У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Амелін В.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 16 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 1 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання інформації недостовірною,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, відповідно до
державного акта серії ЯБ №797265 виданого
27 липня 2006 року на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
10 жовтня 2005 року №6-3307 йому належить
земельна ділянка площею 0,12 га,
кадастровий номер :01:092:0002, яка
розташована на території
Гостомельської селищної ради СТ
«Бучанка». Ухвалою Ірпінського
міського суду Київської області від 19
грудня 2011 року накладено арешт у
вигляді заборони відчуження на
вищезазначену земельну ділянку, яка
ніби то належить ОСОБА_4 Позивач
зазначає, що його батько, ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, залишив йому у
спадщину вище згадану земельну
ділянку, яка ним обробляється,
проведена ліня електропередач,
позивачем особисто здавались кошти на
придбання головою садового товариства
більш потужної нової трансформаторної
підстанції для садового товариства та
по теперішній час своєчасно
сплачуються внески, про що свідчать
записи у членській книжці. Вважає заяву
ОСОБА_3 до прокуратури про те, що «з 2004
року по 2010 рік являвся головою
ревізійної комісії, жодних рішень про
прийняття вказаних громадян у члени
товариства загальні збори не приймали,
до цього часу земля ніким не
обробляється і членські внески не
сплачуються» неправдивою, оскільки
земельна ділянка має законного
власника, а відповідач особисто не
знайомий з батьком позивача та
позивачем.

З огляду на зазначене, просив визнати
інформацію громадянина ОСОБА_3, надану
у своїй заяві до прокуратури м. Ірпеня
стосовно громадянина ОСОБА_4
недостовірною, зобов'язати відповідача
вчинити дії щодо спростування
наведеної в заяві до прокуратури м.
Ірпеня інформації шляхом відкликання
цієї інформації у такий же спосіб, у
який вона була поширена.

Заочним рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 16 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 1 квітня 2014 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись п.5 ч.4 ст.328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
інформацію недостовірною.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.І.
Амелін