Справа
№271/46/14-ц
Провадження №2/271/356/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року.
Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки у складі головуючого
судді:
Кулик
Т.Г.

при секретарі:
Данили
к Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Макіївці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних
та моральних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до відповідача про відшкодування
матеріальних та моральних збитків
вказуючи, що 12 листопада 2010 року
приблизно о 16.30 годин на перехресті
вулиць Набережна та бульвару Шевченка
міста Донецька сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів: Volkswagen, державний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля ВАЗ-2121, державний номер
97640ЕК під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок
вказаної ДТП ОСОБА_1 були завдані
тілесні ушкодження, в наслідок яких
останній пробув на амбулаторному
лікуванні у КМУ «Міська лікарня №2»
міста Макіївки з 15.11.2010 року по 05.12.2010
року.

Винним у вчиненні вказаної ДТП був
визнаний ОСОБА_3 Одразу після ДТП
відповідач дуже просив ОСОБА_1, щоб він
не подавав на нього ніяких заяв та
скарг до ДАЇ з приводу завдання
тілесних ушкоджень та збитків
транспортному засобу, посилаючись на
те, що всі збитки відшкодує його
страхова компанія та він сам. На
підтвердження своїх слів відповідач
надав поліс обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів,
відповідно до якого його
відповідальність була застрахована у
ПрАТ «Українська страхова компанія
«Княжа Вієнна ОСОБА_4».

Після проходження лікування та
реабілітації від отриманих внаслідок
ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, як власник транспортного
засобу, зверталися до ПрАТ «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
ОСОБА_4» з заявою про виплату
страхового відшкодування. Страхова
компанія ОСОБА_2 у травні 2011 року
відшкодувала частину витрат,
пов’язаних з ремонтом пошкодженого
транспортного засобу у сумі 12827,48
гривень, страхове відшкодування у
вигляді збитків на проведення
експертизи (в тому числі стоянки та ні.)
у сумі 2282,12 гривень, пеню, інфляційні,
три відсотки річних за прострочення
виплати страхового відшкодування у
сумі 40,49 гривень, а ОСОБА_1 відшкодувала
збитки, завдані внаслідок лікування у
сумі 105,20 гривень, частину моральних
збитків у сумі 2550,00 гривень,
відшкодування медичних витрат на
купівлю медичних препаратів у сумі 60,15
гривень. Таким чином, ПрАТ «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
ОСОБА_4» виконало свої зобов’язання
щодо виплати страхового відшкодування
у повному обсязі. Потім позивачі
звернулися до ОСОБА_3 з вимогою про
відшкодування збитків, які не були
сплачені страховою компанією, однак
відповідач категорично відмовився
сплачувати завдані ним збитки без
пояснення причин.

Представник позивачів у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
послався на обставини, викладені у
позовній заяві, та просив стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки, у
зв'язку з необхідністю повного
відновлювального ремонту
транспортного засобу у сумі 12624,17
гривень, моральні збитки у сумі 3000,00
гривень, на користь ОСОБА_1 стягнути
моральні збитки у сумі 7450,00 гривень,
судові витрати покласти на
відповідача.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що відповідно до умов Договору
добровільного страхування
транспортних засобів, укладеного між
ЗАТ «Українська страхова компанія
«Княжа» та ОСОБА_3, який діяв з 17.12.2009
року до 16.12.2010 року на час скоєння ДТП,
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну життю та здоров’ю на одного
потерпілого становив 51000,00 гривень,
заподіяну майну на одного потерпілого
становить 25000,00 гривень. В подальшому
страховика перейменовано у ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна ОСОБА_4». Відповідно до
висновку-звіту про оцінку майна №20-01/02
від 20.02.2011 року розмір відновлювального
ремонту склав 25451,65 гривень, ринкова
вартістю автомобіля ВАЗ 2121, державний
номер 97640ЕК 1991 року випуску складала
21671,41 гривень, розмір матеріальної
шкоди – 25451,65 гривень та зроблено
висновок, що пошкоджений автомобіль
відновлювати економічно недоцільно.
Відповідно до звіту товарознавчого
дослідження №14397-ост від 16.03.2011 року
утилізаційна вартість автомобіля ВАЗ
2121, державний номер 97640ЕК складала 8333,93
гривень. Тому страхова компанія
здійснила різницю між вартістю
транспортного засобу до та після ДТП з
урахуванням франшизи. При цьому
пошкоджений автомобіль знаходиться у
позивачів. Для виконання вимог ст.1194 ЦК
України необхідно стягнути з винної
особи різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою: 21671,41
гривень (ринкова вартість автомобіля =
розміру матеріальної шкоди) – 12827,48
гривень (страхове відшкодування –
виплачено страховиком) – 8333,93 гривень
(утилізаційна вартість автомобіля –
отримано позивачами) – 510,00 гривень
(франшиза) = 0. Тобто, позивачами у
повному обсязі, передбаченому діючим
законодавством України, отримано
страхове відшкодування вартості
знищеного у ДТП 12.11.2010 року автомобіля і
тому позовна вимога про стягнення
матеріальної шкоди задоволенню не
підлягає.

Стосовно моральної шкоди, то обставини,
викладені у позовній заяві частково не
відповідають дійсності та судовий
практиці застосування. Методики
розрахунку розміру моральної шкоди в
законодавстві України відсутні.
Потерпілий сам визначає розмір
грошової компенсації цієї шкоди
залежно від ступеню перенесених
моральних чи фізичних страждань, а суд
визначає цей розмір залежно від
характеру та обсягу страждань.
Страховою компанією визнано
потерпілим за даним ДТП ОСОБА_1 та
здійснено йому виплату за ліки в сумі
60,15 гривень, лікування в сумі 105,20
гривень та моральну шкоду в сумі 2550,00
гривень, вважає, що заявлена позивачем
сума моральної шкоди є явно завищеною,
немотивованою, не виваженою та не
відповідає загальній практиці
застосування судами України, тому
задоволенню не підлягає. ОСОБА_2 до
страхової компанії щодо відшкодування
шкоди не зверталась, хоча могла
отримати таке відшкодування у межах 5%
ліміту. Вважає, що вимога про
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2
повинна була б пред’явити до
страховика, тому у задоволенні позову
просив відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

12 листопада 2010 року приблизно о 16.30
годин на перехресті вулиць Набережна
та бульвару Шевченка міста Донецька
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів: Volkswagen, державний
номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля ВАЗ-2121, державний номер
97640ЕК під керуванням ОСОБА_1

Постановою судді Калінінського
районного суду міста Донецька від
10.12.2010 року ОСОБА_3 був визнаний винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП і підданий
адміністративному штрафу у розмірі 340,00
гривень.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, як власника наземного
транспортного засобу, була
застрахована у ЗАТ «Українська
страхова компанія «Княжа», що
вбачається з полісу обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів на території
України №ВС/1978727. В подальшому
страховика перейменовано у ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна ОСОБА_4».

Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України
провадження в цивільних стравах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Тобто, процесуальні
норми необхідно використовувати ті,
які діють на час розгляду справи, а
матеріальні – на час настання
відповідної події.

Відповідно до висновку-звіту про
оцінку майна №20-01/02 від 20.02.2011 року
розмір відновлювального ремонту склав
25451,65 гривень, ринкова вартістю
автомобіля ВАЗ 2121, державний номер
97640ЕК 1991 року випуску складала 21671,41
гривень, розмір матеріальної шкоди –
25451,65 гривень та зроблено висновок, що
пошкоджений автомобіль відновлювати
економічно недоцільно. Відповідно до
звіту товарознавчого дослідження
№14397-ост від 16.03.2011 року утилізаційна
вартість автомобіля ВАЗ 2121, державний
номер 97640ЕК складала 8333,93 гривень.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

У разі коли пошкоджений транспортний
засіб не може бути відновлений або
вартість його відновлювального
ремонту з урахуванням зношеності та
втрати товарної вартості перевищує
його ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, регламентується
ст. 30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів».

Згідно з вимогами цієї статті
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного
засобу не згоден із визначенням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місяця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи Моторно
транспортне страхове бюро України.

Положення цієї норми на підставі ст. 8
ЦК України можуть застосовуватися про
відшкодування шкоди не лише
страховиком, а й іншими особами, які
несуть відповідальність за заподіяння
шкоди.

Оскільки власник автомобіля не
погодився із визначенням
транспортного засобу фізично знищеним,
пошкоджений автомобіль залишився у
ОСОБА_2, йому підлягала відшкодуванню
тільки різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.30 цього Закону - ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна ОСОБА_4» у травні 2011 року
відшкодувало ОСОБА_2 частину витрат,
пов’язаних з ремонтом пошкодженого
транспортного засобу у сумі 12827,48
гривень, страхове відшкодування у
вигляді збитків на проведення
експертизи (в тому числі стоянки та ні.)
у сумі 2282,12 гривень, пеню, інфляційні,
три відсотки річних за прострочення
виплати страхового відшкодування у
сумі 40,49 гривень.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України
необхідно стягнути з винної особи
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою: 21671,41 гривень
(ринкова вартість автомобіля = розміру
матеріальної шкоди) – 12827,48 гривень
(страхове відшкодування – виплачено
страховиком) – 8333,93 гривень
(утилізаційна вартість автомобіля –
отримано позивачами) – 510,00 гривень
(франшиза) = 0. Тобто, позивачами у
повному обсязі, передбаченому діючим
законодавством України, отримано
страхове відшкодування вартості
знищеного у ДТП 12.11.2010 року автомобіля і
тому позовна вимога про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитків, у
зв'язку з необхідністю повного
відновлювального ремонту
транспортного засобу у сумі 12624,17
гривень задоволенню не підлягає.
Задоволенню підлягає лише вимога про
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2 франшизи у розмірі 510,00 гривень.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд, враховує, що діями
відповідача ОСОБА_3 завдано Позивачам
душевних страждань, що призвело до
спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень,
але оскільки страхова компанія
відшкодувала ОСОБА_1 збитки, завдані
внаслідок лікування у сумі 105,20 гривень,
частину моральних збитків у сумі 2550,00
гривень, вартість медичних препаратів
у сумі 60,15 гривень, тому суд вважає
вимогу позивачів необґрунтовано
завищеною та вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивачів у рахунок відшкодування
моральної шкоди по 2500 гривень кожному.

Позовна вимога про відшкодування
судових витрат задоволенню не
підлягає, у зв'язку з відмовою у
задоволенні основного позову про
відшкодування збитків, у зв'язку з
необхідністю повного відновлювального
ремонту транспортного засобу.

На підставі ст.ст.22, 1167, 1194
ЦК України, ст. 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»,
керуючись ст.ст. 60, 212-215 УПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків – задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральні збитки у розмірі 2500 (дві
тисячі п’ятсот) гривень та франшизу у
розмірі 510 (п’ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральні збитки у розмірі 2500 (дві
тисячі п’ятсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог –
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя: