Номер провадження: 22-ц/785/4310/14
Номер справи місцевого суду: 523/2462/14-ц
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П.,
Цюри Т.В.

при секретарі -
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Другого відділу
державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції м. Одеси, Державного
казначейства України, третя особа - ВАТ
«Одессільмаш», про визнання
бездіяльності неправомірною та
відшкодування матеріального збитку та
моральної шкоди,-

встановила:

В 2008 році ОСОБА_2 звернувся до
відповідачів з позовом, який в процесі
розгляду справу уточнив, про визнання
бездіяльності неправомірною та
відшкодування матеріального збитку в
розмірі 270 738 гривень та моральної шкоди
у сумі 5 000 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те,
що рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 28.02.2003 року ВАТ
«Одессільмаш» зобов'язано не чинити
позивачеві перешкод в приватизації
квартири АДРЕСА_1, видати розпорядження
на приватизацію цієї квартири і
свідоцтво про право власності. Однак
керівництво ВАТ «Одессільмаш» не
виконало рішення суду, що стало
причиною звернення ОСОБА_2 до Другого
ВДВС із заявою про примусове виконання
рішення суду. Оскільки Другий ВДВС
тривалий час не виконує рішення суду
від 28.02.2003 року, то ОСОБА_2 був змушений
звернутися до суду. (а. с. 2-5, 58)

Ухвалою суду від 03.06.2009 року до суду в
якості третьої особи було залучено ВАТ
«Одессільмаш». (а. с. 61)

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 грудня 2009 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.
(а. с. 97)

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10.03.2010 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 22 грудня 2009 року залишено без змін.
(а. с. 119-121)

Ухвалою Верховного Суду України від
02.04.2010 року відмовлено ОСОБА_2 у
відкритті касаційного провадження (а.
с. 131)

14.02.2014 року ОСОБА_2 надав до суду заяву
про відновлення його попереднього
юридичного стану шляхом повторного
розгляду справи, однак ухвалою суду від
18.02.2014 року вказана заява була залишена
без руху. (а. с. 213-214, 220-221)

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 11 березня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про повторний розгляд справи
повернено заявнику. (а. с. 229-230)

В апеляційній скарзі апелянт просить
ухвалу суду скасувати, справу
направити для розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм процесуального права. (а. с. 233-234)

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Повертаючи заяву ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що
заява про відновлення його
попереднього юридичного стану шляхом
повторного розгляду була залишена без
руху, а заявнику був наданий строк для
усунення недоліків та приведення заяви
у відповідність вимогам ст. 364 ЦПК
України. У встановлений судом строк
ОСОБА_2 недоліки не усунув, що стало
приводом для повернення позову.

Проте, погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки він не
відповідає вимогам
цивільно-процесуального
законодавства.

Так, зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається,
що за його заявою до Європейського суду
з прав людини щодо надмірно тривалого
невиконання рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 28.02.2003 року
за виконавчим листом 32-1117/03
Європейським судом з прав людини 25.04.2005
року було відкрито провадження у
справі № 17410/05 «Базелюк проти України».
Рішенням у справі «Роженко та інші
проти України» Європейський суд з прав
людини визнав, що внаслідок тривалого
невиконання рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 28.02.2003 року
були порушені його права, передбачені
положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (далі - Конвенція) ст. 13 Конвенції
та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
У зв'язку з одержанням рішення
Європейського суду з прав людини, яке є
остаточним і у зв'язку з тим, що на
теперішній час рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 28.02.2003 року
не виконане, право, визначене п. 1 ст. 6
Конвенцій та ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції, залишається не захищеним.
Оскільки на момент ухвалення рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 22.12.2009 року не було враховано, що
право, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції та
ст. 1 Першого протоколу до Конвенції,
було порушене, а тому за приписами ст. 10
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
наявні підстави про відновлення
попереднього юридичного стану ОСОБА_2
шляхом повторного розгляду цієї
справи.

Отже, наведена заява не може вважатися
заявою про перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами, а відтак
вимоги суду першої інстанції про
приведення її у відповідність з
вимогами ст. 364 ЦПК України, є
безпідставними.

Провадження у зв'язку з нововиявленими
обставинами регламентовано Розділом V
Главою 4 ЦПК України. Питання, які
пов'язані з виконанням рішення
Європейського суду з прав людини та
застосування практики Європейського
суду з прав людини регулюються Законом
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини». У відповідності до
положень ч. 2 п. "а" та ч. 3 п. "а" ст.10 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року
додатковими заходами індивідуального
характеру з метою забезпечення
відновлення порушених прав Стягувача є
відновлення настільки, наскільки це
можливо, попереднього юридичного
стану, який Стягувач мав до порушення
Конвенції. Таке відновлення
здійснюється, зокрема, шляхом
повторного розгляду справи судом,
включаючи відновлення провадження
справі. Аналіз цих норм права надає
підстави для висновку, що заява про
перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами і заява про
відновлення попереднього юридичного
стану шляхом повторного розгляду
справи мають різну правову природу і їх
не можна ототожнювати.

Крім того, звертає увагу той факт, що
ОСОБА_2 у своїй заяві, посилаючись на
рішення Європейського суду з прав
людини від 11 квітня 2013 року, яким було
визнано порушення п.1 ст.6 Конвенції,
ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу
до Конвенції у зв'язку з невиконанням
рішення національного суду в одній
справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ
«Одеський завод
сільськогосподарського
машинобудування (справа № 2-1117/03),
просить про відновлення його
попереднього юридичного стану шляхом
повторного розгляду іншої справи, а
саме справи за позовом ОСОБА_2 до
Другого Суворовського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції,
Державного казначейства України, третя
особа - ВАТ «Одессільмаш», про визнання
бездіяльності неправомірною,
відшкодування майнової та моральної
шкоди (справа № 2-6211/08, № 2-1333/09), яка
розглянута 22 грудня 2009 року і не була
предметом розгляду Європейського суду
з прав людини, а відтак обставини
стосовно недотримання Конвенції при
розгляді цієї справи не
встановлювались та не вплинули на
зміст його рішення про визнання
порушення строків виконання рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 28 лютого 2003 року у справі № 2-1117/03.

Указані обставини
залишились поза увагою суду першої
інстанції.

З огляду на викладене,
ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням вимог
цивільно-процесуального
законодавства, у зв'язку з чим судова
колегія вважає за необхідне апеляційну
скаргу задовольнити, оскаржувану
ухвалу скасувати та передати питання
про розгляд заяви про відновлення
попереднього юридичного стану шляхом
повторного розгляду на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 -
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2014 року - скасувати,
питання про розгляд заяви ОСОБА_2 про
відновлення його попереднього
юридичного стану шляхом повторного
розгляду справи направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.