Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відділу освіти Перемишлянської
районної державної адміністрації про
визнання незаконною відмову у
прийнятті на роботу, зобов'язання
укласти трудовий договір

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 30 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 17 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що до 30 серпня 2011 року протягом 17
років він працював директором
Бібрської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів ім. У. Кравченко. Наказом
відділу освіти Перемишлянської
районної державної адміністрації № 229
від 30 серпня 2011 року його звільнено із
посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП
України, після чого він звернувся до в.
о. директора школи із заявою про
призначення його на посаду вчителя
історії. Указане подання було
відхилено відповідачем, що є
порушенням ст. 22 КЗпП України. Просив
суд визнати незаконною відмову у
прийнятті на роботу та зобов'язати
відповідача укласти із ним трудовий
договір.

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 30
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 17 грудня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції та суд апеляційної
інстанції, дослідивши докази у справі,
дав їм належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи,
обґрунтовано виходив із
безпідставності заявлених вимог.

Доводами касаційної скарги висновки
судів не спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від
30 травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 17 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
І.К.
Парінова
В.О. Савченко