22-ц/775/442/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко
І.П., Попової С.А,

при секретарі
Костомановій А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1, діючого від свого
імені та в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2, та за довіреністю від імені
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Комунальне
комерційне підприємство «Керуюча
компанія «Східна» ( далі ККП «КК
«Східна») про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої залиттям квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7
на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 04 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1,
діючий від свого імені і в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, а також за
довіреністю від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернувся до суду з
даним позовом.

В обґрунтування заявлених
вимог посилався на те, що він з
дружиною ОСОБА_3 та синами ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками
квартири АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_7
проживає у квартирі НОМЕР_1 цього ж
будинку. В цій же квартирі
зареєстровані син відповідачки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та її мати - ОСОБА_8 11
червня 2013 року в результаті
халатності відповідачки ОСОБА_7,
відбулося чергове залиття його
квартири гарячою водою. Внаслідок
залиття на стелі коридору та зали
залишились руді плями, відклеїлися
шпалери, пошкоджено двері. Він
запропонував відповідачці
відшкодувати вартість матеріалів,
необхідних для ремонту, на що отримав
відмову. Згідно висновку спеціаліста
ТОВ «Фемікс» в результаті залиття
квартири йому спричинено матеріальну
шкоду в розмірі 8278,20 гривень. Вважає, що
оскільки залиття сталося з вини
відповідачів, просив солідарно
стягнути з них на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди 8 278,20
грв. та у відшкодування моральної
шкоди, яку обґрунтував переживаннями,
стражданнями, втратою нормальних
життєвих зв'язків та потребою
докладати додаткові зусилля для
організації життя,1000 грв.

Під час розгляду справи
позивач уточнив позовні вимоги та в
остаточній редакції просив стягнути
солідарно з відповідачів на свою
користь та неповнолітнього ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 2759,40
гривень; на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 1379,70 грв. кожному, а
всього 8278,20 грв.; у відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_1 та
неповнолітнього ОСОБА_2, - 333,33 грв.; на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 -
по 166,66 грв. кожному, а всього 1000 грв. (
а.с. 157-158).

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 04
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1,
діючого від свого імені та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 2759,40
грв.; на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 по 1379,70 грв. кожному, а всього
8278,20 грв.; у відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_1, діючого від
свого імені та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2,- 333,33 грв. та на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
по 166,66 грв. кожному, а всього 1000 грв.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 229,41 грв.
Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 в дохід
держави судовий збір у розмірі 1491,10
гривень, або по 745,55 гривень з кожної.

В апеляційній скарзі
відповідачка ОСОБА_7, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення та
відмовити позивачу в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що
позивачами були заявлені суперечливі
позовні вимоги, щодо солідарних та
субсидіарних вимог; позивачі не
визначились, а суд першої інстанції не
з'ясував, які саме їх права були
порушені та якими нормами вони
керуються, в результаті чого, виніс
рішення з порушенням норм
матеріального права; з огляду на те, що
судом було встановлено відсутність
факту проживання в квартирі ОСОБА_8, суд
не встановив з вини кого мало місце
залиття квартири позивачів та не
обґрунтував рішення щодо стягнення
шкоди з ОСОБА_10; документи, на які
послався суд, не містять відомостей
щодо причин залиття, а саме, акт ККП «КК
«Східна» від 15 липня 2013 року, який
складений значно пізніше дня
ймовірного залиття; відповідачі при
складанні акту участі не приймали та
для підпису їм акт не надавався;
відомості, викладені в акті,
спростовують фотографії, які були
додані до матеріалів справи, з яких
вбачається, що плями на шпалерах в
квартирі позивачів були присутні до
залиття квартири; за попереднє залиття
відповідачі розрахувалися у
добровільному порядку і цей факт
позивачі не оспорюють; висновок
спеціаліста оцінщика ТОВ «Фемікс» від
16.07.2013 року не може вважатися
допустимим доказом, оскільки він
отриманий в порядку, не передбаченому
законом, та без відома відповідачів.

В судове засідання
апеляційного суду позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не
з'явилися, подали заяви про розгляд
справи у їх відсутність.

Відповідачка ОСОБА_8,
повідомлена про час та місце розгляду
справи її донькою ОСОБА_7, яка
підтвердила в судовому засіданні факт
повідомлення матері про судовий
розгляд справи в апеляційному суді і
заявила, що ОСОБА_8 просила розглянути
справу без її участі.

Третя особа - ККП «КК «Східна»
просила розглянути справу у
відсутність їх представника.

Тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України, справа розглянута у
відсутність зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_7 та її представника
ОСОБА_11, які підтримали доводи скарги
та просили її задовольнити,
заперечення проти скарги позивачки
ОСОБА_3 та представника ОСОБА_12, які
просили скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної приватної власності позивачу
ОСОБА_1 та членам його родини: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 які,
згідно відомостей особового рахунку,
зареєстровані в цій квартирі (а.с.4,26).

В квартирі НОМЕР_1 вищезазначеного
будинку, що розташована поверхом вище,
зареєстровані відповідачі ОСОБА_8,
ОСОБА_7 та її неповнолітній син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.70) Згідно
Інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна,
відомості про право власності, інші
речові права на квартиру АДРЕСА_1
відсутні (а.с.80).

Згідно акту ККП «КК «Східна» від 15
липня 2013 року, залиття квартири АДРЕСА_2
гарячою водою, сталося 11 червня 2013 року
в 7-00 год. за халатністю мешканців
квартири НОМЕР_1 цього будинку. В
результаті залиття квартири № 21
виявлені руді плями на стелі в залі і
коридорі, біля дверей відійшли шпалери,
на шпалерах також руді плями, вода
потрапила на двері (а.с.5).

Згідно висновку спеціаліста ТОВ
«Фемікс» №16/07-1 від 16 липня 2013 року, при
обстеженні квартири АДРЕСА_1
зафіксовані здуття та відшарування
шпалер над дверима, сліди впливу
вологості на шпалерах та стелі; в
коридорі на стелі сліди впливу
вологості; утруднене відкривання -
закривання двохстворчатих дверей
зала. Загальна вартість
ремонтно-відновлювальних робіт для
ліквідації пошкоджень квартири
внаслідок її залиття на момент огляду
складає 8 287,20 гривень (а.с.6-25)

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, суд виходив з
доведеності факту залиття квартири
позивачів з вини відповідачів.

Згідно з роз'ясненнями, які
містяться у п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №12 від 24
жовтня 2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», у разі якщо
апеляційна скарга подана на рішення
щодо частини вирішених вимог, суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не має права
робити висновки щодо не оскаржуваної
частини рішення ні в мотивувальній, ні
в резолютивній частині судового
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення суду оскаржується ОСОБА_7
Тому, перевіряючи законність
оскаржуваного рішення, відповідно до
вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів
не перевіряє справу в частині
задоволення позову щодо ОСОБА_8 із-за
відсутності апеляційної скарги на
зазначену частину рішення.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть всі
обов'язки, які витікають з договору
найму житлового приміщення. Повнолітні
члени сім'ї наймача несуть солідарну
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, які витікають з
вказаного договору.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно, дослідив обставини справи,
наданим сторонами доказам дав належну
оцінку і дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 по
відшкодуванню заподіяної шкоди.

Висновки суду про покладення
відповідальності за залиття квартири
на відповідачку ОСОБА_7
підтверджуються актом про залиття
квартири, який складений 15 липня 2013
року ККП «КК «Східна», з якого
вбачається, що причиною залиття
квартири позивачів є халатне
відношення мешканців квартири НОМЕР_1
до своїх обов'язків згідно з договором
найму жилого приміщення.

На обґрунтування рішення суд
послався також на пояснення свідків -
майстра житлово - комунального
підприємства - ОСОБА_13 та мешканки
квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_14, яка
проживає на 5 поверсі даного будинку.

З пояснень ОСОБА_13 вбачається, що
при отриманні заявки про залиття
квартири АДРЕСА_2, що відбулося 11
червня 2013 року, вона 15 липня 2013 року
вийшла за адресою даної квартири. В
квартирі позивачів побачила наслідки
залиття, про що зазначила в акті, а
потім піднялася поверхом вище, в
квартиру НОМЕР_1. Господарі квартири
НОМЕР_1 пояснили, що 11 червня 2013 року
вранці у них на кухні зірвало шланг
гарячої води і не заперечували, що
залиття квартири позивачів відбулося
з їх провини. Вона запропонувала їм
підписати акт, але вони пояснили, що
готові відшкодувати шкоду мирним
шляхом.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_14,
вранці 11 червня 2013 року її розбудила
сусідка з 4 поверху та спитала, чи не
тече у неї вода. Коли вона відкрила
комору, то побачила, що зверху тече
вода. Вона піднялась до квартири
ОСОБА_1, їх не було вдома. Двері
квартири ОСОБА_7 також ніхто не
відчинив, після чого вона викликала
аварійну службу. До приїзду аварійної
служби після того, як вона стукала в
двері квартири ОСОБА_15, теча води
припинилася. Тому, вважає, що воду
закрила сама ОСОБА_7, але двері не
відчинила. Оскільки сім'ї ОСОБА_1 не
було вдома, то акт про залиття складали
пізніше. Після приїзду позивачів вона
заходила до них у квартиру і бачила
плями від води на шпалерах та стелі,
шпалери біля дверей до залу відійшли,
двері погано закривалися, половики на
підлозі були мокрі. Вважає, що залиття
сталося з вини відповідачки, оскільки
таке відбувалося неодноразово.

Відповідачкою зазначені свідками
обставини та встановлені факти не
спростовані.

Колегія суддів вважає, що
висновки суду про доведеність факту
залиття квартири позивачів
мешканцями квартири НОМЕР_1 є
вичерпними, ґрунтуються на наданих
сторонами та безпосередньо
досліджених в судовому засіданні
доказах, справа вирішена у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про
те, що суд неповно з'ясував обставини
справи і безпідставно дійшов до
висновку про вину відповідачки у
спричиненні шкоди позивачам, не
встановив дійсну причину залиття та
вартість заподіяної шкоди, не
приймаються до уваги, оскільки
відповідачка не скористалася своїм
правом, і у відповідності зі ст.ст.10,60
ЦПК України, не довела суду ті
обставини, на які вони посилається, як
на підставу своїх заперечень проти
позову ОСОБА_1.

Посилання відповідачки в
поясненнях апеляційному суду на те, що
під час залиття 11 червня 2013 року її не
було вдома, не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки під час
розгляду справи в суді першої
інстанції та в самій апеляційній
скарзі ОСОБА_7 ці обставини не
наводилися і не були предметом
перевірки судом першої інстанції.
Апеляційному суду відповідачкою на
підтвердження доводів доказів не
надано.

Інші доводи скарги про
відсутність вини відповідачки у
спричиненні шкоди позивачам не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції зроблені висновки, які не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Посилання на неправильне
застосування норм матеріального права
є безпідставними, оскільки суд,
вирішуючи спір, обґрунтовано, у
відповідності зі ст.11 ЦПК України,
виходив з заявлених позивачами вимог
і стягнув шкоду з відповідачів,
відповідно до положень ст. 1190 ЦК
України та ст.64 ЖК України, тобто
солідарно з обох відповідачів на
користь позивачів у частковому
відношенні.

Незгода відповідачки з
висновком спеціаліста ТОВ «Фемікс»
№16/07-1 від 16 липня 2013 року щодо
проведення будівельно-технічного
дослідження квартири позивачів не
приймається до уваги, оскільки,
відповідно до положень ст. ст.10,60 ЦПК
України, належними та допустимими
доказами цей висновок не спростований,
від проведення будівельно - технічної
експертизи на предмет встановлення
факту залиття та вартості заподіяної
шкоди відповідачка та її представник в
апеляційному суді відмовилися.

Посилання в скарзі на те, що
суд безпідставно стягнув шкоду з
ОСОБА_8 не може бути прийнято до уваги,
оскільки рішення нею не оскаржується,
а ОСОБА_7 не має повноважень на
оскарження рішення щодо ОСОБА_8

Доводи ОСОБА_7 в скарзі про
те, що фактично позивачі заявляють
вимоги про відшкодування шкоди за
попереднє залиття, за яке вона
розрахувалася з ними, з посиланням на
фотографії, залучені до матеріалів
справи, з яких вбачаються сліди
залиття на стінах кімнати позивачів, в
судовому засіданні апеляційного суду
спростовані позивачкою ОСОБА_3 З її
пояснень вбачається, що дійсно до 11
червня 2013 року ОСОБА_15 заливалася їх
квартира і на стіні в залі мали місце
сліди залиття у вигляді рудих плям.
ОСОБА_15 добровільно була відшкодована
шкода - придбані шпалери, які були ними
поклеєні. Але після залиття 11 червня
2013 року ці сліди на стіні в залі стали
більш вираженими, відійшли шпалери
над дверима, були пошкоджені двері. На
підтвердження цих доводів позивачкою
надані суду для огляду фотографії та
зразки шпалер, які були поклеєні в
кімнаті до попереднього залиття у 2008
році та до останнього залиття у 2012
році, з яких вбачається, що шпалери
різні, але мають схожість по кольору та
малюнку. Крім того, посилання
відповідачки на фотографії, як на доказ
відсутності факту залиття 11 червня 2013
року, є безпідставним, оскільки на
фотографіях зафіксовані сліди тільки
на стіні, а іншими доказами, які не
спростовані відповідачкою,
зафіксовані інші сліди залиття - на
стелі, в коридорі, пошкодження дверей.

Таким чином, доводи
апеляційної скарги щодо відсутності
вини ОСОБА_7 у залитті квартири
позивачів, підлягають відхиленню.

Разом з тим, колегія суддів не
може погодитися з рішенням суду про
розмір відшкодування матеріальної
шкоди, вартість якої визначена
висновком спеціаліста оцінщика ТОВ «
Фемікс» від 16 липня 2013 року в сумі 8
287,20 грв, з урахуванням податку на
додану вартість.

Виходячи з положень ст.178
Податкового Кодексу України, податком
на додану вартість є загальнодержавний
непрямий податок. Згідно з ч.1 ст.194
цього Кодексу, податок на додану
вартість становить 20% відсотків бази
оподаткування та додається до ціни
товарів ( послуг), які є об'єктом
оподаткування. Статтею 180 цього Кодексу
встановлений перелік платників
податку - юридичні та фізичні особи,
які здійснюють від свого імені
виробничу або іншу підприємницьку
діяльність на території України
залежно від форм власності та
зареєстровані в податковій інспекції,
згідно до вимог чинного законодавства.

Позивачами не надано доказів
на підтвердження того, що в квартирі
проведено ремонт , що придбані
матеріали та послуги у підприємстві,
якє є платником податку на додану
вартість.

Тому, колегія суддів вважає,
що у суду не було правових підстав для
стягнення податку на додану вартість в
розмірі 20% відсотків від вартості
шкоди, що становить 1381,20 грв., у зв'язку з
чим рішення суду, в частині стягнення
матеріальної шкоди, підлягає зміні -
зменшенню стягнутої суми на 1381,20 грв.
Остаточна сума відшкодування
матеріальної шкоди становить 6 906,00грв.

З урахуванням заявлених
позивачами вимог, розподіл суми
матеріальної шкоди буде становити: на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 2302,00 грв.
(6906:6х2); на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - по 1151,00 грв. кожному (
6906:6).

Висновки суду щодо
обґрунтованості заявлених вимог про
відшкодування моральної шкоди є
такими, що відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Оскільки факт пошкодження
майна позивачів судом встановлено, у
відповідності з вимогами ст.ст.23,1167 ЦК
України, позивачі мають право на
відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування
обґрунтовано визначений судом, з
урахуванням положень ч.3 ст.23 ЦК України
та роз'яснень, які містяться у п. п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року, із
змінами внесеними постановою № 5 від 25
травня 2001 року, "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Підстав для зміни розміру
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів апеляційного суду не вбачає за
відсутності будь - яких застережень
про це в апеляційній скарзі.

Тому, в зазначеній частині
рішення суду залишається без зміни.

Що стосується рішення суду
про стягнення витрат на оплату
судового збору, то колегія суддів
вважає, що у відповідності зі ст.88 ЦПК
України, судові витрати на користь
ОСОБА_1 та в дохід держави повинні
бути стягнуті з відповідачів ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 в дольовому відношенні, а тому,
в частині стягнення судових витрат з
відповідачів рішення суду підлягає
зміні - стягненню на користь ОСОБА_1
сплаченого ним судового збору при
подачі позову матеріального характеру
в розмірі 229,40 грв. - по 114,70 грв.( 229,40:2) з
кожної відповідачки; за подачу
позивачами позову про відшкодування
моральної шкоди в дохід держави - 114,70
грв., або по 57,35 грв. з кожного
відповідача (114,70 :2).

Таким чином, рішення суду
першої інстанції, як таке, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
підлягає зміні в частині
відшкодування матеріальної шкоди та
витрат на оплату судового збору. З
резолютивної частини рішення підлягає
виключенню вказівка про стягнення з
відповідачів судового збору в дохід
держави в сумі 1491,10 грв., або по 745,55 грв.
з кожної.

Це ж рішення в частині
відшкодування моральної шкоди -
залишається без зміни.

Керуючись ст.ст.307,309,313-314,316 ЦПК
України , колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 04 лютого 2014 року, в частині
відшкодування матеріальної шкоди та
судових витрат, змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 і ОСОБА_8
у відшкодування матеріальної шкоди на
користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у розмірі 2 302
грв.; на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у розмірі по 1 151 грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_1 витрати на оплату
судового збору по 114, 70 грв. з кожної.

Стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в дохід
держави судовий збір у розмірі по 57, 35
грв. з кожної.

Виключити з резолютивної частини
рішення посилання на стягнення з
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в дохід держави
судового збору у розмірі 1491,10 гривень,
або по 745,55 гривень з кожної.

В решті частини рішення суду
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді