У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30 квітня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» в особі
філії «Южне Головне регіональне
управління» Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання незаконним
збільшення відсоткової ставки за
договором про іпотечний кредит,
визнання договору частково недійсним,
зобов'язання здійснити перерахунок
платежів, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 07 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») в особі філії «Южне
Головне регіональне управління» ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання незаконним
збільшення відсоткової ставки за
договором про іпотечний кредит,
визнання п.8.9 зазначеного договору
недійсним, зобов'язання здійснити
перерахунок платежів за первісно
встановленою ставкою в розмірі 15 % на
рік та зарахувати в суму погашення тілу
кредиту надлишок грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13
листопада 2007 року він уклав із ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк») договір про
іпотечний кредит № ODTIGI,
відповідно до умов якого банк надав
йому 300 000 грн на придбання у власність
окремої квартири за договором
купівлі-продажу № 15795 від 13 листопада
2007 року зі сплатою 15% річних та терміном
повернення до 13 листопада 2021 року.

У забезпечення виконання зобов'язань, 13
листопада 2007 року між ним та
банківською установою був укладений
іпотечний договір №ODTIGI, згідно з
яким він передав у іпотеку квартиру
АДРЕСА_1.

Зазначав, що належним чином виконував
умови договору та не мав прострочки
платежів.

Однак у липні 2009 року при сплаті
чергового платежу він дізнався, що
відсоткова ставка банком збільшена до
30 % річних, у зв'язку з чим в нього
утворилась заборгованість та
нараховані відповідні штрафні санкції.

Посилаючись на те, що підвищення
відсоткової ставки відбулось з
порушенням умов кредитного договору та
суперечить законодавству України,
просив позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 07 листопада 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним збільшення ПАТ КБ
«ПриватБанк» в односторонньому
порядку відсоткової ставки до 30 % за
іпотечним договором від 13 листопада 2007
року, укладеним ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк»
здійснити перерахунок платежів за
первісною відсотковою ставкою в
розмірі 15% та зарахувати надлишок
грошових коштів до суми погашення тіла
кредиту.

Визнано недійсним п.8.9. кредитного
договору від 13 листопада 2007
року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 лютого 2014 року
скасовано рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про визнання недійсним
п.8.9. договору про іпотечний кредит та
ухвалено нове про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

У решті судове рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Визнаючи незаконним збільшення банком
в односторонньому порядку відсоткової
ставки, суд першої інстанції виходив із
того, що останнім були порушені умови
договору, які встановлюють порядок
повідомлення позичальника про таке
збільшення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
п.8.9. кредитного договору та ухвалюючи
нове про відмову в задоволенні цих
вимог, апеляційний суд виходив із їх
безпідставності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Висновок судів є правильним з
урахуванням вимог
ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо
належності, допустимості доказів і
обов'язку доказування та надання
доказів.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Рішення апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції у нескасованій
його частині ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, наведені в касаційній скарзі
доводи висновків судів не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, рішення
апеляційного суду Одеської області від
19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова