У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом прокурора м.
Кіровограда в інтересах держави в
особі Кіровоградської міської ради до
ОСОБА_3 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки та
приведення її до попереднього стану, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 16 вересня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 12
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року прокурор м.
Кіровограда в інтересах держави в
особі Кіровоградської міської ради
звернувся до суду з указаним позовом, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 22,1 кв. м по АДРЕСА_2 шляхом
знесення за свій рахунок,
розташованого на ній нерухомого майна -
індивідуального гаража, та повернути
земельну ділянку власнику -
Кіровоградській міській раді.

Позов обґрунтовано тим, що за
результатами перевірки додержання
земельного законодавства державною
інспекцією сільського господарства у
Кіровоградській області та
прокуратурою м. Кіровограда
встановлено, що ОСОБА_3 самовільно
займає земельну ділянку площею близько
22,1 кв. м по АДРЕСА_2 під розміщення
гаража на землях житлової та
громадської забудови, які відносяться
до земель комунальної власності.
Постановами державного інспектора
сільського господарства в
Кіровоградській області № 062 від 13
листопада 2012 року ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 53-1
Кодексом України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП), накладено
на неї адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 170 грн та № 012
від 16 січня 2013 року ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-5
КУпАП, накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170
грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 16 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 12 листопада 2013 року, позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 22,1 кв. м по АДРЕСА_2
шляхом знесення за свій рахунок,
розташованого на ній нерухомого майна -
індивідуального гаража, та відновити
попередній стан зазначеної земельної
ділянки. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_3 самовільно зайняла
спірну земельну ділянку та
користується розташованим на ній
нерухомим майном - індивідуальним
гаражем, у зв'язку з чим зазначена
земельна ділянка підлягає поверненню
власнику - Кіровоградській міській
раді із зобов'язанням ОСОБА_3 звільнити
цю самовільно зайняту ділянку шляхом
знесення за свій рахунок розташованого
на ній нерухомого майна -
індивідуального гаража, та
відновленням попереднього стану
земельної ділянки.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанцій не можна
погодитися з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Ленінської
районної ради народних депутатів м.
Кіровограда від 21 жовтня 1993 року № 279
чоловіку ОСОБА_3 - ОСОБА_4 як
квартиронаймачеві квартири АДРЕСА_1
надано дозвіл на узаконення тимчасової
дерев'яної господарської споруди -
альтанки на подвір'ї вказаного
житлового будинку та закріплено її за
квартиронаймачем ОСОБА_4 (а.с. 38).

Судами також встановлено, що на
теперішній час на місці тимчасової
дерев'яної господарської споруди -
альтанки за відсутності дозвільних
документів на будівництво та
документів, що посвідчують право
власності або право користування
земельною ділянкою, побудовано гараж.

У 2008 році ОСОБА_4 самовільно зайняв
земельну ділянку площею 22,1 кв. м по
АДРЕСА_2 для розміщення гаража. Ця
земельна ділянка належить до земель
комунальної власності відповідно до
ст. ст. 84, 122 ЗК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 39).

Постановою державного інспектора
Держсільгоспінспекції в
Кіровоградській області Чернового М.М.
№ 062 від 13 листопада 2012 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 170 грн (а.с. 12), який був
добровільно сплачений відповідачем, що
підтверджується квитанцією № 1210017 від
13 листопада 2012 року (а.с. 6).

13 листопада 2012 року державним
інспектором Держсільгоспінспекції в
Кіровоградській області Черновим М.М.
було видано припис № 079 про усунення
ОСОБА_3 у 30-денний термін вимог
земельного законодавства України. Цей
припис отримано ОСОБА_3 13 листопада 2012
року (а.с. 14).

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 12 грудня
2012 року встановлено, що ОСОБА_3 не
виконала вимоги припису від 13
листопада 2012 року № 079 (а.с. 17), на
підставі чого державним інспектором
Держсільгоспінспекції в
Кіровоградські області Маслюковою Т.М.
16 січня 2013 року було складено протокол
про адміністративне правопорушення №
012 щодо ОСОБА_3 за ст. 188-5 КУпАП (а.с. 20) та
постановою № 012 від 16 січня 2013 року
ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-5 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 170 грн (а.с. 19),
який був добровільно сплачений
відповідачем, що підтверджується
квитанцією № 113 від 16 січня 2013 року (а.с.
16).

Не можна повністю погодитися із
висновками судів про знесення за
рахунок ОСОБА_3 розташованого на
спірній земельній ділянці нерухомого
майна - індивідуального гаража.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», резолютивна
частина повинна мати вичерпні,
чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у статтях 215 -
217 ЦПК України, зокрема, конкретні дії,
які відповідач повинен вчинити та на
чию користь, або інший передбачений
законом спосіб захисту порушеного
права.

Як убачається із матеріалів справи,
відповідно до рішення виконавчого
комітету Ленінської районної ради
народних депутатів м. Кіровограда від 21
жовтня 1993 року № 279 ОСОБА_4 як
квартиронаймачеві квартири АДРЕСА_1
надано дозвіл на узаконення тимчасової
дерев'яної господарської споруди -
альтанки на подвір'ї вказаного
житлового будинку та закріплено її за
квартиронаймачем ОСОБА_4

Зобов'язуючи ОСОБА_3 відновити стан
земельної ділянки, який існував до
початку проведення будівельних робіт,
поза увагою суду першої інстанції
залишилося те, що такий виклад
резолютивної частини рішення суду
утруднить його виконання. Суди не
встановили, який стан земельної
ділянки був до побудови гаража і до
якого саме стану необхідно привести
земельну ділянку.

Поза увагою суду залишилися уточнені
позовні вимоги прокурора м.
Кіровограда в інтересах держави в
особі Кіровоградської міської ради,
який просив зобов'язати ОСОБА_3
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 22,1 кв. м по АДРЕСА_2
шляхом знесення за свій рахунок,
розташованого на ній нерухомого майна -
індивідуального гаража, та повернути
земельну ділянку власнику -
Кіровоградській міській раді (а.с. 124-125).
Суд розглянув справу без урахування
уточнених позовних вимог.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права належної уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315
ЦПК України належним чином не
перевірив доводів апеляційної скарги
та дійшов передчасного висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Оскільки допущені порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, ухвалені
у справі судові рішення необхідно
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 16 вересня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 12
листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко