романівський районний суд
житомирської області
2-16-50 - канцелярія
Справа № 290/279/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Романівський районний суд
Житомирської області

у складі:

головуючого судді Лесько М.О.

при секретарі Колосовській К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

та представника органу опіки та
піклування Романівської районної
державної адміністрації Батюх М.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в смт.
Романові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю
третьої особи - органу опіки та
піклування Романівської районної
державної адміністрації Житомирської
області про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та її вихованні,
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 «про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та її вихованні,
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею». Позивач
просить суд зобов'язати відповідачів
надавати йому можливість спілкуватися
з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихідні,
святкові дні та у будь-який інший день з
9:00 год. до 19:00 год., а також на канікули
забирати сина до себе додому за
адресою: АДРЕСА_1 з можливістю виїзду в
санаторії та курортні міста України,
попередньо повідомивши про це
відповідачку; зобов'язати відповідача
ОСОБА_2 документально підтверджувати
витрачання отриманих аліментів
(накладні, чеки, довідки) на сина ОСОБА_5
органу опіки та піклування
Миропільської селищної ради
Романівського району Житомирської
області та надавати їх для
ознайомлення позивачу ОСОБА_1;
зобов'язати відповідача ОСОБА_2 вносити
50% розміру отримуваних від позивача
аліментів на банківський рахунок сина
ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття;
стягнути солідарно з відповідачів
завдану позивачеві моральну шкоду в
сумі 5000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги у
повному обсязі. В обґрунтування позову
посилався на те, що після розлучення з
відповідачкою ОСОБА_2 та після появи у
неї нового чоловіка ОСОБА_3 між
позивачем та відповідачами склались
неприязні відносини, відповідачі
усілякими способами перешкоджають
спілкуванню позивача зі своїм сином
ОСОБА_5 01 вересня 2011 року, коли син йшов
у перший клас, відповідачі тримали
дитину за руки з обох боків та взагалі
не допустили позивача до спілкування з
дитиною. Позивач вважає, що відповідачі
нехтують розпорядженням голови
Романівської районної державної
адміністрації, яким визначено порядок
побачення позивача зі своїм сином;
вважає, що аліментів дитина не отримує,
а відповідач ОСОБА_2 витрачає кошти,
отримані як аліменти, на свої власні
потреби.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що ними не
створюється жодних перешкод у
спілкуванні позивача з дитиною,
позивач часто розмовляє з сином по
телефону, коли позивач приїздить до
смт. Миропіль, йому ніхто не відмовляє у
побаченні з дитиною; надавати
документальне підтвердження
витрачання аліментів відповідачі не
мають можливості, оскільки в сільській
місцевості, де проживають відповідачі
разом із дитиною, продукти харчування,
одяг та інші речі (предмети), необхідні
для дитини, купуються на ринках або в
магазинах, де відсутні касові апарати
та після покупок неможливо оформити
касові чеки.

Представник служби у справах дітей
Романівської районної державної
адміністрації Батюх М.З. вказала, що
відсутні підстави для задоволення
позову, оскільки розпорядженням голови
Романівської районної державної
адміністрації № 285 від 29.07.2011 року
визначено порядок побачення та
спілкування позивача ОСОБА_1 зі своїм
сином ОСОБА_5, даний порядок
відповідачами не порушується, на даний
час відсутня доцільність змінювати
вказаний порядок. Крім того, після
проведеної бесіди з малолітньою
дитиною, органом опіки та піклування
встановлено, що ОСОБА_5 спілкується зі
своїм батьком неохоче, тому що батько
постійно при спілкуванні вимагає з
дитини звіт про використані матір'ю
кошти як аліменти, що негативно впливає
на емоційний стан дитини. Олексій
зазначив, що його в сім'ї не ображають,
не б'ють ні мама, ні вітчим, купують йому
усі необхідні речі, одяг, іграшки.
Дитині відомо, хто його батько, він
називає ОСОБА_1 татом. ОСОБА_2 не
заперечує, щоб син називав ОСОБА_1
татом.

На підтвердження своєї позиції
представником служби у справах дітей
Романівської районної державної
адміністрації Батюх М.З. надано суду
висновок служби у справах дітей від
04.04.2014 року, акти обстеження
матеріально - побутових умов сім'ї
ОСОБА_2 від 16.01.2014 року, від 07.04.2014 року та
від 18.04.2014 року та акт соціального
інспектування № 215 від 27.10.2013 року (а.с.
32, 33, 34, 44, 45).

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові докази, що
містяться у матеріалах справи, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 з 2000 року по 2006 рік
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу. Від подружнього життя
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син
ОСОБА_5, який на даний час проживає
разом з матір'ю.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.1-ч.3 ст. 157 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

За рішенням Романівського районного
суду Житомирської області від 06.10.2009
року ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дитини у розмірі
1/4 частини його доходу (пенсійних
нарахувань) (а.с. 12).

Розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 315 від 22.10.2010
року встановлено порядок побачення та
спілкування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 у
вихідні, святкові дні та у будь-який
інший день тижня з 09:00 год. до 19:00 год. в
межах селища Миропіль Романівського
району Житомирської області, із
попереднім повідомленням про це матері
дитини ОСОБА_2; зобов'язано ОСОБА_2
документально підтверджувати
витрачання отриманих аліментів
(накладні, чеки, довідки) на сина ОСОБА_5
та надавати їх для ознайомлення ОСОБА_1;
зобов'язано ОСОБА_2 забезпечити
малолітнього сина ОСОБА_5 освітою в
Миропільській ЗОШ І-ІІ ст.; органу опіки
та піклування Миропільської селищної
ради надано розпорядження здійснювати
постійний контроль за станом утримання
та розвитку дитини (а.с. 11).

Розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 285 від 29.07.2011
року залишено без змін порядок
побачення та спілкування ОСОБА_1 із
сином ОСОБА_5, встановлений
розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 315 від 22.10.2010
року у вихідні, святкові дні та у
будь-який інший день тижня з 09:00 год. до
19:00 год. в межах селища Миропіль
Романівського району Житомирської
області, із попереднім повідомленням
про це матері дитини ОСОБА_2; та визнано
таким, що втратив чинність пункт 2
розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 315 від 22.10.2010
року, що стосується зобов'язання ОСОБА_2
документально підтверджувати
витрачання отриманих аліментів
(накладні, чеки, довідки) на сина ОСОБА_5
та надавати їх для ознайомлення ОСОБА_1
(а.с. 10).

Розпорядження голови Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 315 від 22.10.2010
року та № 285 від 29.07.2011 року сторонами не
оскаржувались, мають законну силу та
виконуються на даний час.

Відповідно до ст.19 СК України «Участь
органу опіки та піклування у захисті
сімейних прав та інтересів» у випадках,
передбачених цим Кодексом, особа має
право на попереднє звернення за
захистом своїх сімейних прав та
інтересів до органу опіки та
піклування. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання,
якщо протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду. При розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини, місця проживання
дитини, позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Відповідно до висновку служби у
справах дітей Романівської районної
державної адміністрації Житомирської
області № 400 від 04.04.2014 року порядок
побачення та спілкування позивача
ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_5 визначено
розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації № 285
від 29.07.2011 року (у вихідні, святкові дні
та у будь-який інший день тижня з 09:00
год. до 19:00 год. в межах селища Миропіль
Романівського району Житомирської
області, із попереднім повідомленням
про це матері дитини ОСОБА_2), даний
порядок відповідачами не порушується,
на даний час відсутня доцільність
змінювати вказаний порядок. Крім того,
після проведеної бесіди з малолітньою
дитиною, органом опіки та піклування
встановлено, що ОСОБА_5 спілкується зі
своїм батьком неохоче, тому що батько
постійно при спілкуванні вимагає з
дитини звіт про використані матір'ю
кошти як аліменти, що негативно впливає
на емоційний стан дитини. Олексій
зазначив, що його в сім'ї не ображають,
не б'ють ні мама, ні вітчим, купують йому
усі необхідні речі, одяг, іграшки.
Дитині відомо, хто його батько, він
називає ОСОБА_1 татом. ОСОБА_2 не
заперечує, щоб син називав ОСОБА_1
татом. Враховуючи вік дитини та стан
здоров'я батька служба у справах дітей
прийшла до висновку про необхідність
відмовити ОСОБА_1 у передачі йому
малолітнього сина ОСОБА_5 для
відпочинку за межами Романівського
району. Факт щодо нецільового
використання аліментів громадянкою
ОСОБА_2 не підтверджено, тому внесення
частини аліментів на банківський
рахунок дитини є недоцільним (а.с. 34).

З пояснень позивача ОСОБА_1, які
підтверджуються і поясненнями
відповідачів, вбачається, що сторони не
можуть знайти порозуміння щодо
спілкування та виховання спільної
дитини, з приводу чого між ними
склались конфліктні відносини, що
негативно впливає на емоційний стан
дитини.

Показовим є той факт, що у 2009 році
ОСОБА_1 звертався до Романівського
районного суду Житомирської області з
позовом до ОСОБА_2 про оспорювання його
батьківства та просив суд виключити
запис про нього як батька з актового
запису № 13 від 01.04.2005 року про
народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою від 06.10.2009 року закрито
провадження у даній справі (а.с. 29).

Як пояснив у судовому засіданні
малолітній ОСОБА_5, батько ОСОБА_1 часто
йому телефонує (приблизно один раз на
тиждень, а іноді - на місяць) та
цікавиться здоров'ям, навчанням дитини,
але основне, що цікавить батька - що
мама купує сину і на що витрачає гроші,
отримані як аліменти. Приїжджає батько
приблизно один раз на рік і при
зустрічах вони з батьком гуляють по
селищу Миропіль. Також ОСОБА_5
повідомив, що батько не відвідує його
на дні народження, не дарує подарунків,
на останній день народження 14 березня
також нічого не подарував.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено,
що батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено обставин
створення відповідачами перешкод у
спілкуванні з сином ОСОБА_5

Порядок побачення та спілкування
позивача ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_5
визначено розпорядженням голови
Романівської районної державної
адміністрації № 285 від 29.07.2011 року (у
вихідні, святкові дні та у будь-який
інший день тижня з 09:00 год. до 19:00 год. в
межах селища Миропіль Романівського
району Житомирської області, із
попереднім повідомленням про це матері
дитини ОСОБА_2), даний порядок
відповідачами не порушується, тому суд
погоджується із висновком служби у
справах дітей Романівської районної
державної адміністрації Житомирської
області про відсутність на даний час
доцільності змінювати встановлений
порядок та визнає висновок органу
опіки та піклування достатньо
обґрунтованим та таким, що повністю
відповідає інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року (ратифікована
Україною 27.02.1991 року, дата набуття
чинності для України 27.09.1991 року)
визначено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питанням соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Рішенням Романівського районного суду
Житомирської області від 06.10.2009 року
визначено розмір аліментів на
утримання дитини - ОСОБА_5 у розмірі 1/4
частини доходу (пенсійних нарахувань)
платника аліментів ОСОБА_1 (а.с. 12). При
ухваленні вказаного рішення судом було
враховано усі обставини, визначені
статтею 182 СК України. Як вбачається із
довідки Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області середньомісячний розмір
отримуваних ОСОБА_2 від ОСОБА_1
аліментів становить приблизно 500 грн.
(а.с. 13).

Позивач ставить під сумнів цільове
використання ОСОБА_2 коштів,
отримуваних як аліменти, та просить
суд, крім іншого, зобов'язати
відповідача ОСОБА_2 вносити 50% розміру
отримуваних від позивача аліментів на
банківський рахунок сина ОСОБА_5 до
досягнення ним повноліття для
забезпечення можливості дитині після
досягнення ним 18-річного віку
самостійно розпоряджатися коштами, які
позивач сплачує йому як аліменти.

Відповідно до статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

У зв'язку з цим, а також враховуючи
мізерний розмір сплачуваних позивачем
аліментів, ухилення позивача від
участі у додаткових витратах на дитину,
суд відмовляє у задоволенні позовної
вимоги про зобов'язання відповідача
ОСОБА_2 вносити 50% розміру отримуваних
від позивача аліментів на банківський
рахунок сина ОСОБА_5 до досягнення ним
повноліття, оскільки задоволення
вказаної вимоги порушить права дитини
на належне матеріальне утримання
своїми батьками, яке б забезпечувало
умови для нормального фізичного та
духовного розвитку дитини до
досягнення повноліття.

Відповідно до статті 186 СК України за
заявою платника аліментів або за
власною ініціативою орган опіки та
піклування перевіряє цільове
витрачання аліментів. У разі
нецільового витрачання аліментів
платник має право звернутися до суду з
позовом про зменшення розміру
аліментів або про внесення частини
аліментів на особистий рахунок дитини
у відділенні Державного ощадного банку
України.

Фактів нецільового використання
ОСОБА_2 коштів, отримуваних як аліменти,
позивачем не доведено у судовому
засіданні та не встановлено
перевірками органу опіки та піклування
- служби у справах дітей Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області та районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді (а.с. 34, 44, 45). Крім того,
розпорядженням голови Романівської
районної державної адміністрації
Житомирської області № 285 від 29.07.2011
року визнано таким, що втратив чинність
пункт 2 розпорядженням голови
Романівської районної державної
адміністрації Житомирської області №
315 від 22.10.2010 року, що стосується
зобов'язання ОСОБА_2 документально
підтверджувати витрачання отриманих
аліментів (накладні, чеки, довідки) на
сина ОСОБА_5 та надавати їх для
ознайомлення ОСОБА_1 (а.с. 10). Отже, суд
приходить до висновку, що і в цій
частині позовних вимог слід відмовити.

Оскільки в судовому засіданні
позивачем не доведено порушення, не
визнання чи оспорювання відповідачами
його прав, свобод чи законних
інтересів, суд відмовляє і у
задоволенні похідної позовної вимоги
про солідарне стягнення з відповідачів
суми в розмірі 5000 грн. на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди.

На підставі наведеного вище та
керуючись статтями 19, 141, 153, 155, 157, 159, 180,
186 СК України, статтями 1, 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209,
212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої
особи - органу опіки та піклування
Романівської районної державної
адміністрації Житомирської області
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способу участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Житомирської області через
Романівський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
М.О. Лесько