Справа № 755/5251/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
ОСОБА_2 на її користь пеню за
прострочення сплати аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 21 липня 2011 року
по 01 січня 2013 року в розмірі 4 148 гривень
07 копійок та пеню за прострочення
сплати аліментів на особисте
утримання, за період з 21 липня 2011 року
по 01 січня 2013 року в розмірі 4 890 гривень
76 копійок, а всього 9 038 гривень 83
копійки; судові витрати покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що згідно рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 30 серпня 2011 року у справі за
її позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, стягнуто з останнього на її
користь на утримання доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки з усіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісяця,
починаючи стягувати від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення донькою повноліття та на
особисте утримання в розмірі ? частини
всіх видів його доходу, до досягнення
дитиною трьохрічного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак, відповідач від
сплати аліментів ухиляється, аліменти
в повному обсязі не сплачує,
заборгованість по аліментам станом на
01 січня 2013 року складає 24 061,79 гривень.
Вважає, що заборгованість по аліментам
виникла з вини відповідача. Рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 30 серпня 2011 року про
стягнення з відповідача аліментів було
ухвалено за його участю. Окрім цього, 09
липня 2013 року ухвалою Яготинського
районного суду Київської області в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. києві, зацікавлена особа:
ОСОБА_1 про зобов'язання перерахувати
розмір заборгованості по сплаті
аліментів, відмовлено. На дане рішення
суду, 09 серпня 2013 року ОСОБА_2 подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати ухвалу Яготинського
районного суду Київської області від 09
липня 2013 року. 15 жовтня 2013 року колегією
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Київської
області апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилено. Ухвалу Яготинського
районного суду Київської області від 09
липня 2013 року залишено без змін. Відтак,
загальна сума пені за несвоєчасну
сплату аліментів складає: 9 038 гривень 83
копійки.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі, з
підстав викладених у позовній заяві,
просила позов задовольнити. Додатково
зазначила, що відповідач весь час
ухиляється від сплати аліментів.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, з підстав викладених у
запереченнях, просив відмовити у
задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві знаходиться
виконавчий лист №2-564 від 30 серпня 2011
року Яготинського районного суду
Київської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в
розмірі ? частина всіх видів заробітку
щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1 р/н), до досягнення дитиною
повноліття та виконавчий лист №2-564 від
30 серпня 2011 року Яготинського
районного суду Київської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліментів в розмірі ? частина всіх
видів заробітку щомісячно на її
утримання починаючи з 21.07.2011 року до
досягнення дитиною трирічного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки-розрахунку
заборгованості по аліментам від 04
квітня 2013 року № 10507, виданої Відділом
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 зі сплати
аліментів на користь ОСОБА_1 на
утримання доньки ОСОБА_3, станом на 01
січня 2013 року становить 8021,46 гривень
(а.с.6).

Відповідно до довідки-розрахунку
заборгованості по аліментам від 04
квітня 2013 року № 10508, виданої Відділом
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва, загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 зі сплати
аліментів на користь ОСОБА_1, становить
станом на 01 січня 2013 року 16 040,33 гривень
(а.с.7).

Заборгованість по аліментам
розрахована з 21 липня 2011 року по
грудень 2012 року включно та
нараховувалась, згідно
середньомісячної заробітної плати
одного штатного працівника, наданої
Головним управлінням статистики у м.
Києві, ст. 74 ЗУ «Про виконавче
провадження» та згідно довідки від
02.01.2013р. з ФОП ОСОБА_4

В подальшому, як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до
Яготинського районного суду Київської
області із скаргою на дії відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ВДВС Дніпровського РУЮ м.
Києва при визначенні розміру
заборгованості станом на 01 січня 2013
року в довідках-розрахунках
заборгованості по аліментам № 10507 та №
10508 від 04 квітня 2013 року державний
виконавець нараховувала
заборгованість по аліментам на
утримання його доньки та матері дитини
згідно середньомісячної заробітної
плати одного штатного працівника,
наданої Головним управлінням
статистики у м. Києві. При розрахунку
заборгованості по аліментам не було
враховано, що в період з 2011 року по 10
травня 2012 року він був приватним
підприємцем, з 10 травня 2012 року до 15
жовтня 2012 року він тимчасово не
працював та з 15 жовтня 2013 року офіційно
працює на 0,5 ставки складальником
меблів у ФОП ОСОБА_4

Ухвалою Яготинського районного суду
Київської області від 09 липня 2013 року, в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, зацікавлена особа:
ОСОБА_1 про зобов'язання перерахувати
розмір заборгованості по сплаті
аліментів, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 15 жовтня 2013 року,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 було
відхилено, а ухвалу Яготинського
районного суду Київської області від 09
липня 2013 року залишено без змін.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1
також зверталася до Яготинського
районного суду Київської області із
скаргою на бездіяльність органу
Державної виконавчої служби, яку
обґрунтовувала тим, що на її
неодноразові звернення, щодо
розрахунку заборгованості по
аліментам, жодної відповіді не
отримувала, їй не відомо яка
заборгованість по аліментам, чи
виконано державним виконавцем дії
направлені на встановлення доходу
боржника та розрахунку розміру
аліментів.

Ухвалою Яготинського районного суду
Київської області від 09 листопада 2012
року, у вказаній справі, було
встановлено, що жодних дій щодо
розрахунку розміру аліментів та
заборгованості по аліментам державним
виконавцем вчинено не було, та не
повідомлено про це боржника та
стягувача, що свідчить про
бездіяльність державного виконавця.

Вказаною ухвалою Яготинського
районного суду Київської області від 09
листопада 2012 року було визнано
неправомірною бездіяльність державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
по виконанню рішення Яготинського
районного суду Київської області про
стягнення із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Київ, проживає в АДРЕСА_1
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі ? частини з усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісяця, починаючи
стягувати від дня пред'явлення позову
до суду і до досягнення донькою
повноліття та на особисте утримання в
розмірі ? частини всіх видів його
доходу, до досягнення дитиною трьох
річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того, ОСОБА_1 повторно зверталася
до Яготинського районного суду
Київської області із скаргою на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, яку обґрунтовувала
неправильним нарахуванням державним
виконавцем заборгованості про
аліментах станом на 01 грудня 2012 року.

В межах розгляду даної справи судом
встановлено, що розрахунок
заборгованості по аліментам
розрахований за період з 01.07.2012р. по
01.12.2012р. з розміру середньомісячної
заробітної плати одного штатного
працівника, наданої Головним
управлінням статистки у м. Києві, однак
в довідці сума з якої проводився
розрахунок не вказана, що унеможливлю
перевірити правильність нарахування
аліментів. Також, стягнення
проводиться по двох виконавчих листах,
але державним виконавцем суми
стягнення не розмежовані, що також
унеможливлює перевірити правильність
нарахування аліментів на утримання
дружин та неповнолітньої дитини. Також,
судом було встановлено, що з 15 жовтня 2012
року ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 та
отримує заробітну плату, але в своїй
довідці про розрахунок заборгованості
державний виконавець проводить
розрахунок виходячи із розміру
середньомісячної заробітної плати
одного штатного працівника, наданої
Головним управлінням статистки у м.
Києві, а не доходу боржника.

Ухвалою Яготинського районного суду
Київської області від 18 квітня 2013 року,
у вказаній справі, зобов'язано
державного виконавця Дніпровського
районного управління юстиції провести
перерахунок заборгованості по
аліментам станом на 01 грудня 2012 року,
здійснений державним виконавцем
Янковською У.В., згідно виконавчого
листа 2-564 від 30 серпня 2009 року
Яготинського районного суду Київської
області та скласти відповідну довідку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти,
встановлені рішенням чи вироком суду,
що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на
правовій властивості законної сили
судового рішення і визначається його
суб'єктивними і об'єктивними межами, за
якими сторони та інші особи, які брали
участь у розгляді справи, а також їх
правонаступники не можуть знову
оспорювати в іншому процесі
встановлені судовим рішенням у такій
справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими
для суду, який розглядає справу навіть
у тому випадку, коли він вважає, що вони
встановлені невірно. Таким чином,
законодавець намагається забезпечити
єдність судової практики та запобігти
появі протилежних за змістом судових
рішень.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
преюдиційність поширюється не тільки
на осіб, що брали участь у справі, а й на
особу, щодо якої відповідними
рішеннями встановлено певні обставини,
незалежно від того, чи брала вона
участь у справі.

Також, як було встановлено судом
відповідач, ОСОБА_2, неодноразово, а
саме 07 березня 2012 року та 11 серпня 2012
року звертався до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
із заявами, з проханням чітко вказати
суму заборгованості по місяцям (якщо
така є) починаючи з 21.07.2011р. та розписати
ці суми (по яким розрахункам саме ці
суми розраховуються) і як в подальшому
йому розраховувати суму оплати
аліментів, як він повинен звітувати в
виконавчу службу про сплату аліментів.

Судом встановлено, що відповіді ОСОБА_2
на вказані звернення з відділу
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві не отримував.

Також, судом встановлено, що згідно
довідки від 05 травня 2014 року, ФОП
ОСОБА_4, ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 з 15
жовтня 2012 року та займає посаду
складальників меблів. Загальний розмір
заробітної плати з листопада 2013 року по
квітень 2014 року становить 3618,50 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
кодексу України, при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 )
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням
аліментів банками. В інших випадках
стягується неустойка за весь час
прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження»,
розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання
рішення у порядку, встановленому
Сімейним кодексом України. У разі
визначення суми заборгованості у
частці від заробітку (доходу) розмір
аліментів не може бути менше
встановленого Сімейним кодексом
України.

Державний виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику: у разі якщо виконавчий
документ уперше надійшов для
виконання; за заявою сторін
виконавчого провадження; у разі
надсилання постанови до адміністрації
підприємства, установи, організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця для проведення
відрахування із заробітної плати
(доходів), пенсії та стипендії боржника;
у разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з надходженням
виконавчого документа за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби; за власною ініціативою; в інших
передбачених законом випадках.

В той же час, судом встановлено, що
державним виконавцем під час виконання
рішення Яготинського районного суду
Київської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1 р/н), до досягнення дитиною
повноліття та про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ?
частини всіх видів заробітку щомісячно
на її утримання починаючи з 21.07.2011 року
до досягнення дитиною трирічного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3., у період 2011-2012
років не здійснювались належним чином
виконавчі дії, в тому числі щодо
встановлення місця працевлаштування
боржника та його заробітної плати, у
зв`язку з чим, розмір аліментів
розраховувався не з заробітної плати
боржника, а з розміру середньомісячної
заробітної плати одного штатного
працівника, станом на 09 листопада 2012
року державним виконавцем не було
розраховано розміру аліментів, які мав
сплачувати боржник за двома
виконавчими листами, та не визначено
заборгованості по аліментам, а також не
повідомлено боржника та стягувача про
розрахований державним виконавцем
розмір аліментів, які мав сплачувати
боржник по двом виконавчим листам
щомісячно.

Відповідно до ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заборгованість по сплаті аліментів
за період з 21 липня 2011 року по 31 рудня 2012
року виникла не з вини відповідача,
оскільки саме у зв`язку з бездіяльністю
державного виконавця та його
неправомірних дій, що встановлено в
ухвалах Яготинського районного суду
Київської області, протягом тривалого
часу не було визначено розміру
аліментів які мав сплачувати
відповідач на користь позивача за
двома виконавчими листами, не було
повідомлено відповідача, як боржника у
виконавчому провадженні, про розмір
таких аліментів та про розмір
заборгованості по ним, звернення
відповідача в межах виконавчого
провадження були залишені державним
виконавцем без відповіді, а довідки -
розрахунки заборгованості по
аліментам від 04 квітня 2013 року, були
складені державним виконавцем після
чисельного оскарження його дій.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів не
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 180, 196 Сімейного кодексу України ,
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження», п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: