У х в а л а

02 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Дем'яносова М.В., Мартинюка В.І.,Касьяна
О.П., Попович О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення
боргу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
боргу.

В обгрунтування своїх вимог посилався
на ті обставини, що 11 вересня 2009 року
відповідач взяв у нього в борг 230 тис.
грн., про що надав розписку відповідно,
якої зобов'язався повернути кошти до 10
листопада 2009 року. На його вимогу
відповідач борг не повернув, у зв'язку з
цим позивач просив суд стягнути на його
користь з ОСОБА_6 230 тис. грн. боргу.

Рішенням Голованівського районного
суду Кіровоградської області від
02 вересня 2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 жовтня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 230 тис. грн.

22 січня 2014 року ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення суду апеляційної
інстанції залишено без змін.

20 лютого 2014 року відповідач подав заяву
про перегляд цієї ухвали з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 8 грудня 2010 року
у справі про стягнення боргу за
договором позики, визнання недійсною
кредитної угоди співпраці, яким
рішення суду апеляційної інстанції та
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову скасовані
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено, у решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

В обґрунтування заяви відповідач
посилається на ті обставини, що судами
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосовані ч. 3 ст. 203, ст. ст. 1046, 1047 ЦК
України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судового рішення, на яке посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подана
заява, вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками
апеляційного суду про те, що позивач
надав відповідачу у борг грошові кошти
у відповідній сумі, що підтверджується
розпискою відповідача, які відповідач
не повернув у визначений договором
строк, що є підставою для стягнення цих
коштів та задоволення позову.

Зі змісту рішення суду касаційної
інстанції, на яке посилається
відповідач, як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
першої інстанції про наявність підстав
для задоволення позову та стягнення
коштів, оскільки між сторонами був
укладений договір позики, і кошти за
цим договором, які визнані
відповідачем, підлягають поверненню, а
факт передачі іншого розміру позики
позивачем не доведено, так як у
розписці відсутнє зазначення про
отримання відповідачем цієї суми, тому
підстави для задоволення позову в цій
частині відсутні.

Отже, судами касаційної інстанції з
урахуванням встановлених обставин
справи та їх оцінки зроблені
відповідні висновки про наявність чи
відсутність підстав для задоволення
позовів, тому неоднакового
застосування ч. 3 ст. 203, ст. ст. 1046, 1047 ЦК
України у подібних правовідносинах, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень, в даному випадку не
відбулось.

За таких обставин наведені заявником
доводи не містять ознаки, які згідно з
вимогами статті 355 ЦПК України є
підставою для перегляду судових рішень
суду касаційної інстанції, тому у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України потрібно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_6 про стягнення боргу, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.І. Мартинюк

О.В. Попович