АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на ухвалу судді Оболонського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2014
року

за матеріалами заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, Головне
управління юстиції в м.Києві про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

ВСТАНОВИЛА :

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про встановлення факту,
що має юридичне значення.

Ухвалою судді Оболонського районного
суду м.Києва від 22. 04.2014 року у відкритті
провадження за поданною ОСОБА_1 заявою
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування ухвали судді та
направлення справи для повторного
вирішення питання щодо відкриття
провадження у справі. Апелянт
посилається на порушення суддею норм
матеріального та процессуального
права та не урахування тієї обставини,
що ніякого спору про право не існує,
вона бажає встановити факт родинних
відносин з рідною матір'ю, оскільки в
актовому записі про її народження
неправильно зазначені прізвище та
повне ім'я матері.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3,
яка є представником ОСОБА_1 за
договором про надання адвокатських
послуг, апеляційну скаргу підтримала з
підстав наведених в ній.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обгрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 убачається,що
вона просить встановити факт родинних
відносин з ОСОБА_2, яка є її матір'ю,
оскільки в актовому запису про її
народження і у свідоцтві про її
народження, виданному на підставі
цього акту, зі слів батька - ОСОБА_4
неправильно вказані призвище її матері
як «ОСОБА_2» хоча мати з батьком не
перебували у зареєстрованому шлюбі й
мати не приймала його прізвище та
скорочене ім'я «ОСОБА_2» замість
«ОСОБА_2».

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд послався на те, що із даної
заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення убачається спір про
право.

З такими висновками суду колегія
суддів погодитися не може і вважає їх
помилковими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд у порядку цивільного судочинства
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Встановлення юридичних фактів у
порядку окремого провадження сприяє
реалізації конституційних прав
громадян. Умовами, за наявності яких
можливим є звернення до суду для
встановлення фактів, що мають юридичне
значення є те, що згідно із законом ці
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб; чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення; встановлення
факту потрібне заявникові для
конкретної мети.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 1 постанови "Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення" від
31 березня 1995 року № 5, в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів,
зокрема, якщо встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

У пункті 3 цієї постанови вказано, що у
тому разі, коли буде виявлено, що
встановлення підвідомчого судові
факту пов'язане з вирішенням спору про
право, суд відмовляє в прийнятті заяви
до розгляду в окремому провадженні, а
якщо це буде виявлено під час розгляду
справи, залишає заяву без розгляду і
роз'яснює заінтересованим особам, що
вони мають право подати позов на
загальних підставах.

Згідно з ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо з заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право, а якщо спір
про право буде виявлений під час
розгляду справи, - залишає заяву без
розгляду.

За змістом наведених положень закону
окреме провадження є безспірним,
оскільки в ньому не розглядається
матеріально-правовий спір, а можуть
встановлюватися тільки факти та стани,
які мають юридичне значення, а також
підтверджуватися наявність чи
відсутність неоспорюваних прав.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції зазначених положень закону
не врахував та не звернув належної
уваги на обставини, що свідчать про
відсутність спору про право, що
відповідно виключає наявність підстав
для розгляду заяви по суті в порядку
позовного провадження.

Вирішити це питання в іншому порядку
заявник можливості не має.

Матеріали справи не містять відомостей
про наявність спору про право з боку
зацікавлених осіб.

Таким чином, відмова у відкритті
провадження у справі з підстав,
зазначених судом першої інстанції,
суперечить положенням ст.256 ЦПК
України, тому колегія суддів вважає, що
ухвала суду не відповідає вимогам ЦПК
України, у зв'язку з чим підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити .

Ухвалу судді Оболонського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 року
скасувати з передачею питання на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 2-о/756/139/14

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7598
/2013

Головуючий у суді першої інстанції:
Андрейчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.