Ухвала

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів:Гончара В.П, Дербенцевої Т.П.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
треті особи: Миколаївська міська рада,
адміністрація Центрального району
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
покладення зобов'язання та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, покладення
зобов'язання та відшкодування
моральної шкоди.

Зазначала, що є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, власником сусіднього
будинку АДРЕСА_2 є відповідач у справі,
будинки розташовані на суміжних
земельних ділянках.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 у липні 2012
року самовільно перенесла огорожу та
встановила впритул до її гаражу, чим
створила перешкоди у користуванні
земельною ділянкою та технічному
обслуговуванні будівлі, ОСОБА_5 просила
позов задовольнити й зобов'язати
відповідача усунути вказані перешкоди,
перенести самовільну огорожу у бік
своєї земельної ділянки та стягнути з
останньої 3 000 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 вересня 2013 року,
позов задоволено частково. Усунуто
ОСОБА_5 перешкоди у користуванні
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та
зобов'язано ОСОБА_6 перенести
самовільно встановлену огорожу із
сітки - рабиці у бік земельної ділянки
по АДРЕСА_2 на 0,79 м по фасадній частині
та на 0,7 м по задній торцевій частині
довжиною 34, 75 м; стягнуто з ОСОБА_6 на
користь позивачки 500 грн на
відшкодування моральної шкоди;
вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 23 грудня 2013
року, зазначене рішення районного суду
скасовано й у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення апеляційного скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права і залишити в силі рішення суду
першої інстанції, що було помилково
скасовано.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами.

Згідно ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Відповідно до п. 7 розділу Х Перехідних
положень ЗК України, громадяни та
юридичні особи зберігають право на
земельні ділянки, одержані ними до 01
січня 2002 року, у власність, у
користування, або на умовах оренди у
розмірах, що були раніше передбачені
чинним законодавством, відповідно до
якого умовою правомірності
користування земельною ділянкою є її
відведення в натурі та встановлення
меж на місцевості.

Судом установлено, що власником жилого
будинку АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_6

ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу від 06 червня 1986 року є
власницею жилого будинку АДРЕСА_1.

Згідно рішення Варварівської районної
ради депутатів трудящих №377 від 25
травня 1957 року ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 було
виділено під забудову земельну ділянку
площею 700 кв. м.

Рішення Варварівської районної ради
депутатів трудящих №386 від 02 червня
1958 року надано дозвіл іншій особі
(ОСОБА_9) на індивідуальне будівництво
по АДРЕСА_1 на виділеній земельній
ділянці площею 300 кв. м.

За даними технічного паспорту станом
на 29 квітня 1983 року земельна ділянка
під будинком АДРЕСА_1 становить 577
кв. м.

Отже, земельні ділянки, які перебувають
у користуванні сторін та на яких
розташовані належні їм жилі будинки
мають лише фактичну суміжну межу, без
визначення та винесення меж в натурі
(на місцевості).

Таким чином, скасовуючи рішення суду
першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_5, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач не довела наявність
обставин, якими обґрунтовувала свої
доводи щодо порушення ОСОБА_6 її прав,
та прийшов до вірного та
обґрунтованого висновку про те, що без
вирішення питання про узгодження меж
земельних ділянок сторін, неможливо
встановити, ким із користувачів
порушено межі. Сам по собі факт
встановлення відповідачем огорожі без
погодження з позивачем, не свідчить про
порушення прав останньої.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи, а також
узгоджується з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, а тому доводи
касаційної скарги в цій частині не
можна визнати підставами для
скасування судових рішень в
касаційному порядку.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду та не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень.

За таких обставин рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
й підлягає залишенню без змін з
підстав, передбачених ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.П.Гончар

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко