Справа № 427/3332/14-ц
Провадження № 2/427/1565/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року Свердловський міський суд
Луганської області

у складі: головуючого судді
Олейнікової Г.М.

при секретарі
Полякової І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми боргу за договором
позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
позовом і в обгрунтовування позовних
вимог пояснила, що вона за договором
позики передала відповідачу ОСОБА_2
гроші в сумі 8 650 грн. На підтвердження
при фактичному одержанні вказаної
суми, відповідачем надано розписку від
7 червня 2011 року на суму 8 650 грн. У
розписці відповідач зобов'язався
повернути кошти через шість місяців ,до
повного погашення суми. Однак, в
зазначений термін і до теперішнього
часу він свого зобов'язання не виконав.

Згідно з положеннями ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялись сторони,
та підписаний його стороною.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому визначеної
грошової суми або визначеної кількості
речей.

Крім того, згідно ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України та інших актів цивільного
законодавства.

За змістом ст. 610 ЦК України несплата
боржником суми боргу вважається
порушенням зобов'язання. У цьому разі
відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики він у відповідності з ч. 2 ст. 625,
ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу
України зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми. З
урахуванням зазначених норм і
рекомендацій Верховного Суду України N
62-97р від 03.04.97 р. відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ сума боргу з
урахуванням індексу інфляції, яку
відповідач зобов'язаний сплатити як
вважає позивачки на її користь.

Розрахунок днів прострочення

1 Отримав відповідач 8 650 грн. від 7
червня 2011 року на 6 місяців.

(7 червня 2011 року + 6 місяців = 7 січня 2012
року).

365 днів (до 7 січня 2013 року) + 365 днів (до 7
січня 2014 року) + 113 днів (з 7 січня 2014 року
до 30 квітня 2014 року) = 843 днів
прострочення станом на 30 квітня 2014
року. (365 днів + 365 днів + 113 днів - 843 днів
прострочення)

(31 днів у січні 2014 року + 28 днів в лютому
2014 року + 31 днів в березні 2014 року + 30
днів в квітні 2014 року - 7 днів в січні 2014
року)) = 113 днів в 2014 році.)

Розрахунок індексу інфляції

8 650,00 грн. х 1,002 (індекс інфляції за
січень 2013 р.) х 0,999 (індекс інфляції за
лютий 2013 р.) х 1,000 (індекс інфляції за
березень 2013 р.) х 1,000 (індекс інфляції за
квітень 2013 р.) х 1<001(індекс інфляції за
травень 2013 р.) х 1,000 (індекс інфляції за
червень 2013 р.) х 0,999 (індекс інфляції за
липень 2013 р.) х 0,993 (індекс інфляції за
серпень 2013 р.) х1,000 (індекс інфляції за
вересень 2013 р.) х 1,004 (індекс інфляції за
жовтень 2013 р.) х 1,002 (індекс інфляції за
листопад 2013 р.) х1,005 (індекс інфляції за
грудень 2013 р.) х 1,002 (індекс інфляції за
січень 2014 р.) 1,006 (індекс інфляції за
лютий 2014 р.) х 1,022 (індекс інфляції за
березень 2014 р.) = 8 955,34 грн. (8 955,34 грн. - 8
650,00 грн.) = 305, 34 грн. Таким чином,сума
позики з урахуванням індексу інфляції
складає - 8 955,34 грн. (8 650,00 грн. + 305, 34 грн. =
8 955,34 грн.)

Розрахунок 3 % річних:

Прострочення виплати боргу становить
843 днів. Розмір 3% річних за 843 днів: 3%
річних від 8 650,00 грн. = 259,50 грн.

259,50 грн. : 365 днів календарних х 843 днів
прострочення = 599,33 грн.

Таким чином, розмір 3% річних з
простроченої суми за 843 днів становить
599,33 грн.

Отже, відповідач зобов'язаний сплатити
суму позики згідно розписки в розмірі
8650 грн. та 3% річних від суми боргу, що
складає 599,33 грн.

Загальна сума боргу станом на 1 травня
2014 року складає 9 554,67 грн.

(8 650,00 грн. (сума позики)+ 305,34 грн.( індекс
інфляції) + 599,33 грн. (3 % річних) = 9554,67

Враховуючи вищевикладене, позивачка
вважає, що розписка підписана
відповідачем є документом, що
стверджує про вчинення правочину
(договору позики), як того вимагають
вимоги чинного законодавства між
позивачем та відповідачем, та
підтверджують обставини, на які
посилається позивач.

Позивачка просить суд стягнути з
відповідача на її користь суму боргу за
договором позики з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення в сумі 8 955,34 грн. і три
процента річних від простроченої суми
за весь час прострочення в сумі 599,33
грн., а всього 9 554 грн. 67 коп., а також
стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з,явилася, але надала суду письмову
заяву, у якій зазначила, що вона позовні
вимоги підтримує у повному обсязі,
просить розглянути справу у її
відсутність, проти ухвалення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, але був повідомлений
належним чином про день та час
слухання справи , про що свідчить
поштове повідомлення про отримання
судової повістки 22.05.2014р. (ас-13), про
причини неявки суду не повідомив.Суд
вважає відповідно до вимог ст.. 169 ЦПК
України розглянути справу у
відсутність відповідача , оскільки у
матеріалах справи достатньо доказів
про права та відносини сторін.

Суд дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав:

Згідно з ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі ,
визначені родовими ознаками , а
позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж
суму грошових коштів ( суму позики )
або таку ж кількість речей того ж
роду та такої ж якості.

У відповідності з ст. 1047 ч.2 ЦК
України на підтвердження
укладення договору позики та його
умов може бути представлена
розписка позичальника або іншій
документ , який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної
грошової суми або визначеної
кількості.

Із розписки , яка датована 07.06.2011року
( а.с. 9) убачається, що ОСОБА_2, бере у
борг у ОСОБА_1, гроші у сумі 8650 грн.
строком на 6 місяців та обв'язується
щомісяця погашати по 1440грн., у випадку
невиплати вищезазначеної суми
зобов,язується виплатити 275грн. як
неустойку до повного погашення суми.

У судовому засіданні було встановлено,
що до теперішнього часу відповідач не
повернув позивачці суму боргу у
розмірі 8650грн., тому суд вважає
стягнути з відповідача на користь
позивачки суму боргу у розмірі 8650 грн.
, так як згідно з ст. 1049 ЦК України
позичальник ( відповідач )
зобов'язаний повернути
позикадавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі).

Також ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачає стягнення 3 % річних,
якщо інший строк не передбачений
законом або договором. Законодавство
вживає саме термін "проценти", не
ототожнюючи їх з неустойкою. Так,
відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
передбачено законом або договором.
Розмір процентів визначається
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства. Також судова
практика Верховного суду України
виходить з тієї позиції, що для
стягнення трьох відсотків річних
передбачається загальний строк
позовної давності у три роки, а не
скорочений, передбачений для стягнення
неустойки (постанова Верховного Суду
України по справі № 5(02/083) від 25.03.2002 р.).

З урахуванням викладеного , позовні
вимоги позивачки про стягнення з
відповідача 3 % річних починаючи з 07.01.2012
року по 30.04.2014 року у сумі 599,33 грн. то
вони підлягають задоволенню у сумі
саме 599,33 грн , хоча позивачкою при
розрахунку допущена помилка і сума 3 %
річних складає 621,38 грн. із розрахунку
50458,59 грн. х3%= 259,50 грн. за рік , за два роки
259,50 грн. +259,50 грн. = 519 грн. , тобто за
період з 07.12.2011 року по 07.12.2013 року, так
як термін повернення грошей за
розпискою 7.12.2011 року,а не 7.01.2012 року ,як
помилково зазначено позивачкою у своїх
позовних вимогах , а за період з 08.12.2013
року по 30.04.2014 року -три відсотка річних
будуть складати 8650 грн. х3%:365 днів х144
дня =102,38 грн., але так як відповідно до
ст.. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, то
стягненню з відповідача на користь
позивачки , у межах заявлених вимог ,
підлягає сума як вище зазначив суд 599,33
грн. , оскільки ст.. 625 ч.2 ЦК України
передбачено , що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Статтею 1050 ч.1 ЦК України передбачено ,
що якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

У статті 625 ч.2 ЦК України зазначено , що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

У п. 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ N 5 від 30
березня 2012 р. "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин"
роз'яснюється, що за змістом ст. 552, ч. 2
ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму
боргу за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три відсотка
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові. Тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання. Таке
ж відображення знайшло у п 3.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду № 14 від 17.12.2013 року
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»

Також у п.3.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду № 14 від 17.12.2013 року
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань вказано , що
зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

У п. 3.2.вищевказаної Постанови
зазначено , що згідно з Законом України
"Про індексацію грошових доходів
населення" індекс споживчих цін (індекс
інфляції) обчислюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі статистики і
не пізніше 10 числа місяця, що настає за
звітним, публікується в офіційних
періодичних виданнях. На даний час
індекс інфляції розраховується
Державною службою статистики України і
щомісячно публікується, зокрема, в
газеті "Урядовий кур'єр". Отже,
повідомлені друкованими засобами
масової інформації з посиланням на
зазначений державний орган відповідні
показники згідно з статтями 17, 18 Закону
України "Про інформацію" є офіційними і
можуть використовуватися
господарським судом і учасниками
судового процесу для визначення суми
боргу.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.1997 № 62-97р;

Згідно листу Верховного Суду України
від 03.04.1997 № 62-97р;розрахунок індексу
інфляції буде складати 8 650,00 грн. х 1,002
(індекс інфляції за січень 2013 р.) х 0,999
(індекс інфляції за лютий 2013 р.) х 1,000
(індекс інфляції за березень 2013 р.) х 1,000
(індекс інфляції за квітень 2013 р.) х
1<001(індекс інфляції за травень 2013 р.) х
1,000 (індекс інфляції за червень 2013 р.) х
0,999 (індекс інфляції за липень 2013 р.) х
0,993 (індекс інфляції за серпень 2013 р.)
х1,000 (індекс інфляції за вересень 2013 р.)
х 1,004 (індекс інфляції за жовтень 2013 р.) х
1,002 (індекс інфляції за листопад 2013 р.)
х1,005 (індекс інфляції за грудень 2013 р.) х
1,002 (індекс інфляції за січень 2014 р.) 1,006
(індекс інфляції за лютий 2014 р.) х 1,022
(індекс інфляції за березень 2014 р.) = 8
955,34 грн. (8955,34 грн. - 8 650,00 грн.) = 305, 34 грн.

На підставі викладеного суд вважає
стягнути з відповідача на користь
позивачки інфляційні витрати у розмірі
305,34 грн. .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір
сплачений позивачкою у розмірі 243,60
грн.

З урахуванням викладеного з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню сума боргу у
розмірі 8650 грн., індекс інфляції - 305,54
грн, три відсотка річних від
простроченої суми позики - 599,33 грн. ,
судовий збір у розмірі 243,60 грн., а
усього 9798,47 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224, 625 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 625 ч.2, 1046, 1047
,1050 ЦК України, ст. 88 ЦПК України , п.18
постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ N 5 від 30
березня 2012 р. "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», п.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду № 14
від 17.12.2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики
задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 борг в
сумі 8650 грн., індекс інфляції - 305,54 грн,
три відсотка річних від простроченої
суми позики - 599,33 грн. , судовий збір у
розмірі 243,60 грн., а усього 9798,47 грн.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя :