Номер провадження: 22-ц/785/4486/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів та грошового утримання , за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 24 лютого 2014 року, -

встановила:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_2 ,
звернулась до Суворовського районного
суду м. Одеси з позовом про стягнення
аліментів та грошового утримання до
досягнення донькою трьох років і в
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що під час
перебування у шлюбі з відповідачем
ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася донька -
ОСОБА_4, яка проживає з нею та
знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що вона знаходиться
у відпустці по догляду за дитиною до
досягнення 3 років, не може
забезпечити дитині необхідні умови
для її фізичного, духовного розвитку,
відповідач працює, отримує дохід та
спроможній сплачувати аліменти,
просила стягнути з відповідача на її
користь на утримання дитини аліменти у
розмірі 1/3 частини від всіх доходів
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, тобто до 15 серпня 2030 року, а
також стягнути з відповідача на її
користь аліменти на її утримання в
розмірі 1/6 частини від всіх доходів
щомісячно до досягнення дитиною
трирічного віку, починаючи з моменту
звернення до суду по 15 серпня 2015 року.

В судовому засіданні позивач
змінила позовні вимоги і остаточно
просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини в розмірі
600 грн. та 300 грн. на її утримання до
досягнення донькою трьох років.

Рішення ухвалено у відсутність
відповідача.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 24.02.2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, уродженця міста Харкова,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН
НОМЕР_2, уродженки Вінницької області,
Піщанського району смт. Піщанка,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
кошти на утримання їх малолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, щомісячно
по 600,00 грн., починаючи з 10 грудня 2013 року
і до досягнення дитиною повноліття, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, уродженця міста Харкова,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН
НОМЕР_2, уродженки Вінницької області ,
Піщанського району смт. Піщанка,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
кошти на утримання дружини в розмірі
300,00 грн. до досягнення дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7, віку трьох років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_9 включно.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просить
рішення суду змінити, відмовивши у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо
стягнення аліментів у розмірі 300 грн.
щомісячно на утримання дружини до
досягнення дитиною трирічного віку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню , а рішення суду першої
інстанції скасуванню в частині
задоволених позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення на її користь з відповідача
утримання до досягнення дитиною трьох
років з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення аліментів на
утримання дитини не оскаржено.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 , в частині
стягнення утримання до досягнення
дитиною трьох років не обґрунтував
своє рішення,а лише послався на
врахування судом матеріального стану
відповідача.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна .

З матеріалів справи вбачається , що
сторони перебували у шлюбі з 25 вересня
2010 року по 04.12.2013 року , що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу (а.с.6) та рішенням
Фрунзенського районного суду м.Харкова
від 04.12.2013 року (а.с.24).

Від шлюбу сторін народилася донька
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , що
підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_3 від 29.08.2012 року
(а.с.5).

Сторони проживають окремо, малолітня
донька проживає з матір'ю -позивачем
ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні .

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України
дружина,з якою проживає дитина ,має
право на утримання від
чоловіка-батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право
на утримання вагітна дружина , а також
дружина ,з якою проживає дитина ,має
незалежно від того чи вона працює та
незалежно від її матеріального
становища, за умови ,що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з матеріалів справи
вбачається, що відповідач не працює, є
студентом 1 курсу групи М-27
Харківського медичного коледжу № 2 ,що
підтверджується довідкою Харківської
облради № 2 від 20.01.2014 року (а.с.20).

Встановити дійсний дохід відповідача
в судовому засіданні з наявних в
матеріалах справи документів не
можливо .

Колегія суддів вважає,що оскільки
право позивача на утримання
,відповідно до вимог ст. 84 СК України ,
пов'язано лише за наявністю
достатнього матеріального
забезпечення відповідача , проте
матеріали справи не містять ,а
позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК
України не надані докази такої
можливості відповідача ,тому позовні
вимоги позивача про її утримання
відповідачем до досягнення дитиною
трьох років є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вищенаведене та помилково стягнув з
відповідача на користь позивача 300 грн.
щомісячного утримання.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню, а рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 24.02.2014 року
скасуванню в частині задоволених
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на
її користь з відповідача утримання до
досягнення дитиною трьох років . В
решті рішення підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 24 лютого 2014 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на
її користь з ОСОБА_3 утримання у
розмірі 300 грн. і в цій частині у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити .

В решті рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А.Калараш

В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко