У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 07 жовтня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 24 березня 2014 року в справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Діамантбанк», який є
правонаступником АБ «Діамант»,
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Обґрунтовувало свої вимоги, тим що 31
березня 2008 року між АБ «Діамант» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
та додаткову угоду № 1 від 10 березня 2009
року, додаткову угоду № 2 від
22 квітня 2009 року, додаткову
угоду № 3 від 24 листопада 2009 року.

Відповідно до умов кредитного договору
позивач надає відповідачу кредит в
розмірі 150 тис. грн, з терміном
повернення до
30 березня 2011 року, зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 26 %
річних та комісії у розмірі 0,6 %
щомісячно, в термін до 05
числа місяця, наступного за місяцем
користування кредитом.

Однак, боржник належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання.
Станом на 19 липня 2013 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 320 363 грн 22 коп., яку просить
стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 07 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 24 березня 2014
року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Діамантбанк» заборгованість за
кредитним договором від 31 березня 2008
року в розмірі 320 363 грн 22 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про задоволення позову ПАТ
«Діамантбанк», правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк