він не має
можливості, оскільки частина яка
належала померлій ОСОБА_7 в спільному
майні не виділена, а також в зв'язку з
тим, що право власності на частину
будинку не зареєстровано в
встановленому законом порядку.

Спадщина відкрилась на частину
будинку, яка була в спільній сумісній
власності. Так ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
належить 73/100 жилого будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Оскільки частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівним, то спадкодавцю
ОСОБА_7 належало 73/300. Саме на цю частину
жилого будинку в АДРЕСА_1 відкрилась
спадщина.

Постановою від 12.12.2013 року державний
нотаріус Жмеринської районної
державної нотаріальної контори
відмовив позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину на будинок
АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що відсутні
правовстановлюючі документи на
вищевказане будинковолодіння.

Оскільки в інший спосіб вирішити дане
питання позивач не може, тому звернувся
до суду з даним позовом та просить
визначити, що частка померлої ОСОБА_7 в
праві спільної сумісної власності на
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1 становить 73/300, та
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на
73/300 частину вищевказаного будинку.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Просили задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися,
надавши заяви з проханням розглянути
справу у їх відсутність. Позовні вимоги
визнають в повному обсязі і просять їх
задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представника, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1
Жмеринським міським відділом РАГС
Вінницької області ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Судом було встановлено, що ОСОБА_7,
29.01.2000 року уклала заповіт, згідно з
яким вона заповіла належну їй ? частину
жилого будинку, який знаходиться в
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно рішення Староміського
районного народного суду м. Вінниці
від 28.03.1989 року, судом встановлено, що за
ОСОБА_10 визнано право власності на ?
будинку в АДРЕСА_1, встановлено факт
прийняття спадщини ОСОБА_6 і ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_11 і визнано за ними
право власності на 1/6 будинку по
АДРЕСА_1, а також здійснено поділ
будинку по АДРЕСА_1 (а.с.10-13).

З довідки квартального комітету "Малі
Хутори-Центр" від 17.12.2013 року № 1226 судом
встановлено, що ОСОБА_1, дійсно проживає
за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2000 року і
по теперішній час (а.с. 14).

Згідно довідки № 74 виданої 07.02.2014 року
виконавчим комітетом Дубівської
сільської ради Жмеринського району
Вінницької області, судом встановлено,
що до дня смерті, на день смерті ОСОБА_7
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, її онук, ОСОБА_1
дійсно проживав разом з нею в одному
житловому будинку по АДРЕСА_2 (а.с.15).

З постанови Жмеринської районної
державної нотаріальної контори
Вінницької області про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, судом
встановлено, що ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1, що залишився після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 відмовлено в
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вищезазначений будинок (а.с. 17).

З технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_3, виготовленого 25.12.2013 року КП
"ВМБТІ", судом встановлено, що на праві
власності ОСОБА_1 належить 27/100 та
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 -73/100 (а.с. 18-20).

Згідно копії спадкової справи №264/1098,
заведеної Жмеринською районною
державною нотаріальною конторою
(а.с.66-67), до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 відповідачі по справі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на спадкове
майно, а саме на 1/4 частини будинку
АДРЕСА_1 не претендують.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошена померлою.

Місем відкриття спадщини, згідно ст. 1221
ЦК України є останнє місце проживання
спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визнанні у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначенні у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповіто є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК УРСР,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити
права спадкоємства одного, кількох
або всіх спадкоємців за законом.

Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Згідно ст. 50 Закону України "Про
нотаріат" спір про право, оснований на
вчиненній нотаріальній дії,
розглядається судом у порядку
позовного провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року "Про практику розгляду
судами України справ про спадкування",
якщо у шестимісячний строк позивач
вступив в управління або володіння
спадковим майном, або його частиною,
суд з цих підстав вирішує питання про
визнання права на спадкове майно.

Ст. 8 Конституції України визначено,
що норми Конституції України є нормами
прямої дії; звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Ст. 41 Конституції України передбачено,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності;
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності; право
приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Ст. 392 ЦК України визначено, що власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, а тому у даному випадку
існують підстави та необхідність для
захисту права позивача шляхом визнання
права власності у порядку спадкування
за заповітом, оскільки іншим шляхом
захистити цивільне право позивача
неможливо, внаслідок неможливості
визначити частку померлої ОСОБА_7 в
праві спільної сумісної власності на
будинок з господарськими будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, а саме, якою часткою
будинку вона володіла, а отже позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідачів на користь
позивач судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. 16,
328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1268, 1269 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року "Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визначи, що частка померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 в праві спільної
сумісної власності на будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 становить 73/300.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за заповітом на
73/300 частин будинку АДРЕСА_1 (до складу
будинковолодіння з господарськими
будівлями та спорудами входить:
житловий будинок "А", прибудова "а1",
прибудова "а2", тамбур "а", погріб "п/а",
погріб "п/а1", погріб "п/а2", сарай "Б",
сарай "б", убиральня "Г", огорожа №1-3,
зливна яма "з/я").

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 361 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особами, у
відсутність яких воно ухвалене, -
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя: