АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4401/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Приходченко О. С. Доповідач -
Кочкова Н.О. Категорія
05 червня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:
Головуючої - судді
суддів - Максюти
Ж.І., Чубукова О.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року,
-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року банк звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
03 жовтня 2007 року між позивачем та
ОСОБА_2 було укладено договір,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком кредитний
договір. Свої зобов'язання щодо
повернення кредиту та сплати процентів
відповідач не виконав, що призвело до
виникнення заборгованості, розмір якої
станом на 18 червня 2013 року склав 31 074
грн. 92 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом у розмірі 4
000 грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 15 458
грн. 97 коп., заборгованості по комісії у
розмірі 9 660 грн., штрафу (фіксована
частина) у розмірі 500 грн., штрафу
(процентна складова) у розмірі 1 455 грн. 95
коп., яку позивач просив стягнути з
відповідача (а.с.2-4).

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 жовтня 2013 року позов задоволено: з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
стягнута заборгованість за кредитним
договором від 03 жовтня 2007 року у
розмірі 31 385 грн. 67 коп., яка складається
з заборгованості за кредитом у розмірі
4 000 грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 15 458
грн. 97 коп., заборгованості по комісії
за користування кредитом у розмірі 9 660
грн., штрафу (фіксована частина) у
розмірі 500 грн., штрафу (процентна
складова) у розмірі 1 455 грн. 95 коп., а
також судовий збір у розмірі 310 грн. 75
коп., а всього 31 385 грн. 67 коп. (а.с.45-46).

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 березня
2014 року заява ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 жовтня 2013 року залишена без
задоволення (а.с 67).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
неправильне встановлення обставин, що
мають значення для справи, ставить
питання про зміну рішення суду в
частині стягнення заборгованості, а
саме стягнути з відповідача на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у
розмірі 2709,58 грн., штрафу (фіксована
частина) у розмірі 500 грн., а також
судовий збір у розмірі 310,75 грн., а разом
3520,33 (а.с.72-73).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 03
жовтня 2007 року між сторонами був
укладений кредитний договір б/н,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредит на суму 4000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії карти. Взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконав, у
зв'язку з чим станом на 18 червня 2013 року
виникла заборгованість за кредитним
договором у розмірі 31074 грн. 92 коп. яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 4 000 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 15 458
грн. 97 коп., заборгованості по комісії
за користування у розмірі 9 660 грн.,
штрафу (фіксована частина) у розмірі 500
грн., штрафу (процентна складова) у
розмірі 1 455 грн. 95 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив із того, що відповідач не
виконав умов договору щодо повного та
своєчасного повернення кредитних
коштів позивачу, у зв'язку з чим станом
на 18 червня 2013 року виникла
заборгованість у розмірі 31074 грн. 92 коп,
яка підлягає стягненню з позичальника
на користь банка.

Вказані висновки зроблені судом без
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки згідно
із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, у встановлений
договором строк (ч.1 ст. 530). Згідно з ч.2
ст. 1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу. Крім того, п. 8.6
Умов та Правил надання банківських
послуг встановлено, що у разі порушення
клієнтом строків платежів по будь-яким
видам платежів, передбачених
договором, більш ніж на 120 днів, клієнт
зобов'язаний сплати банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5% от суми боргу (а.с.11-17).
Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стандартні умови кредитування
Приватбанку та орієнтовану сукупну
вартість Саsн-кредиту Умовами
вказаного кредитного продукту
передбачена комісія за розрахункове
обслуговування, яка складає 3,5%
щомісячно, та визначена річна
процентна ставка у розмірі 24% річних на
суму залишку кредиту із вказаним
умовами ОСОБА_2 був ознайомлений та
підписав їх (а.с. 33).

Доводи апеляційної скарги про те, що
укладеним кредитним договором не
передбачено сплати відсотків за
користування кредитом, спростовуються
вищевказаною довідкою, і протирічить
ч.1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно ст. 627 ЦК
України та ст. 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що банк не надав належних доказів на
підтвердження отримання відповідачем
кредиту є безпідставними та
спростовуються текстом апеляційної
скарги та іншими матеріалами справи, із
яких вбачається, що факт отримання
кредиту шляхом оформлення платіжної
карти на підставі заяви позичальника, у
сумі 4000 грн., відповідач визнав, як і
визнав суму заборгованості за тілом
кредиту - 2709,58 грн. Однак, належних і
допустимих доказів на спростування
розрахунків заборгованості, наданих
банком (а.с.5-8, 34-37), відповідач
апеляційному суду не надав, як і не
надав доказів на підтвердження
здійснення погашення заборгованості
за кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом не застосована позовна
давність в один рік для вимоги про
стягнення пені є голослівними,
оскільки вказані вимоги позивачем не
заявлялись, а згідно наданого банком
розрахунку заборгованість по пені
відсутня (а.с. 8).

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення у частині стягнення
заборгованості - не встановлено, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду у цій частині
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ВІДХИЛИТИ.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: