Дата документу 27.05.2014
Справа № 501/122/14-ц
Справа
№501/122/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Максимович Г.В.

при секретарі Єговкіні О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Іллічівського
міського суду Одеської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк»
з позовом (а.с.2-3) до ОСОБА_1, в якому
мотивуючи тим, що відповідачу на
підставі кредитного договору
№SAMDN5900 від 14.03.2005 року було надані
грошові кошти у розмірі 2900,00, які
своєчасно він не повернув, просить суд
стягнути з нього заборгованість у
розмірі 11924,58 грн. та судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, надав суду
письмову заяву, в якій просив
розглянути справу без його
присутності, у разі не явки відповідача
не заперечував проти заочного розгляду
справи, позов підтримав у повному
обсязі (а.с.30).

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 проти задоволення позову
заперечував, надав письмові пояснення,
а також заяву про застосування
позовної давності (а.с.28,31-33. )

Відповідач - ОСОБА_1 до судового
засідання не з'явилася, про причини
неявки до суду не повідомила,
повідомлялася належним чином (а.с. - ).

Суд, дослідивши та перевіривши докази
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

17 липня 2009 року проведена
державна реєстрація зміни
найменування юридичної особи,
відповідно до яких закрите акціонерне
товариство КБ «ПриватБанк» змінило
найменування на Публічне акціонерне
товариство КБ «ПриватБанк», яке, в свою
чергу, є правонаступником всіх прав та
зобов'язань ЗАТ КБ «ПриватБанк».

14.03.2005 року між Позивачем та
Відповідачем було укладено договір
№SAMDN5900 (а.с.7-8), відповідно до якого
останнім отримано кредит в розмірі 2900,00
грн. невстановленого кредитного ліміту
на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування в розмірі 36%
річних.

Як зазначено у позовній заяві,
відповідачем не виконувалися
зобов'язання у наслідок чого
утворилася заборгованість в розмірі
11924,58 грн., та як доказ надано розрахунок
заборгованості (а.с.4-6).

Згідно п. 1.1.2 Договору від 14.03.2005 року
строк дії картки закінчується 03/07 року,
таким чином Позивач заявив вимоги з
порушенням ст. 256, 257 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Розрахунок заборгованості, як
письмовий доказ, суперечить ст. 57-58 ЦПК
України, не відповідає принципу
належності доказу, а тому не може
свідчити про існування заборгованості,
оскільки вказаний документ не містить
жодного підпису Відповідача, не є
документом бухгалтерського обліку, не
є квитанцію та не може свідчити про
використання платіжної картки.

До Позовної заяви в якості
обґрунтування вимог не надано також
доказу, який підтверджував обставину
отримання платіжної картки за
договором №5АMDN900 від 14.03.2005 року,
так і доказу її використання (зняття
або використання коштів тощо).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення» №14 від 18.12.2009 року
встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

Враховуючи, що позивачем було
пропущено строк позовної давності та
суду не надано доказів в обґрунтування
позову, суд вважає, що позов є не
обгрунтованним та таким, що не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 10, 38, 60, 179, 208, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Публічному акціонерному товариству
Комерційному банку «ПриватБанк» в
задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Іллічівський міський суд Одеської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: