Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод та
виселення за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 3 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 11 лютого 2014
року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод та виселення.

Позов мотивовано тим, що квартира
АДРЕСА_1 належала на праві власності
ОСОБА_6, яка є матір'ю його та
відповідача. У 2004 році відповідач, з
дозволу їх матері, тимчасово почав
проживати в спірній квартирі без
реєстрації, а потім залишився
проживати в квартирі постійно.

Вказував, що за життя ОСОБА_6
подарувала йому (позивачу) спірну
квартиру, що підтверджується договором
дарування від 30 березня 2010 року, а 6
квітня 2010 року він зареєстрував право
власності на спірну квартиру.

Зазначав, що відповідач проживає у
вищезазначеній квартирі, чим порушує
його майнові права щодо користування
та розпорядження своєю власністю.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 лютого 2014 року, позов
задоволено.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
виселення ОСОБА_5 із даної квартири без
надання іншого жилого приміщення.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, суди вірно
виходили з того, що ОСОБА_4 є власником
спірної квартири, відповідач не є
членом сім'ї останнього, в тому числі
колишнім, а тому прийшли до висновку, що
повинні бути усунені перешкоди у
здійсненні позивачем права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом виселення відповідача.

Посилання суду на норму ст. 48 Закону
України «Про власність» у зв'язку з
втратою чинності є помилковим, проте
не впливає на законність прийнятого
рішення.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська