Справа № 168/176/14
Пр.№2/168/65/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2014року Старовижівський районний
суд Волинської області

в складі:головуючого судді -Ф.В.Самрука

при секретарі - Т.С.Островерхій

з участю: законного представника
малолітніх та неповнолітніх дітей -
ОСОБА_1 та позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача та представника
відповідача - ОСОБА_4

представника органу опіки і піклування
- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Стара
Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах малолітніх і неповнолітніх
дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6. до ОСОБА_4, ОСОБА_9 про
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням, вселення та встановлення
порядку користування ним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
в інтересах малолітніх і неповнолітніх
дітей: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2.,
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. до ОСОБА_4, ОСОБА_9
про усунення перешкод в користуванні
жилим приміщенням, вселення та
встановлення порядку користування ним,
посилаючись на те, що після розірвання
шлюбу з ОСОБА_9 28.08.2011 року вона із
своїми дітьми змушена була залишити
відповідача ОСОБА_9 і перейти проживати
в с.Буцин Старовижівського району, де
проживає і по даний час. Проте вони всі
залишились зареєстрованими в цьому
будинку по АДРЕСА_1, який належить
відповідачу ОСОБА_9 Після цього діти
часто приїжджали до відповідача
ОСОБА_9, допомагали йому по
господарству, проте відповідач ОСОБА_4
почала виганяти дітей з будинку,
ображати їх, що призвело до того, що і
відповідач ОСОБА_9 змінив своє
ставлення до дітей. Тому вона
звернулася до суду з вищезгаданим
позовом в інтересах малолітніх і
неповнолітніх дітей про усунення
перешкод в користуванні жилим
приміщенням, вселення та встановлення
порядку користування ним і просила
його задовольнити.

В судовому засіданні законний
представник малолітніх та
неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та
неповнолітні ОСОБА_2.і ОСОБА_3 позов
підтримали повністю з підстав,
зазначених в позовній заяві і просили
його задовольнити. Крім того пояснили,
що основною причиною їх звернення до
суду являється в першу чергу
неправомірна і агресивна поведінка
відповідача ОСОБА_4, яка створює їм та
малолітнім дітям ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 перешкоди в користуванні жилим
приміщенням, не пускає їх у будинок,
ображає та принижує їх, а також
незаконно впливає і схиляє їхнього
батька відповідача ОСОБА_9, щоб він
змінив своє ставлення до них. Від
стягнення судових витрат з
відповідачів вона відмовилася.

Відповідач ОСОБА_9 в судове
засідання не з"явився, а згідно
нотаріально посвідченої довіреності
доручив ведення справи в суді від його
імені ОСОБА_4 і тому суд за згодою
сторін проводить розгляд справи у
відсутності відповідача ОСОБА_9

Відповідач та представник відповідача
ОСОБА_4 проти позову заперечила, проте у
його вирішенні повністю поклалася на
погляд суду. Крім того пояснила, що вона
являється рідною сестрою відповідача
ОСОБА_9 Даний будинок належав їх
покійній матері ОСОБА_10 Однак вона
право власності на будинок не
оформляла. Сама вона прийшла на
постійне проживання в цей будинок в 2011
році. Раніше вона не заперечувала щоб
діти її брата ОСОБА_9 проживали в
будинку, а потім коли вона помітила, що
неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_10
поводять себе неправильно, то вона
почала їм робити зауваження з цього
приводу. Але такого, щоб вона
категорично не

-2-

пускала дітей у будинок не було. Також
вона вважає, що всім дітям її брата
ОСОБА_9 доцільно проживати разом з їх
матір"ю - позивачем ОСОБА_1 окремо від їх
батька відповідача ОСОБА_9

Представник органу опіки і піклування
Старовижівської райдержадміністрації
ОСОБА_5 позов в частині користування
дітьми жилим приміщенням підтримала
згідно висновку органу опіки і
піклування про доцільність
користування дітьми жилим приміщенням,
а в задоволенні решти позову вона
повністю поклалася на погляд суду.

Заслухавши пояснення сторін, думку
представника органу опіки та
піклування та дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку, що
позов підставний і підлягає до
часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_9
перебували в шлюбі з 06.03.1994року, який
був розірваний 08.06.2011 року. Від шлюбу у
них народилося п"ятеро дітей: син
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 і син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6. Всі вони зареєстровані і
проживали спільно із відповідачем
ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1
(надалі-будинок). Цей будинок згідно
витягів з погосподарської книги №1 за
2011-2015 роки Поліської сільської ради
Старовижівського району по особовому
рахунку НОМЕР_1 належить відповідачу
ОСОБА_9, який згідно довідки виконкому
Поліської сільської ради
Старовижівського району від 23.05.2014 року
за №431 та пояснень представника
відповідача ОСОБА_4 проживає та
зареєстрований в цьому будинку
постійно з 1968 року і по даний час. Крім
того, з довідки виконкому Поліської
сільської ради від 23.05.2014 року за №430
вбачається, що спадкодавцем будинку
була ОСОБА_10, яка являється рідною
матір"ю відповідачів і яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8. Тобто виходячи з
вищенаведеного, випливає той висновок,
що відповідач ОСОБА_9 являється
власником житлового будинку, але його
право власності на цей будинок
належить до похідних способів набуття
цього права в порядку спадкування
після смерті матері ОСОБА_10 і як
встановлено в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_9 прийняв цю спадщину
в установленому порядку шляхом
фактичного вступу в управління
володіння цим майном, а отже має право
на його спадкування. А всі позивачі
являються членами сім"ї власника цього
житлового будинку. Так само являється
членом сім"ї власника житлового
будинку ОСОБА_9 і його сестра ОСОБА_4,
яка проживає і зареєстрована в цьому
будинку з 2011 року, що стверджується
довідкою виконкому Поліської
сільської ради Старовижівського
району Волинської області №497 від
17.06.2014року. З пояснень законного
представника дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 встановлено, що в будинку
знаходяться речі позивачів, зокрема:
електроплитка, дитяча коляска, дитячі
ходунки, дитяче ліжко, ковдри тощо.

Згідно технічного паспорта на
об"єкт нерухомого майна, виданого КП
"Волинське бюро технгічної
інвентаризації" 02.06.2014 року
вищезгаданий садибний (індивідуальний)
житловий будинок складається із
житлового будинку за літерою А-1, в який
входять: коридор за №1-1 площею 10,8м2,
кухня за №1-2 площею 12,9м2, три кімнати за
№№ 1-3, 1-4, 1-5 житловими площами 20,2м2, 23,2м2
і 18,4м2 відповідно, кладова за №1-6 площею
8,2м2; а також господарські будівлі та
споруди.

З пояснень позивачів та їх
представника, відповідача і
представника відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні встановлено, що
після розірвання шлюбу ОСОБА_1 з дітьми
перейшла проживати в с.Буцин, де і
проживає по даний час. Однак, діти, а
особливо ОСОБА_2 та ОСОБА_10, після
розірвання шлюбу періодично
приїжджали в будинок та проживали там
час від часу. Однак відповідач ОСОБА_4,
починаючи з 2013 року, стала чинити їм
перешкоди у проживанні та користуванні
жилим приміщенням будинку.
Вищенаведене, крім їх пояснень та
пояснень їх представника ОСОБА_1,
стверджується також дослідженими в
судовому засіданні матеріалами, а саме:
постановою слідчого СВ
Старовижівського РВ УМВС України у
Волинській області про закриття
кримінального провадження від 18.02.2013
року, з якої вбачається факт звернення
ОСОБА_3 в органи УМВС по питанню вжиття
заходів до ОСОБА_4, яка погрожувала їй
фізичною розправою, під час
перебування її в будинку та висновком
старшого ДІМ Старовижівського РВ УМВС
від 10.07.2013 року, з якого вбачається факт
звернення ОСОБА_1 в Старовижівський РВ
по питанню вжиття заходів до ОСОБА_4,
яка ображала дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_10
07.07.2013 року, коли вони поверталися із
будинку с.Поліське. Тобто, крім
пояснень самих позивачів та з цих

-3-

матеріалів чітко вбачається та
обставина, що відповідач ОСОБА_4 чинила
перешкоди дітям позивача ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, а також почала схиляти
відповідача ОСОБА_9 до аналогічних дій,
в зв"язку з чим законний представник
дітей ОСОБА_1 звернулася в суд з
вищенаведеним позовом. Крім того, та
обставина, що неповнолітні діти ОСОБА_2
та ОСОБА_3 дійсно приїжджали і
перебували у будинку час від часу після
розірвання шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_9
стверджується також поясненнями
свідка ОСОБА_11 Належних і допустимих
доказів в тому, що відповідач ОСОБА_9
чинив перешкоди дітям у користуванні
будинком в судовому засіданні не
встановлено. Хоча відповідач ОСОБА_4 не
являється власником будинку, а
являється членом сім"ї власника
будинку відповідача ОСОБА_9, однак як
вбачається з вищенаведеного ОСОБА_4
активно перешкоджає і чинить дітям
перешкоди в користуванні будинком, то
тому суд приходить до висновку, що
ОСОБА_4 являється належним
відповідачем у справі в цій частині
позову.

Згідно висновку органу опіки і
піклування Старовижівської
райдержадміністрації від 18.06.2014 року за
№718/30/2-14 вбачається за доцільне надати
право користування жилим приміщенням,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
дітям: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6. Цей висновок був
підтриманий представником органу
опіки і піклування ОСОБА_5 в судовому
засіданні, яка крім того у вирішенні
позову повністю поклалася на погляд
суду.

Згідно вимог ч.ч.1,4 ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. До
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до вимог ч.ч.4,5,6 ст.19 СК
України при розгляді судом спорів щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини, місця проживання дитини,
позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Згідно вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Згідно вимог ст.160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Отже, в зв"язку з вищенаведеним
суд приходить до висновку, що позов
являється підставним, але підлягає він
до часткового задоволення, виходячи з
того, що суд вважає за необхідне і
можливе вселити в частину жилого
приміщення старших дітей позивача
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, оскільки вони
досягли 14 років і згідно вимог ст.160 СК
України вони вправі самостійно обирати
з ким із батьків вони бажають проживати
та виявили бажання і згоду на
проживання в будинку відповідача
ОСОБА_9 і проти чого не заперечує їх
мати ОСОБА_1 Разом з тим, суд вважає за
доцільне надати право користування
частиною жилого приміщення в будинку
всім дітям позивача, а саме: ОСОБА_2,
ОСОБА_6 та малолітнім дітям ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Однак час
користування частиною жилого будинку
малолітніми дітьми ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_3

-4-

повинен носити тимчасовий, а не
постійний характер, а саме: вони вправі
проживати і користуватися частиною
будинку на рівні з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у
час, вільний від їх навчання при їх
бажанні в цьому та за згодою їх матері
ОСОБА_1 При цьому суд враховує також і
ту обставину, що саме цим дітям
перешкод як таких у користуванні жилим
приміщенням будинку відповідачі не
чинили і тому потреб у їх вселенні суд
не вбачає. Що також відповідає
заявленим позовним вимогам,
підтриманим в судовому засіданні
законним представником дітей ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в тому, що діти ОСОБА_2
та ОСОБА_6 мають намір проживати з
батьком так як іншим жилим приміщенням
вони не забезпечені і проживати їм
ніде, а діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_3
бажають бачитись з батьком і
приїжджати до нього та періодично
проживати там. При цьому суд також
враховує і ту обставину, що як
вбачається з пояснень законного
представника дітей ОСОБА_1 ці малолітні
діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в час
вільний від навчання постійно
проживають разом із нею.

Що стосується позовних вимог в
частині встановлення порядку
користування жилим приміщенням між
сторонами, то суд при цьому виходить з
того, що дітям доцільно надати в
користування кімнату житловою площею
18,4м2 за номером 1-5, виходячи з того що ця
кімната являється непрохідною, а інші
дві кімнати надати відповідачам ОСОБА_9
та ОСОБА_4, а решту нежилих приміщень
будинку залишити в спільному
користуванні сторін. При цьому суд
також враховує ту обставину, що
відповідачі являються особами різної
статі, рідними братом та сестрою,
кімнати, які їм надаються, являються
прохідними і їм зручніше буде
встановити між собою порядок
користування ними.

Таким чином позов підлягає до
часткового задоволення, а саме в
частині вселення в кімнату будинку
позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
встановлення конкретного порядку
користування частинами приміщень
будинку між сторонами та зобов"язання
відповідача ОСОБА_4 не чипити перешкод
у користуванні дітьми частиною
приміщень будинку. В задоволенні решти
позову необхідно відмовити. При цьому
судові витрати з відповідачів в
користь позивачів не стягувати,
оскільки законний представник дітей
ОСОБА_1 залишає їх за собою.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України,

ст. 156 ЖК України,

ст.ст. 19, 157, 160 СК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в житлову кімнату
житловою площею 18,4м2, яка згідно
поверхового плану технічного паспорта
на об"єкт нерухомого майна, виданого КП
"Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації" 02.06.2014 року значиться
за номером 1-5, житлового будинку
АДРЕСА_1, який згідно витягу з
погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки
Поліської сільської ради
Старовижівського району Волинської
області за особовим рахунком НОМЕР_1
належить ОСОБА_9 та встановити порядок
користування цим жилим приміщенням між
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_9 та ОСОБА_4,
виділивши в користування: ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 житлову
кімнату житловою площею 18,4м2, яка
згідно поверхового плану технічного
паспорта на об"єкт нерухомого майна,
виданого КП "Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації" 02.06.2014 року,
значиться за номером 1-5; а ОСОБА_9 та
ОСОБА_4 виділити в користування: дві
житлові кімнати, які згідно
поверхового плану технічного паспорта
на об"єкт нерухомого майна, виданого КП
"Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації" 02.06.2014 року, значаться
за номером 1-4 житловою площею 23,2 м2 і за
номером 1-3 житловою площею 20,2м2.

В спільному користування
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3,
ОСОБА_9 та ОСОБА_4 залишити: коридор
площею 10,8м2, кладову площею 8,2м2 та кухню
площею 12,9м2, які згідно вищезгаданого
плану значаться за номерами відповідно

-5-

1-1, 1-6 та 1-2.

Зобов"язати ОСОБА_4 не чинити
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, перешод в користуванні
житловою кімнатою, яка згідно
поверхового плану технічного паспорта
на об"єкт нерухомого майна, виданого КП
"Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації" 02.06.2014 року, значиться
за номером 1-5 житловою площею 18,4м2 та
коридором площею 10,8м2, кладовою площею
8,2м2 та кухнею площею 12,9м2, які згідно
вищезгаданого плану значаться за
номерами відповідно 1-1, 1-6 та 1-2.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити повністю.

Судові витрати по справі не
розподіляти, оскільки позивач ОСОБА_1
залишає їх за собою.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Ф. В. Самрук