АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №4-с/686/19/14
Провадження №22-ц/792/1219/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого -
судді Фанди В.П.,

суддів : Спірідонової Т.В., Купельського
А.В.,

розглянула у порядку ч.2 ст.197 ЦПК
України апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Транс-Івар" на ухвалу Хмельницького
міськрайонного суду від 27 березня 2014
року

за скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Транс-Івар" на дії
державного виконавця.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

встановила

У жовтні 2013 року товариство звернулося
до суду із вказаною скаргою, яку в
подальшому уточнило, вказавши, що на
виконанні ПМВ ДВС ХМРУЮ перебуває
зведене виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
листів про стягнення з товариства на
користь ОСОБА_1 грошових коштів. В ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем було накладено арешт на
кошти та майно і проведено опис
нежитлового приміщення за адресою
АДРЕСА_1. Дане нежитлове приміщення
виставлено на продаж, проте за
відсутності покупців постановою
державного виконавця було передано в
рахунок погашення боргу ОСОБА_1. При
цьому державним виконавцем було
порушено Закон України ,,Про виконавче
провадження", Інструкцію з організації
примусового виконання рішень.
Товариство просило, з урахуванням
уточненої скарги від 13.11.13 року, визнати
дії держвиконавця неправомірними,
скасувати постанову щодо арешту, опису
майна товариства та заборони його
відчуження, зупинити виконавче
провадження про стягнення 290 000 грн..

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 27 березня грудня 2014 року в
задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство з
ухвалою суду не погоджується,
посилається на порушення судом норм
процесуального законодавства, просить
її скасувати, та постановити нову, якою
задовольнити скаргу в повному обсязі.
Зазначало, що в акті опису й арешту
майна від 17.05.2013 року та постанові про
передачу майна в рахунок погашення
боргу існує розбіжність, оскільки в
акті вказано, що описано приміщення
площею 548, 3 кв. м., яке знаходиться на
третьому поверсі, тоді як в постанові
зазначено приміщення площею 268, 67 кв. м.,
яке розташоване на мансардному поверсі
площею 548, 3 кв. м.. Крім того, при
проведені експертизи державним
виконавцем було призначено експерта
ОСОБА_2 тоді, як звіт про оцінку майна
боржника надано ТОВ ,,Центр незалежної
оцінки ,,Проскурів - Експерт".

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Сарбей В.Л.

Доповідач - Фанда В.П.

Категорія: ухвала

На апеляційний перегляд ухвали суду
боржник, стягувач, представник
виконавчої служби не з'явилися,
належним чином повідомленні про день,
час і місце слухання справи.

Представник ТОВ «Транс-Івар» Подворний
І.Г. повторно подав до суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із хворобою директора товариства.

Колегія суддів не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи, оскільки
не надано письмових доказів щодо
захворювання директора товариства, яке
б перешкоджало його участі у судовому
засіданні. При цьому, також колегія
суддів враховує, що у відповідності до
ч.3 ст.38 ЦПК України юридичних осіб
представляють їхні органи, що діють у
межах повноважень, наданих їм законом,
статутом чи положенням, або їх
представники. У поданій заяві про
відкладення розгляду справи
представник Подворний І.Г. взагалі не
зазначив причин неможливості його явки
до суду та представництва інтересів
товариства у відповідності до діючої
довіреності.

Таким чином, причини неявки
представника товариства судом
визнаються неповажними (ст.305 ЦПК
України).

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

У відповідності з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду

першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Суд першої інстанції правильно виходив
із того, що рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 31.01.2013 року на
користь ОСОБА_1 з ТОВ «Транс-ІВар»
стягнуто 290 000 грн.. В тому числі і
дане рішення перебуває у ПМВ ДВС ХМРУЮ
у зведеному виконавчому провадженні на
примусовому виконанні виконавчих
листів про стягнення з ТОВ ,,Транс -
Івар" на користь ОСОБА_1 грошових
коштів.

Під час проведення виконавчих дій
державним виконавцем 16.05.2013 року було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження та 17.05.2013 року було
складено акт арешту та проведено опис
нежитлового приміщення площею 548,3 кв.
м., яке розташоване на третьому поверсі
будинку по АДРЕСА_1.

Відомості про накладення цього арешту
20.05.13 року внесено до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не заслуговує на увагу посилання
апелянта щодо неправильності
визначення вартості частини цього
нежитлового приміщення площею саме 268,67
кв. м., яке не було виділено в натурі.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Загальна площа нежитлового приміщення
на третьому поверсі будинку по АДРЕСА_1
становить 548,3 кв. м.. У відповідності із
договором купівлі-продажу від 13.11.2012
року ТОВ «Транс-Івар» продало 51/100
частину приміщень, з яких ОСОБА_5 - 35/100,
ОСОБА_6 - 16/100 частин нежитлового
приміщення на третьому поверсі будинку
по АДРЕСА_1. 13.11.12 року ТОВ «Транс-Івар»
уклав окремо договір сервітуту з
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо користування
місцями загального користування
згідно до технічного паспорту на
приміщення, виготовленого 25.01.12 року. Як
слідує із поверхового плану будівлі
від 25.01.12 року воно складається із ряду
окремих ідентифікованих приміщень
відповідної площі. Решта 49/100 частин
нежитлового приміщення, площею 268,67 кв.
м., була передана в рахунок погашення
боргу ОСОБА_1, що підтверджується
відповідною постановою держвиконавця
від 20.11.13 року та свідоцтвом про право
власності ОСОБА_1 від 04.12.13 року.

Таким чином прийняття постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, складання
акту опису, визначення оцінювачем
вартості саме щодо 49/100 частин
приміщень, проводилась щодо
індивідуально визначених приміщень
площею 268,67 кв. м., доля яких становить
саме 49/100 частин від площі усього
третього поверху.

Апелянт не надав суду у підтвердження
своїх посилань доказів, що мансардний
поверх та третій поверх нежитлового
приміщення на третьому поверсі будинку
по АДРЕСА_1 є різними приміщеннями.

Відсутні розбіжності між постановою
держвиконавця від 03.06.13 року та
висновком оцінювача щодо предмету
експертного дослідження, оскільки
держвиконавець правильно у постанові
вказав загальну площу нежитлового
приміщення 548,3 кв. м. та визначив
предмет дослідження, як 49/100 (268,67 кв. м.)
від цієї площі, які належали на той час
ТОВ «Транс-Івар».

Не впливає на суть висновку оцінювача
ОСОБА_2 вчинення підпису у цьому
висновку ще й директором ТОВ «Центр
незалежної оцінки «Проскурів-Експерт»,
яким і є ОСОБА_2.

З врахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
дотримання державним виконавцем вимог
ст.ст. 32,57 Закону ,,Про виконавче
провадження" при прийнятті 17.05.13 року
рішення щодо арешту, опису та
встановлення обмежень у користуванні
нежитловим приміщенням на третьому
поверсі будинку по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції правомірно
виходив із вимог ст.ст.37,39 Закону ,,Про
виконавче провадження", у
відповідності з якими саме до
повноважень державного виконавця
відноситься вирішення питання щодо
зупинення виконавчого провадження, а
тому правильно відмовив і у цій частині
скарги.

Товариство не довело порушення своїх
прав постановою про накладення арешту,
оскільки вказане майно, відповідно до
свідоцтва від 04.12.13 року належить на
праві власності ОСОБА_1.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання у апеляційній скарзі щодо
порушень при проведенні прилюдних
торгів з реалізації майна, оскільки з
врахуванням уточнених товариством
вимог по скарзі, таке не було предметом
розгляду першої інстанції, з цього
приводу суд не приймав рішення, а тому
не є предметом апеляційного перегляду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що при вирішенні даного
питання суд першої інстанції
дотримався всіх вимог законодавства, а
посилання представника апелянта не є
підставою для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю ,,Транс -
Івар" відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного
суду від 27 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис
Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду
В.П. Фанда