Справа № 407/4765/13-ц
Провадження № 22ц/782/1238/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

Головуючого: Маляренко І.Б.,

Суддів: Яреська А.В.,
Борисова Є.А.

За участю секретаря:
Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
поданою через представника ОСОБА_2,

на ухвалу Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 26 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним та поділ майна подружжя,

В С Т А
Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою у
вищезазначеній цивільній справі
призначено авто- товарознавчу
експертизу, на вирішення якої
поставлено питання щодо ринкової
вартості автомобіля GEELY MR-7151 А, кузов
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, право
власності на який зареєстровано за
відповідачем ОСОБА_4 05.09.2013 року, станом
на час проведення експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
поданій через представника ОСОБА_2,
ставиться питання про скасування
ухвали суду як такої, що постановлена з
порушенням вимог цивільного
процесуального законодавства, і
направлення справи для подальшого
розгляду до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши доповідача,
дослідивши

матеріали справи, перевіривши
законність ухвали суду в межах доводів
апеляційної

скарги, колегія суддів вважає скаргу
такою, що задоволенню не підлягає.

Так, згідно із ст. 311 ЦПК України,
підставами для скасування ухвали суду,
що

перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження

розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції

вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до

неправильного вирішення питання.

Як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_3 звернулась до суду у
вересні 2013 року, просила поділити
спільне сумісне майно подружжя,
зокрема автомобіль GEELY MR-7151 А, кузов
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

Після надходження у жовтні 2013 року на
запит суду відповіді з УДАІ УМВС
України в Луганській області щодо
продажу спірного автомобіля ОСОБА_1
ОСОБА_4, позивачка уточнила заявлені
вимоги, просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу автомобіля,
визнавши автомобіль спільною сумісною
власністю подружжя, поділити як
спільне сумісне майно подружжя даний
автомобіль, м'який куток для зали
(кутовий диван та одне крісло) і
телевізор SAMSUNG - 27.

При цьому просила визнати за нею право
власності на м'який куток для зали
(кутовий диван та одне крісло), а за
відповідачем - на телевізор SAMSUNG - 27,
припинивши право спільної власності на
це майно; стягнути з відповідача на її
користь компенсацію вартості її
частки в автомобілі у розмірі 22000 грн.,
визнавши право власності на автомобіль
за ОСОБА_1

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, у межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31
ЦПК України, позивач самостійно
визначає предмет й підстави позову та
на власний розсуд розпоряджається
своїми правами щодо предмета позову.

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК
України позивач зобов'язаний зазначити
в позовній заяві фактичні обставини,
якими він обґрунтовує свої вимоги, та
докази на підтвердження цих вимог.

Аналогічні положення містяться й у
роз'ясненнях, викладених у п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 5 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду".

На виконання вимог ст. 119 ЦПК
України ОСОБА_3 в уточненій позовній
заяві після отримання через запит суду
відомостей про продаж спірного
автомобіля у своїй позовній заяві
зазначила фактичні обставини, які
складають підставу позову, просила суд
розглянути саме ці вимоги.

Ні її діями, ні діями суду вимог
цивільного процесуального
законодавства при цьому порушено не
було.

Що стосується призначення
експертизи, то слід мати на увазі
наступне.

Як роз'яснено у п.22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року за №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя»,
поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст.372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Відповідно до вимог частин першої -
четвертої ст.143 Цивільного
процесуального кодексу України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі,
мають право просити суд провести
експертизу у відповідній
судово-експертній уставні, доручити її
конкретному експерту, заявляти відвід
експерту, давати пояснення експерту,
знайомитись з висновком експерта,
просити суд призначити повторну,
додаткову, комісійну або комплексну
експертизу.

Порядок призначення судової
експертизи у науково-дослідних
судово-експертних установах
Міністерства юстиції України,
обов'язки, права та відповідальність
судового експерта, організація
проведення експертиз та оформлення їх
результатів визначається Законом
України „Про судову експертизу",
Цивільним процесуальним кодексом,
Інструкцією про призначення та
проведення судових експертиз та
науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та іншими
нормативно-правовими актами з питань
судової експертизи.

З огляду на викладене, суд дійшов
вірного висновку, що для з'ясування
обставин, які мають значення для справи
та потребують спеціальних знань в
галузі техніки та оціночної
діяльності, а також враховуючи, що
обставини справи з'ясовуються на
засадах змагальності, необхідне
призначення судової автотоварознавчої
експертизи.

А отже, в силу вимог п.5 ч.1 ст. 202 ЦПК
України, суд першої інстанції вірно
зупинив провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги з підстав,
передбачених ст. 311 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 303,307,311,313-315 ЦПК України,

колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану
через представника ОСОБА_2, - відхилити.

Ухвалу Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 26 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним та поділ майна подружжя -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,
але протягом 20 днів може бути оскаржена

шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: