АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3335/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2030/3306/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26» травня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Харківської області від 25 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4,
Служба у справах дітей Первомайської
міської ради Харківської області про
визначення місця проживання,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та
піклування Первомайської міської ради
Харківської області, ОСОБА_1 про
відібрання дитини та позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Служби у справах
дітей Первомайської міської ради
Харківської області про визначення
місця проживання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_4, Служба у справах дітей
Первомайської міської ради
Харківської області про визначення
місця проживання. В обґрунтування
своїх вимог посилалася на те, що її
колишня невістка має двох дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею
та є інвалідом дитинства та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є її син
ОСОБА_1 Шлюб між її колишньою невісткою
та сином зареєстровано 08.08.2006 року, який
розірвано 22.11.2011 року. Оскільки між
ОСОБА_3 та її сином постійно проходили
сварки, обидві дитини стали перебувати
на «Д» обліку в поліклініці. Після
тривалого лікування її онуки її син та
колишня невістка у 2009 році відправили
її онуку до неї в м. Первомайський
Харківської області. Відповідне
лікування її онука проходила в м.
Харкові. На початку листопада 2009 року
ОСОБА_3 забрала доньку до своїх батьків.
Під час поїздки на велосипеді її онука
пошкодила праву ногу та після операції
попросила залишити її у неї, де
знаходилася до літа 2010 року. Весь час її
син ОСОБА_1 відвідував їх, її колишня
невістка ОСОБА_3 жодного разу до своєї
доньки не приїздила. Зазначила, що
ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем,
працює на Нижньогірському ринку АР
Крим, наймає житло за адресою: АДРЕСА_1.
У неї немає часу займатися дітьми, у
суботу та неділю залишає їх насамоті.
Діти знаходяться на «Д» обліку та
повинні один раз на рік проходити повне
медичне обстеження, однак цього не
робиться. У квітні 2012 року ОСОБА_3
отримала аліменти в сумі 6065,00 грн., які
разом з співмешканцем використала на
придбання спиртних напоїв, про що
повідомлено службу у справах дітей
Нижньогірської районної державної
адміністрації. 13 - 14. 06. 2012 року батьки
ОСОБА_3 забрали ОСОБА_6, а 28.06.2012 року
надали згоду через службу у справах
дітей Нижньогірської районної
державної адміністрації на те, щоб вона
забрала її до себе. 28.07.2012 року ОСОБА_3
приїхала до них забрати її онуку ОСОБА_6
Проте ОСОБА_6 не погодилася, благала її
не віддавати матері. Викликані
працівники міліції надали роз'яснення
ОСОБА_3 Зазначила, що онука проживає
разом з нею, з 02.08.2012 року по 30.08.2012 року
її онука знаходилася на санаторному
лікуванні, де пройшла курс
психотерапії, пройшла підготовчі курси
до школи, медичне обстеження та вже
навчається в Первомайській гімназії №
3 Харківської області в першому класі.
Вказала, що мати її онуки не має
нормальних умов проживання. ЇЇ колишня
невістка та її син - батько її онуки,
який є військослужбовцем, власного
житла не мають. 10.09.2012 року ОСОБА_3
приїхала забрати її онуку, проте онука
благала мати не забирати її. Кожні
вихідні, суботу та неділю син приїздить
до них. Просила встановити місце
проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6
місце постійного проживання - її діда
та бабки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_2

Позов ОСОБА_3 не визнала та у листопаді
2012 року подала зустрічний позов до
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про відібрання дитини,
в якому зазначила, що після розірвання
шлюбу з ОСОБА_1 її донька ОСОБА_6 стала
проживати з нею за адресою: АДРЕСА_3. У
червні 2012 року її колишній чоловік
звернувся з заявою до служби у справах
дітей Нижньогірської районної
державної адміністрації про надання
нею згоди поїхати до діда та бабки її
колишнього чоловіка у липні 2012 року.
Таку згоду вона надала. Однак, після
цього доньку вона забрати до себе не
може. Відповідачі не дозволяють
бачитися з донькою. Без її згоди вони
віддали її до гімназії, зробили
щеплення. 15.10.2012 року вона приїздила до
гімназії та виявила у неї педикульоз.
Зазначила, що у неї є дві облаштовані
кімнати в гуртожитку, є всі умови для
проживання дитини, вона отримує дохід,
соціальну допомогу, не знаходиться на
обліку в у лікаря - нарколога, вона не
позбавлена батьківських прав,
займається дітьми. Просила відібрати
малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
року у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року
нароження та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
передати її їй.

Треті особи ОСОБА_1 та ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
Служби у справах дітей Первомайської
міської ради Харківської області про
визначення місця проживання дитини, в
якій підтримали позов ОСОБА_2,
заперечували проти позову ОСОБА_3 та
просили визначити місце проживання
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 та його
батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_2 Вважали, що ОСОБА_3 не має часу
наглядати за дитиною, контролювати її
навчання, займатися її вихованням,
оскільки працює приватним підприємцем,
торгує на ринку кожен день з самого
ранку, не має можливості відводити
доньку до школи та забирати її із школи;
нагодувати дитину, проконтролювати її
навчання та відпочинок вдома немає
кому. Залишення його доньки з сином
ОСОБА_3 становить загрозу життю та
здоров'ю її доньці, оскільки вона вже
була свідком епілептичного нападу,
спричинення її сином самому собі
тілесних ушкоджень. У неї відсутні
нормальні побутові умови для
проживання дитини, вона мешкає з
співмешканцем ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в
зйомній комунальній квартирі, де кухня
та туалет на 3 сім'ї, немає ані ванни, ані
душа. Ухвалою
Первомайського міськрайонного суду
Харківської області від 21 грудня 2012
року позови об'єднано в одне
провадження.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 25 лютого 2014 року зустрічний
позов ОСОБА_3 - задоволено; відібрано
малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, від бабки та діда
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та передано дитину
матері ОСОБА_3; в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати, задовольнити
його позов. При цьому посилався на
неповне з`ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права. Вважав, що суд не
надав належної оцінки доказам у справі,
а саме поясненням свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, не звернув
уваги на те, що ОСОБА_3 сама передала
доньку йому, що їх донька не бажає
спілкуватися з матір'ю, та як доводи
апеляційної скарги виклав позовні
вимоги.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу - відхилити, рішення суду -
залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3
та відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з інтересів
дитини та вимог ч. 1 ст. 163 СК України,
згідно яких батьки мають переважне
право перед іншими особами на те, щоб
малолітня дитина проживала з ними та
вимог ч. 1 ст. 160 СК України, згідно яких
під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1
перебували в зареєстрованому шлюбі з
08.08.2006 року по 21.11.2011 року. Під час їх
знаходження у фактичних шлюбних
відносинах народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу
донька залишилася проживати з матір'ю
ОСОБА_3 за місцем її проживання. У
червні 2012 року за домовленістю між
батьками доньки матір доньки ОСОБА_3
дала згоду на те, щоб донька протягом
липня 2012 року погостила у бабки ОСОБА_2
та діда ОСОБА_4 - батьків ОСОБА_1 за
місцем їх проживання по АДРЕСА_2 Проте,
без дозволу матері ОСОБА_3 дитину
залишили у себе і до теперішнього часу
їй не повернули.

Посилання ОСОБА_1 на те, що дитина до
матері відносилася негативно, матір не
піклувалася дитиною, зловживала
спиртними напоями, судовою колегією не
приймаються, оскільки доказів щодо
цього матеріали справи не містять і в
суді апеляційної інстанції їх не
надано.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3 з 14.06.2011
року є фізичною особою - підприємцем, за
9 місяців 2013 року її дохід склав 36000,00
грн. Матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_3 позбавлена
батьківських прав, ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, є хронічним
алкоголіком або наркоманом, жорстко
поводилася з дитиною. Навпаки, із
характеристик ОСОБА_3 вбачається, що
вона сумлінно ставиться до виконання
своїх батьківських обов'язків; її
батьки, які проживають окремо від неї, є
пенсіонерами, отримують пенсію за
віком, допомагають їй у вихованні
дітей. Із матеріалів перевірки,
здійсненою Службою у справах дітей
Нижньогірської районної державної
адміністрації від 09.10.2013 року
вбачається, що аліменти на дітей
використовувалися ОСОБА_3 за
призначенням.

З актів обстеження житлово - побутових
умов за місцем проживання ОСОБА_3
вбачається, що рішенням № 349
Нижньогірської селищної ради АР Крим
від 26.09.2012 року ОСОБА_3 виділено кімнати
АДРЕСА_3 У виділених їй кімнатах
виконано ремонті роботи, змінено
електричну проводку, встановлено
лічильник, зроблено перепланування
кімнат та санвузла. В кімнатах є всі
необхідні меблі, побутова техніка.
Проживає в них вона разом з сином
ОСОБА_12 від першого шлюбу, який є
інвалідом дитинства. ЇЇ син відвідує
школу - ліцей № 1, займається в Центрі
дитячої та юнацької творчості в гуртку
образотворчого мистецтва «Акварель»,
навчається в музичній школі по класу
гітари. Донька ОСОБА_6 з 2009 року
відвідувала дошкільний навчальний
заклад № 4 «Струмок». Вона
характеризувалася як відкрита
комунікабельна дитина, яка з
задоволенням приймала участь у всіх
святах. Проте, із її характеристики,
наданої Первомайською гімназією № 3
Первомайської міської ради
Харківської області від 24.02.2014 року
вбачається, що ОСОБА_6 страждає через
складні стосунки між батьками, на
уроках не завжди уважна і зосереджена,
не комунікативна, спілкується з
вузьким колом однокласників, потребує
індивідуального підходу.

Із акту Служби у справах дітей
Нижньогірської районної державної
адміністрації від 07.10.2013 року
вбачається, що визнано доцільним
передати малолітню доньку для
проживання та виховання матері.
Рішенням комісії Первомайської
міської ради Харківської області з
питань захисту прав дитини від 08.11.2012
року, враховуючи інтереси малолітньої
дитини, вирішено доцільним встановити
її місце проживання разом з матір'ю.
Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, на які посилається
ОСОБА_1 не є відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК
України належними та допустимими
доказами невиконання ОСОБА_3 своїх
батьківських обов'язків.

Матеріали справи свідчать про те, що
під час знаходження дитини у бабки та
діда, починаючи з 10.09.2012 року по 27.03.2014
року ОСОБА_3 відвідувала доньку за
місцем її навчання приблизно 1 - 2 рази
на місяць, цікавилася її успіхами та
стосунками з однокласниками,
піклувалася про її здоров'я.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та
її представник пояснили, що бабка та
дід не пускають ОСОБА_3 до доньки. Вона
неодноразово зверталася до
правоохоронних органів щодо такої їх
поведінки, з ними була проведена
бесіда, але до дитини її до
теперішнього часу не пускають та не
віддають. Вона має можливість
спілкуватися з нею тільки у гімназії та
по мобільному телефону.

Як вбачається з матеріалів справи
батько ОСОБА_1 є військослужбовець,
продовжує військову службу; створив
нову сім'ю та проживає в м. Харкові.
Доньку, яка проживає фактично з його
батьками в місті Первомайський
Харківської області, які є особами
похилого віку та хворіють, відвідує на
вихідні та святкові дні, тобто
матеріали справи свідчать про те, що
належного для виховання дитини часу у
нього не має.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 163 СК України
батьки мають право вимагати відібрання
малолітньої дитини від будь - якої
особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду. Суд
може відмовити у відібранні
малолітньої дитини і переданні її
батькам або одному з них, якщо буде
встановлено, що це суперечить її
інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи
доказів того, що бабка або дід законно
утримують малолітню дитину у себе
матеріали справи не містять і в суді
апеляційної інстанції їх не надано. Із
матеріалів справи, зокрема із рішення
комісії Первомайської міської ради
Харківської області з питань захисту
прав дитини від 08.11.2012 року та акту
Служби у справах дітей Нижньогірської
районної державної адміністрації від
07.10.2013 року вбачається, що враховуючи
інтереси дитини, доцільно передати
малолітню доньку для проживання та
виховання матері.

Згідно принципу шостого Декларації
прав дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20.11.1959 року малолітня
дитина повинна, коли це можливо рости
під опікою і відповідальністю своїх
батьків і у всякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213
- 215 ЦПК України, встановивши обставини
справи повно, надавши їм належну
оцінку, зазначив у рішенні виходячи з
вимог ст. 161 СК України про
недоведеність підстав для визначення
місця проживання дитини з бабкою та
дідом батьків ОСОБА_1 та з ОСОБА_1 за
місцепроживанням батьків ОСОБА_1 та
неналежного виконання ОСОБА_3 своїх
батьківських обов'язків.

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Харківської області від 25 лютого
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: