Справа № 177/2595/13-ц
Провадження № 2/177/78/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я.
З.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши матеріали позовної заяви
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа ПАТ «Страхова група «ТАС»», про
стягнення матеріальної шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою 04.09.2013 року.

Уточнивши свої позовні вимоги просив
суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
його користь 33 840 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди
завданої пошкодженням транспортного
засобу та 338,40 грн. в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що йому на праві приватної
власності належить автомобіль НОМЕР_1.

07.04.2013 року ОСОБА_3, з яким він раніше був
знайомий та знаходиться в нормальних
стосунках, попросив в нього вказаний
автомобіль для здійснення поїздки у
власних цілях, на що він погодився.

07.04.2013 року о 19-00 годині, ОСОБА_4, керуючи
автомобілем НОМЕР_1., який належить
ОСОБА_1, рухаючись на 132 км. + 700 м.
автодороги Дніпропетровськ-Миколаїв в
Криворізькому районі
Дніпропетровської області, не вибрав
безпечну швидкість руху, внаслідок
чого не впорався з керуванням
транспортного засобу, допустив виїзд
за межі проїзної частини, та наїхав на
дерево, внаслідок чого автомобіль
отримав механічні пошкодження.

В результаті отриманих пошкоджень
автомобіля він став непридатним для
користування, а загальна вартість його
ремонту складає 33840 грн., які відповідач
не бажає сплачувати в добровільному
порядку, у зв'язку з чим він змушений
звертатися до суду.

Представник позивача позов підтримала
та просила задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3 19.06.2014 року
до суду повторно не з'явився, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином (а.с. 69, 70). В
попередніх судових засіданнях позов не
визнав, не заперечував факту завдання
шкоди ОСОБА_1 у зв'язку з пошкодженням
його автомобіля при обставинах
вказаних позивачем, але вважав, що
заявлений позивачем розмір
матеріальної шкоди є завищеним.
Підтвердив, що в добровільному порядку
шкоду не відшкодовував. Заявляв
клопотання про призначення по справі
автотоварознавчої експертизи, але
оплатити вартість її проведення
відмовся (а.с.48-54).

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_5 в судове засідання 19.06.2014 року
також не з'явився, хоча про час місце
розгляду справи був повідомлений (а.с.
67).

Представник третьої особи - ПАТ
«Страхова група «ТАС», будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, просив справу розглянути за
їх відсутності. Відповідно до їх заяви
стверджували, що вказана ДТП не є
страховим випадком в розумінні Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки шкоди завдано
застрахованому автомобілю, а тому
страхова компанія не відшкодовує за
вказану шкоду (а.с. 62-64, 80-88).

Заслухавши пояснення сторін, якими
вони обґрунтовували свої вимоги та
заперечення, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів визначені ст. 16 ЦК України,
який не є вичерпним. Серед інших
способів захисту цивільних прав та
інтересів закон передбачає
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди. При
цьому, збитками в розумінні ст. 22 ЦК
України є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

В судовому засіданні встановлено, що
07.04.2013 року відповідач взяв у позивача,
з його згоди, для поїздки у власних
цілях, автомобіль НОМЕР_1, який належить
позивачу ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 6).

Під час керування вказаним
автомобілем, 07.04.2013 року, ОСОБА_3,
рухаючись на 132 км. + 700 м. автодороги
Дніпропетровськ-Миколаїв в
Криворізькому районі
Дніпропетровської області, не вибрав
безпечну швидкість руху, внаслідок
чого не впорався з керуванням
транспортного засобу, допустив виїзд
за межі проїзної частини, та наїхав на
дерево, внаслідок чого автомобіль
отримав механічні пошкодження, що
підтверджується постановою
Криворізького районного суду від 19.06.2013
року, якою на відповідача накладено
адміністративне стягнення та яка
набрала законної сили 02.07.2013 року. У
вказаній постанові також зафіксовано
механічні пошкодження, які отримав
автомобіль (а.с. 4-5).

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова
у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань чи
мали місце ці дії та вчинені вони цією
особою.

У зв'язку з цим, той факт, що вказана ДТП
стала з вини водія ОСОБА_3, та те, що у в
результаті вказаної ДТП було
пошкоджено автомобіль позивача, є
доведеним і доказуванню не підлягає.

Згідно рахунку-фактури № 10 від 29.08.2013
року, складеного ФОП ОСОБА_6, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
НОМЕР_1 складає 33840 грн., з яких 14000 грн.
вже сплачені позивачем, що
підтверджується квитанціями (а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вони посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Заперечуючи суму завданих
матеріальних збитків відповідач не
надав доказів того, що вказана
позивачем сума є завищеною, заявивши
клопотання про проведення
товарознавчої експертизи, не оплатив
її вартість, у зв'язку з чим експертиза
не була проведена (а.с. 48-56). У зв'язку з
цим суд, керуючись ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, вважає доведеним розмір
матеріального збитку заявленого
позивачем, оскільки він
підтверджується рахунком - фактурою, а
відповідач не надав суду доказів на
спростування наданих позивачем
доказів.

Згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому
матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільних
прав, має право на їх відшкодування, при
цьому збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі. Збитки
відшкодовуються в повному обсязі.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України одним із
способів відшкодування шкоди завданої
майну є відшкодування збитків, при
цьому розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи
шкода завдана ОСОБА_1 спричинена
використання автомобіля, який є
джерелом підвищеної небезпеки
відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України визначає, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

При цьому, відповідно до ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Як вбачається з полісу № АВ8994860 від
21.10.2012 року, в момент ДТП цивільна
відповідальність особи, яка керувала
автомобілем НОМЕР_1 (ОСОБА_3), була
застрахована, але вказана ДТП не є
страховим випадком в розумінні Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки за вказаним законом
відшкодовується лише шкода завдана
третім особам, а не шкода завдана
власнику застрахованого автомобіля
(а.с. 14, 58-59).

Отже, до спірних правовідносин
підлягають застосуванню положення ст.
1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України.

Оскільки шкода позивачу завдана в
результаті здійснення діяльності яка є
джерелом підвищеної небезпеки, факт
наявності шкоди та її розмір
підтверджується довідкою фактурою,
вина ОСОБА_3 в завданні шкоди та
причинний зв'язок між діями ОСОБА_3 та
шкодою завданою ОСОБА_1 є встановленими
постановою суду про притягнення до
адміністративної відповідальності, то
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача 33840
грн. в рахунок відшкодування
матеріальних збитків завданих
пошкодженням майна.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки позивачем сплачено судовий
збір на суму 338,40 грн. (а.с.1), то вказана
сума підлягає присудженню позивачу за
рахунок відповідача в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1187, 1194 ЦК
України та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16,
57, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», постановою Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27.03.1992 року №6, постановою
Пленуму спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" від 01.03.2013 року № 4, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа ПАТ «Страхова група «ТАС»», про
стягнення матеріальної шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.м.т. Софіївка,
Дніпропетровської області,
ідентифікаційний код НОМЕР_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3
фактично проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця с. Кривчики Збаразького
району Тернопільської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
зареєстрованого та фактично
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, 33 840
(тридцять три тисячі вісімсот сорок)
гривень, 00 копійок, в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та 338
(триста тридцять вісім) гривень 40
копійок, в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2014
року.

Суддя: