Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/1014/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Хавронюк Олена Леонідівна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Павицької Т.М.

суддів Миніч Т.І.,
Трояновської Г.С.

при секретарі Ходаківській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із заявою, в якій
просила встановити факт належності
кадастрового номера :03:003:1006
земельній ділянці, яка належить їй на
праві власності на підставі
Державного акта від 17 червня 2003 року, в
якому вказаний неправильний
кадастровий номер, а саме :01:003:1006.

Ухвалою судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області року від 27 лютого 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1 на підставі ч.4
ст. 256 ЦПК України. Роз'яснено право на
звернення до суду в порядку позовного
провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду та направити
справу на розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, суддя першої інстанції
виходив з того, що із заяви, вбачається
спір про право, який повинен
вирішуватися в порядку позовного
провадження.

Такий висновок суду не ґрунтуються
на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно ч.1 ст.234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
або створення умов здійснення нею
особистих немайнових чи майнових прав,
або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №5 „Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення" роз'яснено, що
в порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, зокрема якщо: згідно з законом
такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст.256 ЦПК України
передбачено, суддя відмовляє у
відкритті провадженні у справі, якщо з
заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення, вбачається спір
про право, а якщо спір про право буде
виявлений під час розгляду справи, -
залишає заяву без розгляду.

З державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЖТ № 176527
виданого Бердичівською районною
державною адміністрацією 17 червня 2003
року вбачається, що ОСОБА_1 є власником
3,0954 га земельної ділянки розташованої
на території Старосолотвинської
сільської ради. Згідно плану меж
земельної ділянки кадастровий номер
земельної ділянки :01:003:1006.

Таким чином, державний акт на право
власності на земельну ділянку
підтверджує наявність в ОСОБА_1 права
приватної власності на земельну
ділянку площею 3,0954 га.

Отже, висновок судді першої інстанції
про наявність спору про право є
помилковим та таким, що не ґрунтується
на вимогах закону та обставинах справи.

Факти, що підлягають встановленню,
повинні мати юридичне значення, тобто
від них мають залежати виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав та чинним
законодавством не передбачено іншого
позасудового порядку встановлення
юридичних фактів.

Вирішуючи питання про прийняття
заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення судам необхідно
враховувати, що ці заяви повинні
відповідати як загальним правилам
щодо змісту і форми позовної заяви,
встановленим ст.119 ЦПК, так і вимогам
щодо її змісту, передбаченого ст.258 ЦПК.
Зокрема в заяві необхідно вказати
причини неможливості одержання або
відновлення документів, що
посвідчують цей факт.

Чинним законодавством передбачено
позасудове встановлення фактів, що
мають юридичне значення.

Так, з доданих до матеріалів заяви
вбачається, що державний реєстратор
протоколом від 24 грудня 2013 року
виправив помилку в державному акті на
право власності на земельну ділянку
щодо кадастрового номеру з :01:003:1006
на :03:003:1006. Тобто, державний
реєстратор встановив, що земельна
ділянка, яка на праві власності
належить ОСОБА_1 має кадастровий номер
:03:003:1006.

Крім того, листом управління
Держземагенства у Бердичівському
районі №4137/08/0113 від 25.12.2013 року всім
компетентним органам було
підтверджено, що земельній ділянці
розміром 3.0954 га (Державний акт серія ЖТ
№ 176527), яка розташована на території
Старосолотвинської сільської ради,
визначений кадастровий номер
:03:003:1006 в Державному земельному
кадастрі (витяг від 11.12.2013 року №НВ -
013).

Тому ухвала підлягає скасуванню з
передачею питання про відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу судді Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 27 лютого 2014 року скасувати,
а питання передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді