Справа № 376/2890/13 Головуючий у І
інстанції Ярошенко С.М.Провадження №
22-ц/780/2894/14 Доповідач у 2 інстанції
Сушко Л.П.Категорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3
на рішення Сквирського районного
суду Київської області від 30 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Сквирської міської ради Київської
області про припинення права на частку
в спільному майні за вимогою іншого
співвласника,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом про припинення права
на частку в спільному майні за вимогою
іншого співвласника, обґрунтовуючи
його тим, що ОСОБА_4, належало на праві
власності 3/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, 1/4 даного будинку, згідно
рішення Сквирського районного суду
Київської області від 07.02.1977 року, була
визнана за ОСОБА_5, яка доводилася
батькові невісткою, а відповідачу,
ОСОБА_2, - матір'ю. У ІНФОРМАЦІЯ_1 році,
після смерті ОСОБА_4, відкрилася
спадщина на 3/4 частини даного житлового
будинку, яку без її відома, оформив на
себе її брат, ОСОБА_6. В ІНФОРМАЦІЯ_2
році, після смерті ОСОБА_6, спадщину у
складі 3/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, оформила дружина, ОСОБА_7, не
врахувавши при цьому ще одного
спадкоємця, а саме сина померлого,
ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_7 спадкоємців
ні за законом, ні за заповітом не
залишилося, в зв'язку з чим спадкове
майно мало перейти у власність держави,
про що стало відомо ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
спонукало їх звернутися до суду за
захистом своїх прав та законних
інтересів. Рішенням Сквирського
районного суду Київської області від
29.12.2002 року, за позивачем визнано право
власності на 3/8 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд АДРЕСА_1, вартістю 7721 грн. в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_4, за відповідачем, ОСОБА_2,
визнано право власності на 3/16 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд АДРЕСА_1, вартістю 1930
грн., в порядку спадкування, після
смерті ОСОБА_6, в дохід держави перейшло
3/16 частини даного житлового будинку з
відповідною частиною господарських та
побутових будівель та споруд. Виділ
двічі по 3/16 частини будинку в натурі не
можливий, через конструктивну та
будівельно-технічні особливості
будинку, що відображено у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, оскільки порушення
монолітності стін при проведенні
перепланування будинку може нанести
збитки співвласникам будинку і
призвести до аварійності будинку. У
зв'язку з цим просила припинити право
держави в особі Сквирської міської
ради Київської області на 3/16 частини
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель та споруд та
припинити право ОСОБА_2 на 3/16 частини
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель та споруд, з
виплатою йому грошової компенсації в
сумі 1930 грн., визнати за нею право
власності на 3/8 частини жилого будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель та споруд,
внаслідок припинення права на частки
відповідачів.

Рішенням Сквирського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
позов задоволено частково, припинено
право держави в особі Сквирської
міської ради Київської області на 3/16
частини будинковолодіння АДРЕСА_1 та
визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/16
частини цього будинку, в решті позовних
вимог відмовлено, кошти, які були
внесені ОСОБА_3 на рахунок суду у сумі
1930,00 грн., повернуто ОСОБА_3

У апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3
просить рішення суду змінити в частині
відмови позовних вимог стосовно ОСОБА_2
та ухвалити нове яким припинити право
ОСОБА_2 на частку в спільному майні та
визнати за нею право власності на 3/16
частини будинковолодіння АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що суд не правильно
дав оцінку зібраним доказам по справі
та порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зазначила, що
частка відповідача є незначною та
виділ її є неможливим, а її пропозиція
про сплату компенсації за дану частку
відповідачем відхилена.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволені позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що не
можна припинити право власності на 3/16
частини даного будинко володіння,
оскільки ця частка не зареєстрована
відповідно до закону.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_3 відхіленню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
припинення права держави в особі
Сквирської міської ради Київської
області на 3/16 частини будинковолодіння
та визнання за позивачем право
власності на 3/16 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що 3/16 частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд, які перейшли в
дохід держави, згідно рішення суду, є
незначною, технічної можливості
виділити належну частку в натурі немає,
спільне володіння і користування є
неможливим, таке припинення права не
завдасть істотної шкоди та інтересам.
Та з урахуванням того, що позивачеві не
відшкодовано 1428 грн. витрат, пов'язаних
з похованням спадкодавця ОСОБА_7 та 434
грн. витрат по охороні та управлінню 3/16
частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд у АДРЕСА_1, які
перейшли в дохід держави вартістю 1930
грн. вважав за можливе припинити право
на частку у спільному майні.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно рішення Сквирського районного
суду Київської області від 29.12.2002 року,
за позивачем визнано право власності
на 3/8 частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських та
побутових будівель та споруд в АДРЕСА_1
вартістю 7721 грн. в порядку спадкування,
після смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за ОСОБА_2 визнано
право власності на 3/16 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд в АДРЕСА_1 вартістю
1930 грн., в порядку спадкування, після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Також в рішенні зазначено,
відшкодувати ОСОБА_3 1428грн. витрат,
пов'язаних з похованням ОСОБА_7 та 434
грн. витрат по охороні та управлінню 3/16
частками спадкового будинку в АДРЕСА_1
за рахунок 3/16 часток будинку в АДРЕСА_1
вартістю 1930 грн. та ? частини вартості
автомобіля ЗАЗ-965,випуску 1963 року д/н 21-93
КХШ, які перешли до держави після
смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

З реєстру прав власності на нерухоме
майно вбачається, що ОСОБА_2 є
власником ? частини будинку АДРЕСА_1 на
підставі рішення суду від 01.02.2005року.

З реєстру прав власності на нерухоме
майно вбачається, що ОСОБА_3 є
власником 38 частини будинку АДРЕСА_1 на
підставі рішення суду від 29.12.2002року.

Позивач внесла на депозитний рахунок
1930,00грн..

Судом встановлено, що позивачем не
надано суду доказу -
правовстановлюючого документу(
свідоцтво або рішення суду про
визнання права власності), який би
підтвердив право держави в особі
Сквирської міської ради Київської
області на 3/16 частини будинковолодіння
АДРЕСА_1. А також не надано позивачем
доказів, щодо державної реєстрації
цього права.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до абз. 3 п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду від 04 жовтня
1991року №7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», розмір такої грошової
компенсації визначається за угодою
сторін, а за відсутності такої угоди -
судом за дійсною вартістю будинку
(квартири) на час розгляду справи.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів щодо ринкової
вартості спірного житлового будину та
відповідних його часток, відносно яких
позивач просить припинити право
власності відповідачів та винати за
нею.

Тобто при вирішенні даного спору суд
першої інстанції мав виходити з вимог
ст. 365 ЦК України, разом з цим суд першої
інстанції не звернув увагу, що
позивачем не надано правовстановлючих
документів, якіб засвічували право на
частку у спірному домоволодінні
Скирської міської рада Київської
оласті, також відсутні докази ринкової
вартості часток спірного
домоволодіння та часткове внесення
позивачкою коштів на депозит суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
заслуговують на увагу, висновки судув в
частині часткового задоволення
позовних вимог не відповідають
обставинам справи, рішення суду першої
інстанції в цій частині ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволені позовних
вимог відповідно до ст.. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог про припинення право
держави в особі Сквирської міської
ради Київської області на 3/16 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1, визнання за
ОСОБА_3 право власності на 3/16 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1, внаслідок
припинення права на частку держави в
особі Сквирської міської ради
Київської області та в цій частині
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволені цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: