Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2256/14
Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач Спас
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 04 квітня
2014 року

у справі за скаргою виконавчого
комітету Бердянської міської ради на
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Соломенної Катерини
Володимирівни від 28.01.2014р. про
призначення експерта, суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В
И Л А:

У лютому 2014 року виконавчий комітет
Бердянської міської ради звернувся до
суду зі скаргою на постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Соломенної К.В. від
28.01.2014р. про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання у виконавчому
провадженні з примусового виконання
виконавчого листа №2-3742 від 27.11.2012 року,
яка була винесена нею в порядку
виконання рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області у справі за позовом ОСОБА_2 до
виконкому Бердянської міської ради,
треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
комунальне підприємство з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради про стягнення матеріальної шкоди,
за яким з виконкому Бердянської
міської ради на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди
стягнуто 559932 грн. та судові витрати 1820
грн. а всього стягнуто 561752 грн.

В скарзі зазначав, що постановою
державного виконавця від 04.12.2012р. було
відкрито виконавче провадження про
примусове стягнення з виконкому
Бердянської міської ради 561752 грн.
15.07.2013р. старшим державним виконавцем
Соломенною К.В. був складений акт опису
та арешту майна, за яким описано
автомобільні засоби боржника у
кількості 10 одиниць. А 28.01.2014р.
державний виконавець призначив
експерта - суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Консалтинговий
центр МАРКОН» в особі директора
Польовничого Р.С. та зобов'язав
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
надати протягом 30 днів звіт про оцінку
майна.

Вважають вказану постанову незаконною
з наступних підстав. Вказане рішення
Бердянського міськрайонного суду про
стягнення коштів з виконавчого
комітету Бердянської міської ради має
виконуватися органами Державного
казначейства України відповідно до
постанови КМУ від 03.08.2011р. №845 «Про
затвердження порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ».

Крім того, відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області не підвідомче виконання
зазначеного виконавчого документа,
оскільки це не передбачено ч.2 ст. 21
Закону України «Про виконавче
провадження».

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд визнати протиправними дії
старшого державного виконавця відділу
з примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Соломенної К.В. і
скасувати постанову від 28.01.2014р.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 04 квітня
2014 року скаргу задоволено. Визнано
неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області. Соломенної К.В.,
скасовано постанову від 28 січня 2014 року
про призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єктом
господарювання у виконавчому
провадженні з примусового виконання
виконавчого листа №2-3742 від 27.11.2012 року

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
незаконність, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить ухвалу
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою у задоволені скарги відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника заявника Кузьменко Н.В.,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін,
якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що
задовольняючи скаргу суд правильно
застосував ст. ст. 2, 3, 5 Закону України
«Про виконавче провадження» за якими
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, а інші установи проводять
окремі виконавчі дії у передбачених
законом випадках, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів з
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Суд першої інстанції вірно вказав, що
відповідно п. 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011р. №845 рішення про стягнення
коштів виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства.

Є правильним висновок ухвали суду, що
державний виконавець виніс оскаржену
постанову від 28 січня 2014р. про
призначення експерта суб'єкта
оціночної діяльності без врахування
приписів Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011р. №845.

Доводи апеляційної скарги про
однобічний розгляд справи не можуть
спростувати висновків ухвали, оскільки
полягають у цитуванні ст.ст. 10, 212, 213 ЦПК
України, безмотивному посиланні на ч. 1
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, постанову
Пленуму Верховного Суду України №14 від
18 грудня 2009р. «Про судове рішення у
цивільній справі».

При цьому апелянт не вказує, в чому
самому ухвала суду не відповідає
переліченим законам, нормам
міжнародного права та роз'ясненням
Пленуму Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги про
однобічний розгляд справи без
врахування заперечень ОСОБА_2 не
підтверджуються матеріалами справи та
не відповідають ст. 387 ЦПК України, за
якою суд перевіряє обґрунтованість
скарги та правомірність оскарженого
рішення та дій (бездіяльності)
державного виконавця, наявність чи
відсутність порушення прав та свобод
заявника.

Вказане відповідає роз'ясненням п. 13
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07 лютого 2014р. «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» де сказано, що у разі
відсутності спеціальної норми щодо
вирішення певних питань, що виникають
при розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби, при
розгляді таких скарг мають
застосовуватися положення ЦПК, якими
врегульовано аналогічні питання, а
саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття
провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК -
щодо кола осіб, які беруть участь у
справі, їхніх прав та обов'язків; статті
74 - 77 ЦПК - про судові виклики та
повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК -
про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V
ЦПК - щодо апеляційного та касаційного
оскарження судових рішень тощо.

При вирішенні скарги у цій справі суд
першої інстанції належним чином
керувався як вказаними у п. 13 постанови
загальними нормами процесуального
права так і спеціальною нормою
процесуального права, а саме ст. 387 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом нової
(від 30.01.2013р.) редакції Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011р. №845 щодо виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ органами Казначейства, не
мають підстав.

Як у первісній редакції цього Порядку
так у редакції зі змінами, внесеними
постановами Кабінету Міністрів
України № 868 від 19.09.2012р., № 45 від
30.01.2013р., № 267 від 15.04.2013р. п.3 містить
припис щодо виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ виключно органами
Казначейства. Також незмінним
залишився припис, що звернення до
органів Казначейства здійснює саме
стягувач.

Доводи апеляційної скарги про
обов'язковість судових рішень не
спростовують ухвали, оскільки судом
встановлено, що рішення про стягнення
з виконкому Бердянської міської ради
на користь ОСОБА_2 у відшкодування
матеріальної шкоди 561752 грн. підлягає
виконанню з дотриманням Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011р. №845.

Посилання апелянта на низку рішень
Європейського суду з зазначенням п.1
ст.6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, що кожен має
право на розгляд справи упродовж
розумного строку, не спростовують
оскарженої ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що суд
розглянув справу з перевищенням
встановленого ч. 1 ст. 386 ЦПК України
строку, проте ця обставина не призвела
до неправильного вирішення справи за
скаргою, а тому не тягне скасування
оскарженої ухвали.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у суду першої інстанції
підстав для визнання дій державного
виконавця неправомірними, оскільки
цього не просив скаржник,
спростовуються матеріалами справи. Зі
скарги (а.с.5) видно, що заявник просив
визнати протиправними дії державного
виконавця відділу з примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Соломенної К.В. і скасувати
постанову від 28.01.2014р. про призначення
експерта - суб'єкта оціночної
діяльності для участі у виконавчому
провадженні.

Доводи апелянта, зазначені у п.п.4-7
апеляційної скарги (а.с.69зв.-70) повністю
відповідають запереченням ОСОБА_2,
наданим суду першої інстанції (а.с.51-52),
які були перевірені під час
провадження справи судом першої
інстанції, свого підтвердження не
знайшли, дістали належної правової
оцінки, яка не потребує додаткового
повторення.

Довід апеляційної скарги про
законність дій державного виконавця
спростовані під час розгляду справи з
підстав, що зазначені вище у цій ухвалі.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що листом Бердянського
управління Державної казначейської
служби України Запорізької області
№03-08/66-561 від 09.04.2013р., доведеного до
відому державного виконавця
Соломенної К.В. (а.с.26), повідомлено, що
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011р. №845 передбачено виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ виключно органами
Казначейства, за заявами про виконання
таких рішень, поданих стягувачами. У
цьому листі зазначено, що рішення може
бути виконано в разі надходження заяви
стягувача.

З матеріалів виконавчого провадження
за вищевказаним виконавчим листом,
долученим до справи у копіях (а.с. 21-42)
видно, що до відома стягувача вказаний
лист доведений не був і про його право
звернутися до органу Казначейства з
заявою про виконання рішення суду
повідомлено не було.

При розгляді справи апеляційним судом
встановлено, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог процесуального права, а доводи
апеляційної скарги її не спростовують.

Немає передбачених законом підстав для
скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 04 квітня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: