22-ц/775/574/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Папаценко П.І..
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П.,Попової
С.А.,

при секретарі Одинцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК
імені Ілліча») про стягнення
заборгованості з індексації та
компенсації заробітної плати,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 12 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ПАТ «ММК ім.
Ілліча» про стягнення заборгованості
з індексації заробітної плати та
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, за період з 1 лютого 2003 року по
10 грудня 2010 року в сумі 3607,50 грв.
Посилався на те, що з 4 лютого 1997 року по
10 грудня 2010 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем. За час його
роботи при виплаті заробітної плати
відповідачем не проводилася
індексація, передбачена діючим
законодавством, внаслідок чого
порушені його права на оплату праці,
які мають бути відновлені шляхом
зобов'язання підприємства провести
нарахування та виплату заборгованості
по індексації та компенсації
заробітної плати.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
18 березня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ПАТ «ММК імені
Ілліча» на користь ОСОБА_1
заборгованість з індексації та
компенсації заробітної плати за
період з 1 березня 2003 року по 10 грудня 2010
року в сумі 1070,60 грв., з утриманням ПАТ
"ММК ім. Ілліча" з цієї суми
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.
Стягнуто з ПАТ « ММК імені Ілліча» в
дохід держави судовий збір в сумі 243,60
грв.

В апеляційній скарзі ПАТ «ММК
імені Ілліча» просить рішення суду
скасувати та ухватити нове про відмову
в задоволені позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не
дав належну правову оцінку доводам
відповідача про відсутність порушення
трудових прав позивача, з огляду на те,
що відповідач з повагою ставиться до
своїх працівників, оскільки значні
кошти вкладаються в забезпечення
численних соціальних пільг; у
відповідача відсутня заборгованість
перед позивачем щодо виплати
індексації заробітної плати, а тому
немає заборгованості і по компенсації
заробітної плати; розрахунок суми
заборгованості, наданий позивачем, є
невірним, оскільки зроблений без
урахування регулярного підвищення
розміру заробітної плати. Крім того,
суд прийняв розрахунок
заборгованості по індексації
заробітної плати, наданий
відповідачем та стягнув на користь
позивача меншу суму індексації, чим
було ним заявлено, але в рішенні не
зазначив про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності позивача, який
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача
ПАТ «ММК ім. Ілліча» - Огненного А.Б.,
який підтримав доводи скарги та просив
її задовольнити, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивач з
04 лютого 1997 року по 10 грудня 2010 року
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«ММК ім. Ілліча», що підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці про прийняття та звільнення з
роботи (а. с. 4-5). За період роботи
позивачу нараховувалася та
виплачувалася заробітна плата.

Задовольняючи позов про
стягнення з відповідача суми
індексації та компенсації заробітної
плати за період з 1 березня 2003 року
по 10 грудня 2010 року, суд виходив з того,
що при перевищенні порогу інфляції,
який встановлюється в розмірі 101
відсоток, заробітна плата останнього
за вказаний період не індексувалася.
Загальна сума індексації заробітної
та компенсації складає 1070,60 грн., що
підтверджується довідкою підприємства
та не оскаржується позивачем, тому,
саме ця сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.
Також суд дійшов до висновку, що при
виплаті присуджених позивачеві сум, з
відповідача належить утримати
передбачені законом податки та
обов'язкові платежі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації в
установленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату
праці» (далі - Закон № 108/95- ВР) в період
між переглядом розміру мінімальної
заробітної плати індивідуальна
заробітна плата підлягає індексації,
згідно з чинним законодавством.

У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру , в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст.4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила
поріг індексації, який встановлюється
в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих
цін для індексації грошових доходів
населення провадиться наростаючим
підсумком, починаючи з місяця введення
в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, в якому індекс споживчих цін
не перевищив поріг індексації,
зазначений в частині першої цієї
статті.

Підвищення грошових доходів населення
у зв»язку з індексацією здійснюється
з першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому опубліковано індекс
споживчих цін.

Зазначений порядок індексації
заробітної плати передбачений і п. 1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати, відповідно до ст.34 Закон №
108/95- ВР провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,
наявність факту порушення трудового
законодавства в частині невиплати
позивачу суми індексації та
компенсації заробітної плати
підтверджується матеріалами справи, у
тому числі, розрахунком вказаних сум,
відповідно до якого сума індексації
становить 527 грн.04 коп., сума
компенсації за несвоєчасну сплату - 543
грн.56 коп.,а всього 1070,60 грв. (а.с.40).

Визначений відповідачем розмір
заборгованості суми індексації
заробітної плати та компенсації у
зв'язку з порушенням строків її виплати
повністю охоплюється періодом,
зазначеним позивачем в позовній заяві
та в рішенні суду.

Оскільки позивач погодився з
розміром визначеної відповідачем суми
заборгованості, рішення суду не
оскаржив, колегія суддів, переглядаючи
справу в межах заявленого позову та
доводів апеляційної скарги,
погоджується з рішенням суду щодо
розміру заборгованості суми
індексації заробітної плати та
компенсації втрати частини доходів у
зв»язку з порушенням строків виплати
заробітної плати, яку відповідач
повинен сплатити позивачу.

Враховуючи, що індексація на
заробітну плату входить до структури
заробітної плати, з якої проводяться
відрахування податків та обов'язкових
платежів як з заробітної плати, а в
наданому відповідачем розрахунку
індексації, що підлягає виплаті
позивачу, не зазначені суми
відповідних відрахувань податків і
обов'язкових платежів, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що при
виплаті відповідачем присуджених
позивачеві сум належить утримати з них
передбачені законом податки і
обов'язкові платежі.

Посилання в скарзі на те, що
заробітна плата позивача у 2003 - 2006 роках
не підлягала обов'язковій індексації,
оскільки розмір заробітної плати
позивача регулярно переглядався
відповідачем у бік збільшення, є не
доведеними відповідачем належними і
допустимими доказами, як суду першої
інстанції, так і апеляційному суду.

Не погоджується колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
відсутності заборгованості з
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з порушенням
строків її виплати, з посиланням на те,
що діяв механізм проведення
індексації заробітної плати, який
дозволяв підвищення грошових доходів
населення з застосуванням
випереджаючого методу розрахунку сум
індексації (з урахуванням прогнозного
рівня інфляції), оскільки доповнення до
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078 (Порядок), якими передбачено
застосування випереджаючого методу
розрахунку сум індексації, внесені
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 травня 2006 року № 690 (Постанова),
яка набрала чинності з 25 травня 2006 року,
тому, на правовідносини, які виникли до
набрання чинності цієї постанови, цей
Порядок не поширюється.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що в рішенні суду зазначено більший
період заборгованості, ніж зазначено в
розрахунку відповідача - з березня 2003
року по липень 2006 року, на висновки суду
не впливають, оскільки права
відповідача щодо розміру суми
стягнення не порушуються, позивачем
рішення суду не оскаржується.

Доводи відповідача про те, що фактично
суд задовольнив вимоги позивача
частково, однак, не зазначив про це в
резолютивній частині рішення, є
обґрунтованими, але це не тягне за
собою зміну рішення.

З мотивувальної та резолютивної
частини рішення вбачається, що
фактично позов ОСОБА_1 задоволено
частково: позивач просив стягнути суму
3607,50 грв., а суд стягнув 1070,60 грв. При
цьому, в першому реченні резолютивної
частини рішення суд помилково
зазначив про повне задоволення
позову. Зазначене є підставою для
виправлення судом першої інстанції
описки в рішенні на підставі ст.219 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
12 березня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді