Справа № 369/1219/13 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/2653/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Сліпченка О.І.

суддів Іванової І.В., Волохова Л.А.,

при секретарі: Франчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 грудня 2013 року
по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укргаз»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом та просив
стягнути з відповідача на користь ТОВ
«Укргаз» заборгованість за додаткові
квадратні метри об'єкту будівництва у
розмірі 21513 грн. та понесені витрати по
сплаті судового збору.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
грудня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Укргаз» 21513 грн. заборгованості та
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати, з мотивів
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.З ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.П п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач порушив умови
взятого на себе зобов'язання щодо
своєчасного здійснення оплати
додаткових квадратних метрів об'єкту
будівництва (квартири), визначеного
умовами договору.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 14.01.2008р. між
позивачем та відповідачем був
укладений договір №3/1/12/83/Ж участі у
будівництві об'єкту (договір 1).

14.01.2008р. між ТОВ „Укргаз" та ОСОБА_1 був
укладений договір №4/1/13/84/Ж участі у
будівництві об'єкту (далі договір 2).

Згідно умов цього договору 1, договору 2
відповідач (інвестор) мав повністю
виконати умови з остаточного
розрахунку за об'єкт будівництва, а
позивач збудувати, ввести в
експлуатацію та передати після
остаточного розрахунку за актом
прийому-передачі відповідачу
(інвестору) об'єкт будівництва.

Позивач свій обов'язок щодо
будівництва та введення в експлуатацію
об'єкту будівництва виконав,
відповідач свого обов'язку щодо
проведення остаточного розрахунку не
виконав.

Відповідно до п.2.2. договору 1. договору 2
замовник зобов'язується повністю
оплатити вартість лоту облігацій за
договором купівлі - продажу облігацій,
а також - пред'явити такий лот облігацій
до погашення забудовнику, а забудовник
зобов'язується побудувати об'єкт
будівництва у складі об'єкта
нерухомості та передати об'єкт
будівництва замовнику в погашення лоту
облігацій у порядку, строки та на
умовах, що передбачені цим договором та
інформацією про випуск облігацій.

Відповідно до п.2.3. договору 1. договору 2
об'єкт будівництва передасться
замовнику у строки, зазначені у цьому
договорі, однак в будь - якому випадку
після прийняття об'єкта нерухомості в
експлуатацію з дотриманням порядку та
умов погашення облігацій, передбачених
Інформацією про випуск облігацій та
цим Договором.

Відповідно до 2.4. договору 2, об'єкт
будівництва розташований за адресо
визначеною у п.1.2. .договору: будинок
АДРЕСА_1 . Загальна площа 44.88 кв.м.

Відповідно до п.3.1. договору 1. договору 2
умовою передачі об'єкту будівництва
замовнику, є передача останнім
повністю оплаченого лоту облігацій до
погашення Передача лоту облігацій
забудовнику здійснюється шляхом
перерахування лоту облігації на
рахунок в цінних паперах, відкритий
забудовником за такими реквізитами:
рахунок ЦП № 090428 в ВАГ КБ «Надра», код
МФС 1108. У випадку зміни реквізитів
забудовник повинен повідомити про це
замовника.

Відповідно до п.3.8. договору 1. договору 2
сторони домовились та погодились, що
загальна площа Об'єкту будівництва, яка
зазначена у п. 2.4. договору, є проектною
та фактично буде визначена після
проведення остаточної технічної
інвентаризації (обмірів) у
встановленому чинним законодавством
України порядку підприємствами бюро
технічні інвентаризації (БТІ).

Відповідно до п.3.10. договору 1. договору
2 у випадку, якщо за результатами
обмірів БТІ фактична загальна площа
об'єкту будівництва буде більшою за
проектну, визначену у п. 2.4 договору,
замовник зобов'язується протягом
строку обігу облігацій до моменту
підписання Акту прийому-передачі
Об'єкта будівництва, додатково
придбати необхідну кількість
Облігацій (за ринковою ціною облігацій
на момент їх придбання) на ту частину
площі , на яку фактична площа об'єкту
будівництва більша від запланованої (
по 1 облігації за 0,01 кв.м) або внести на
поточний рахунок емітента суму, яка
дорівнює вартості додаткової площі за
ринковою ціною придбання облігацій
відповідно до і інформації про випуск.

Відповідно до п.4.2.7. договору 1. договору
2 замовник зобов'язаний провести
остаточні розрахунки з забудовником у
повному обсязі та належним чином до
моменту передачі об'єкту будівництва
та підписання Акту прийому-передачі
об'єкту будівництва у випадку, якщо за
результатами обмірів БТІ фактична
загальна площа об'єкту будівництва
буде більшою за проектну (пп. 3.10.
Договору).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що після обмірів
збудованого об'єкта будівництва 1, його
площа виявилась фактично більшою на 1,32
кв.м., а площа збудованого об'єкта
будівництва 2, виявилась фактично
більшою на 1,52 кв.м.

Оскільки відповідачем до закінчення
строку обігу облігацій не було
додатково придбано лот облігацій на
додаткову площу об'єкту будівництва (1,32
кв. м.), позивач розрахував вартість 1,32
кв.м. виходячи з ціни, за які відповідач
придбав основний лот. А саме 132
облігації х75 грн.75 коп. = 9 999 грн.

Загальна заборгованість за об'єкт
будівництва 1. об'єкт будівництва 2
становить 21 513 грн.

Отже, якщо умовами договору про участь
в будівництві передбачено оплату
вартості додаткової площі в разі, якщо
загальна площа об'єкта будівництва за
даними БТІ буде перевищувати загальну
площу, зазначену її лоті, замовник
зобов'язаний сплатити таку різницю в
розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

ОСОБА_1 за умовами договорів
зобов'язувалась протягом строку обігу
облігацій до моменту підписання акта
приймання-передачі об'єкта будівництва
придбати додаткову кількість
облігацій шляхом внесення на поточний
рахунок емітента суми, яка дорівнює
вартості додаткової площі.

Таким чином у замовника виникло
зобов'язання провести остаточний
розрахунок за додаткові квадратні
метри (п. 3.10, п. 4.2.7. договору) шляхом
придбання додатково за ринковою ціною
облігацій з розрахунку по 1 облігації
за 0,01 кв.м.

Згідно вимог ст. ст. 525 та 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В ст. 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Пунктом п. 5.1. договору визначено, що за
невиконання умов договору сторони
несуть відповідальність згідно
чинного законодавства.

За правилами ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції правомірно та обґрунтовано
прийшов до висновку, про задоволення
позову ТОВ «Укргаз», оскільки ОСОБА_1 не
виконала умови договорів №3/1/12/83/Ж та
№4/1/13/84/Ж про участь у будівництві
об'єкту, а саме не оплатила вартість
додаткових квадратних метрів,
можливість яких була передбачена
зазначеним договором.

Доводи апеляційної скарги про
застосування строку позовної давності
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки відповідно до п.4.2.7. договору
1. договору 2 замовник зобов'язаний
провести остаточні розрахунки з
забудовником у повному обсязі та
належним чином до моменту передачі
об'єкту будівництва та підписання Акту
прийому-передачі об'єкту будівництва у
випадку, якщо за результатами обмірів
БТІ фактична загальна площа об'єкту
будівництва буде більшою за проектну
(пп. 3.10. Договору).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

В зв'язку з тим, що вказаний в пп. 3.10.
Договору Акт прийому-передачі
сторонами не надано, колегія суддів
вважає, що підстав передбачених
законодавством для застосування
строку позовної давності відсутні.

За таких обставин суд першої інстанції
у відповідності до вимог ст.ст. 212-214 ЦПК
України належним чином з'ясував
фактичні обставини справи, від яких
залежить правильне вирішення спору
щодо вимог ТОВ «Укргаз», яка правова
норма підлягає застосуванню для
правовідносин, що виникли між
сторонами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: