У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 11 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 11 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги та визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням та за зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
вселення, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 11
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 11 грудня 2013
року, у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено, зустрічний позов
задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 в квартиру
АДРЕСА_1.

Решту позовних вимог залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 11 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 11 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги та визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням та за зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
вселення, стягнення коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова