АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3009/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярука Д.С. Доповідач - Демченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р.,
Волошина М.П.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» на рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
до ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Брокбізнес» про відшкодування шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року публічне
акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
(далі - ПАТ «Інвестеційно-фінансовий
консалтинг») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 та приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» (далі - ПАТ СК
«Брокбізнес») про відшкодування шкоди,
завданої при дорожньо-транспортній
пригоді, мотивуючи тим, що 15 травня 2008
року сталася дорожньо-транспортна
пригода, під час якої зіткнулися
автомобіль марки «Сузукі»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_4, під її керуванням, та
автомобіль марки «Хюндай»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_3, який знаходився під її
керуванням, в результаті чого
автомобіль марки «Сузукі»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав
технічних ушкоджень.

Зазначали, що згідно постанови
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2008 року винною у скоєнні ДТП визнано
ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована в
ПАТ «СК «Брокбізнес» за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземних транспортних
засобів.

30 січня 2008 року між ЗАТ "СК "ВУСО" та
ОСОБА_4 був укладений договір
добровільного страхування наземного
транспорту №-01.

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ
"Сервіс центр "Альфа" №712/08 від 23 травня
2008 року вартість відновлюваного
ремонту автомобіля "Сузукі" становить
13.944 грн.82 коп., про що було складено
страховий акт №3544-02 від 13 червня 2008
року.

Платіжним дорученням №9187 від 13 червня
2008 року страхове відшкодування
виплачено в повному обсязі.

15 серпня 2010 pоку ПАТ «СК «Брокбізнес»
виплатило страхове відшкодування ЗАТ
"СК "ВУСО" у розмірі 7.867 грн.48 коп.

Згідно з договором відступлення прав
вимоги від 23 грудня 2009 року ВАТ
"Інвестиційно-фінансовий консалтинг"
набуло належне ЗАТ "СК "ВУСО" право
вимоги, яке виникло у останнього на
зазначених вище підставах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, до
участі у справі було залучено
правонаступника ОСОБА_2

Відповідно до заяви про уточнення
позовних вимог позивач просив стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «СК
«Брокбізнес» суму завданої
матеріальної шкоди в порядку регресу в
розмірі 6.077 грн.34 грн., а також судові
витрати по справі.

Рішенням Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
12 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
задоволені частково. Стягнуто з ПАТ «СК
«Брокбізнес» на користь позивача 6.077
грн.34 коп. Вирішено питання стосовно
судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК
«Брокбізнес» ставить питання про
скасування рішення Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
12 грудня 2013 року та ухвалення нового
рішення, яким в задоволенні позову ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
відмовити в повному обсязі, зазначаючи,
що рішення постановлене з порушенням
норм матеріального й процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга ПАТ «СК
«Брокбізнес» підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи і не заперечується
сторонами, що 15 травня 2008 року на
вул.Горького,1 у м.Дніпропетровську
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів "Сузукі",
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_4 і під її керуванням,
та автомобіля "Хюндай Акцент",
реєстраційний номер НОМЕР_2, що належав
ОСОБА_3 і під її керуванням.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 18 червня 2008 року, яка
набрала чинності, ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.9).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, як власника автомобіля марки
«Хюндай Акцент», реєстраційний номер
НОМЕР_2, застрахована в ПАТ «СК
«Брокбізнес», що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с.64).

30 січня 2008 року між ЗАТ "СК "ВУСО" та
ОСОБА_4 укладений договір
добровільного страхування наземного
транспорту №-01 (а.с.10-11).

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ
"Сервіс центр "Альфа" №712/08 від 23 травня
2008 року вартість відновлюваного
ремонту автомобіля марки "Сузукі",
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить
13.944 грн. 82 коп., про що складено
страховий акт №3544-02 від 13 червня 2008
року (а.с.12,23).

Платіжним дорученням №9187 від 13 червня
2008 року ЗАТ «СК «ВУСО» страхове
відшкодування сплатило ОСОБА_4 у
повному обсязі (а.с.13).

15 серпня 2010 pоку ПАТ «СК «Брокбізнес»
виплатило страхове відшкодування ЗАТ
"СК "ВУСО" у розмірі 7.867 грн.48 коп.

За договором відступлення прав вимоги
від 23 грудня 2009 року ПАТ
"Інвестиційно-фінансовий консалтинг"
набуло належне ЗАТ "СК "ВУСО" право
вимоги відповідно до ст.27 Закону
України «Про страхування» у зв'язку з
виплатами страхових відшкодувань за
договорами добровільного страхування
наземного транспорту, до осіб,
відповідальних за нанесені збитки
(а.с.37,38-39).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла (а.с.87).

Ухвалою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2012
року по даній справі залучено у якості
відповідача ОСОБА_2 (а.с.79).

Згідно до вимог ст.1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Як зазначено в п.п.4,6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27
Закону України "Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних виплат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдану
шкоду.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальника.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду
заподіяну майну потерпілих, становить
25.500 грн.

Згідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п.19 постанови «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня
2013 року зазначив, що з урахуванням
змісту ст.979 ЦК та ст.16 Закону України
"Про страхування" у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (п.5 ч.1 ст.989 ЦК, п.5 ч.1
ст.991 ЦК) може бути підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

С урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
районний суд обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг».

Проте, стягуючи з ПАТ «СК «Брокбізнес»
матеріальну шкоду в розмірі 6.077 грн.34
коп. суд не врахував вимоги підпункту
12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Крім того, з матеріалів справи видно, що
ОСОБА_2 11 грудня 2013 року сплатив 510 грн.
франшизи у виконання зобов'язань за
полісом №ВВ/2704256 від 20 лютого 2008 року, а
тому ПАТ «СК «Брокбізнес» повинно
сплатити суму страхового
відшкодування у розмірі 5.567 грн.34 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що
вимоги ПАТ «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» до них не повинні
розглядатись в порядку цивільного
судочинства, колегія суддів вважає
хибними, такими, що спростовуються
матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська підлягає зміні
в частині стягнення суми страхового
відшкодування.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» задовольнити
частково.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2013
року в частині стягнення страхового
відшкодування зменшити до 5.567 грн. 34
коп.

В іншій частині рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: