Справа № 474/253/14-ц.
Провадження № 2/474/111/2014 року.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16.04.2014 року
Врадіївський районний суд

Миколаївської області

У складі головуючого судді
Тихоненко М.І.

При секретарі судового засідання
Степанову В.В.

За участю відповідача
ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду с.м.т.
Врадіївка цивільну справу за позовом
Публічного Акціонерного Товариства
„Державний ощадний банк України" до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості в розмірі 29
233 грн. 24 коп., -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2014 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернувся на
адресу Врадіївського районного суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості в
розмірі 29 233 грн. 24 коп., мотивуючи позов
тим, що 27 лютого 2008 року між ВАТ
„Державний ощадний банк України" та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 133 про надання
кредиту у розмірі 20 000 гривень строком
на 36 місяців із сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 25 %
річних на суму залишку. Згідно п. 1.6
даного кредитного договору відповідач
ОСОБА_2 повинен погашати суму кредитної
заборгованості та відсотки за
користування кредитом щомісяця
рівними платежами в сумі 555,56 гривень
до 30 числа кожного місяця. З метою
забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за кредитним договором № 133
між ПАТ „Державний ощадний банк
України" та з ОСОБА_1, ОСОБА_3 були
укладенні договори поруки від 27 лютого
2008 року, згідно умов п. 1.2 розділу 1
договорів поруки останні відповідають
в повному обсязі, як боржники перед
кредитором по сплаті суми основного
бору, а також відсотків за користування
кредитом у випадку невиконання
позичальником ОСОБА_2 своїх кредитних
зобов'язань. В порушення вимог п. 1.6
кредитного договору № 133 від 27 лютого
2008 року ОСОБА_2 ухиляється від
виконання зобов'язань та сплати
відповідних платежів, внаслідок чого
виникла заборгованість у розмірі 29 233
грн. 24 коп.

В судове засідання представник
позивача ПАТ „Державний ощадний банк
України" Коршомний В.П. не з'явився,
однак надав на адресу суду заяву, в якій
просить розглядати дану цивільну
справу у відсутності представника
позивача ПАТ „Державний ощадний банк
України", позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та наполягає на
задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомив та клопотання про розгляд
даної цивільної справи у його
відсутність не надав, хоча у
встановленому законом порядку був
повідомлений про час та місце розгляду
даної цивільної справи, про що свідчить
поштове повідомлення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала
повністю та заперечувала проти
задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомила та клопотання про розгляд
даної цивільної справи у її
відсутність не надала, хоча у
встановленому законом порядку була
повідомлена про час та місце розгляду
даної цивільної справи, про що свідчить
поштове повідомлення.

Аналізуючи докази та пояснення
сторін, суд визнав доведеними такі
факти:

- 27 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та
ВАТ „Державний ощадний банк Україна"
укладено кредитний договір № 133, за
умовами якого банк зобов'язувався
надати ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі
у розмірі 20 000 гривень строком на 3 роки
під 25 % річних, а ОСОБА_2 відповідно до п.
1.6 зобов'язувався здійснювати
погашення кредиту рівними частинами в
сумі 555,56 грн., та сплачувати проценти,
нараховані на залишок заборгованості,
щомісячно до 30 числа кожного місяця
наступного за звітним. Згідно умов
даного договору п. п. 1.6, 1.7., 1.8., 1.5.2.2.,
1.5.2.3., 5.1., 5.2., 3.3.1., 3.2.2., передбачений
механізм нарахування процентів за
користування кредитом, порядок їх
сплати, сплата комісійних, сплата
штрафних санкцій, пені (кредитний
договір № 133 від 27 лютого 2008 року,
графік погашення кредиту та відсотків
та сукупних платежів до кредитного
договору № 133 від 27 лютого 2008 року, що є
невід'ємною його частиною);

- 27 лютого 2008 року між ВАТ
„Державний ощадний банк України" та
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були укладені
договори поруки, згідно умов п. 1.2.
розділу 1, яких останні відповідають в
повному обсязі, як боржники перед
кредитором у випадку невиконання
позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань
(договори поруки від 27 лютого 2008 року);

- 27 лютого 2008 року ВАТ
„Державний ощадний банк Україна"
відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит
в сумі 20 000 гривень (заява на видачу
готівки від 27 лютого 2008 року );

- при укладенні кредитного
договору № 133 від 27 лютого 2008 року
сторони, - кредитор ВАТ "Державний
ощадний банк України" та позичальник
ОСОБА_2 домовилися про збільшення
строків позовної давності, згідно
розділу 7, п.7.8 даного кредитного
договору та відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК
України до 3-х років для всіх грошових
зобов'язань позичальника (в тому числі
комісійних винагород, пені), що
передбачені умовами договору
(кредитний договір № 133 від 27 лютого 2008
року);

- у період з жовтня 2008 року по 24
лютого 2014 року в зв'язку з неналежним
виконанням взятих на себе зобов'язань у
відповідача ОСОБА_2 утворилася
заборгованість по сплаті стандартної
та простроченої заборгованості по
кредиту, відсоткам за користування ним,
пені та комісійним, загальна сума якої
складає 29 233 грн. 24 коп., яка станом на 24
лютого 2014 року складається з: - 5 824,00
грн. - заборгованості основного боргу; -
12 396,00 грн. - простроченої
заборгованості по основному боргу; - 7
225,55 грн. - простроченої заборгованості
по відсоткам; - 3 695,87 грн. - суми пені; - 91,82
грн. - суми несплачених комісійних, яка
станом на день розгляду справи в суді
не погашена (розгорнутий розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 133 від 27 лютого 2008 року);

- 24 лютого 2012 року Банком
відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
вручені письмові вимоги про усунення
порушення по погашенню простроченої
заборгованості по кредиту не пізніше 30
днів з моменту отримання даної вимоги,
в якій відповідачі особисто
розписалися за отримання вимоги
(вимога від 17 лютого 2012 року вих. № 287);

- 12 червня 2011 року найменування
банку із Відкритого Акціонерного
Товариства „Державний ощадний банк
України" було змінено на Публічне
Акціонерне Товариство „Державний
ощадний банк" (зміни до Статуту ВАТ
„Державний ощадний банк України",
Наказ №112 від 03.03.2011 року);

Суд вважає, що між сторонами
виник спір та склалися правовідносини
з приводу стягнення заборгованості за
кредитним договором.

При прийнятті рішення, суд керується
ст. ст. 526, 529, 530 ЦК України, якими
передбачено, що зобов'язання мають
виконуватися до умов договору, норм ЦК,
у встановлені строки.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
проценти, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України по
кредитному договору банк чи інший
фінансовий заклад зобов'язані видати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах встановлених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит, та сплатити проценти.

Як, вбачається з наявних у справі
матеріалів та встановлених в судовому
засіданні фактів, що між ОСОБА_2 та ВАТ
„Державний ощадний банк України" 27
лютого 2008 року було укладено
кредитний договір № 133, за умовами
якого відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4,
1.6., 1.7., 1.8 банк зобов'язувався надати
ОСОБА_2 кредит у розмірі 20 000 грн.,
строком на 36 місяців під 25% річних, а
ОСОБА_2 зобов'язувався здійснювати
погашення кредиту рівними частинами в
сумі 555,56 грн., щомісячно з кінцевим
терміном повернення 26 лютого 2011 року,
відповідно до графіку погашення
кредиту і відсотків (далі -графік),
приведених у положенні № 1, який є
невід'ємною частиною цього договору,
включаючи проценти за користуванням
кредитом та у разі порушення термінів
погашення процентів за платежі,
сплачує пеню відповідно до п. 5.2.
розділу 5 цього договору, п. 7.8 розділу 7
даного кредитного договору сторони
домовилися про збільшення строків
позовної давності до 3 років для всіх
грошових зобов'язань. Станом на час
звернення ПАТ «Державний ощадний банк
України» в суд з даним позовом,
заборгованість відповідача ОСОБА_2 за
кредитним договором № 133 від 27 лютого
2008 року, згідно розгорнутого
розрахунку банку про наявність
заборгованості склала - 29 233 грн. 24 коп.,
з якої становить: - 12 396,00 грн. -
простроченої заборгованості по
основному боргу; - 7 225,55 грн. -
простроченої заборгованості по
відсоткам; - 3 695,87 грн. - суми пені; - 91,82
грн. - суми несплачених комісійних.

На підставі вищевикладеного, з
врахуванням того, що позивач
зобов'язання за кредитним договором №
133 від 27 лютого 2008 року, виконав в
повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2
взяті на себе зобов'язання за даним
договором не виконав, внаслідок чого за
ним рахується заборгованість у розмірі
29 233 грн. 24 коп.

Кредитні зобов'язання ОСОБА_2
забезпечено договорами поруки,
укладеними 27 лютого 2008 року з ОСОБА_1,
ОСОБА_3

Підстави, обсяг та умови
відповідальності поручителів, а також
інші права та обов'язки сторін,
передбаченні статтями 553 - 559 ЦК України
та розділами 1 - 6 договорів поруки.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК,
якщо договором не встановлено строку
його закінчення, порука припиняється,
якщо кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явив
вимоги до поручителя. Аналогічні умови
містить п. 4.2 розділу 4 договорів поруки
від 27 лютого 2008 року.

Договорами поруки від 27 лютого 2008
року не передбачені строки закінчення
їх дій, а умова дії поруки до повного
виконання позичальником чи
поручителем зобов'язань перед
кредитодавцем не може розглядатися, як
установлення строку дії поруки,
оскільки відповідно до статей 251, 252 ЦК
строком є період у часі, а не подія.

Отже, банк, як кредитодавець,
має право пред»являти вимоги до
поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_3 протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором боржником ОСОБА_2,
тобто протягом шести місяців з 26
лютого 2011 року по 26 серпня 2011 року.

Разом з тим, з матеріалів
справи вбачається, що після настання
строку повернення кредитних коштів 26
лютого 2011 року банк не пред'явив вимоги
до поручителів протягом шести місяців,
а позов в інтересах банку пред'явлено 26
лютого 2014 року, тобто поза межами
строку дії договорів поруки. Виходячи з
того, що строк поруки не є строком для
захисту порушеного права, а є строком
для існування (дії) самого зобов'язання
поруки (преклюзивність строку), то і
право кредитора, і обов'язок поручителя
по його закінченні припиняється.

Оскільки із закінченням
шестимісячного строку припинилося
матеріальне право (поручительство), то
пред'явлення позову поза межами цього
строку позбавляє Банк права на
задоволення позову до поручителів в
судовому порядку.

При цьому, суд не бере до уваги
те, що 24 лютого 2012 року банком були
вручені поручителям ОСОБА_1, ОСОБА_3
вимоги за вих. № 287 про усунення
порушення та погашення існуючої за
ОСОБА_2 заборгованості по кредитному
договорі від 27 лютого 2008 року № 133.
Оскільки, по - перше, зі змісту вимоги
про усунення порушення за вих. № 287 від
17 лютого 2012 року будь - яких конкретних
вимог до поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_3 не
вбачається. По - друге, вимога про
усунення порушення не вручена
поручителям ОСОБА_1, ОСОБА_3 протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором боржником ОСОБА_2,
тобто в період з 26 лютого 2011 року по 26
серпня 2011 року, а була вручена вже дана
вимога поручителям 24 лютого 2012 року.

Отже, вимога вих. № 287 про усунення
порушень від 17 лютого 2012 року не може
вважатися належним доказом
своєчасного пред'явлення банком вимоги
до поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_3, а тому і
доказом продовження дії договорів
поруки після 26 серпня 2011 року.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення позову в частині
покладення на ОСОБА_1, ОСОБА_3
солідарного обов'язку, щодо повернення
кредитних коштів, процентів, пені та
комісійних.

За таких обставин, суд розглянувши
дану цивільну справу в межах заявлених
позовних вимог, на підставі наданих
сторонами доказів, з урахуванням
встановлених у судовому засіданні
фактів, дійшов до висновку, в позові до
поручителів - ОСОБА_1, ОСОБА_3 -
відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України,
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213,
214, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного Акціонерного
Товариства „Державний ощадний банк
України" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості в
розмірі 29 233 грн. 24 коп.- задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
„Державний ощадний банк України"
заборгованість за кредитним договором
№ 133 від 27 лютого 2008 року в розмірі 29 233
(двадцять дев»ять тисяч двісті
тридцять три) грн. 24 коп., яка станом на
24 лютого 2014 року складається з: - 5 824,00
грн. - заборгованості основного боргу; -
12 396,00 грн. - простроченої
заборгованості по основному боргу; - 7
225,55 грн. - простроченої заборгованості
по відсоткам; - 3 695,87 грн. - суми пені; - 91,82
грн. - суми несплачених комісійних.

В позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
„Державний ощадний банк України"
судовий збір в розмірі 292 (двісті
дев»яносто дві) грн. 33 коп.

Апеляційну скаргу на рішення
може бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Врадіївський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: