АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4516/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 638/1379/14-ц
Категорія: договірні
Доповідач - Котелевець А.В.
17 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
суддів - Шаповал Н.М.,
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою прокуратури
Дзержинського району м. Харкова на
ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 14 травня 2014 року по справі
за позовом прокуратури Дзержинського
району м. Харкова в інтересах
Харківської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний Центр
Трейдінг», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестор-3» про
визнання договорів недійсними,
В січні 2014 року прокуратура
Дзержинського району м. Харкова в
інтересах Харківської міської ради
звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний Центр
Трейдінг» (далі - ТОВ «Сервісний Центр
Трейдінг»), Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестор-3» (далі -
ТОВ «Інвестор-3») про визнання
договорів недійсними.
На обґрунтування позивач вказав,
що згідно договору купівлі-продажу від
20 грудня 2007 року ОСОБА_3 передав, а
ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру
АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат
житловою площею 39,1 кв. м., загальною
площею 73,3 кв. м. Договір нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 2643.
Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 18 березня 2008 року за
ОСОБА_1 визнано право власності на
нежитлове приміщення першого поверху в
будинку за цією ж адресою (колишня
квартира № 60-«а») загальною площею 207,6
кв. м. з улаштуванням окремого входу.

Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 19 листопада 2008
року рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 18 березня 2008 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до того ж суду.

Однак на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 25
вересня 2008 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 3255,
вказані нежитлові приміщення ОСОБА_1
передав у власність ОСОБА_2

19 вересня 2011 року укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого
ліквідатор банкрута фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 -
арбітражний керуючий ОСОБА_6 в порядку,
встановленому для виконання постанови
господарського суду Харківської
області від 22 грудня 2010 року,
зобов'язався передати нежитлові
приміщення в будинку АДРЕСА_1
загальною площею 207,6 кв. м. у власність
ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг», а
покупець - прийняти у власність дану
нерухомість на підставі Протоколу № 6
проведення аукціону на Товарній біржі
«Правопорядок» від 26 квітня 2011 року.
Договір посвідчено приватним
нотаріусом Харкіського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 1850.

На підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 25 квітня
2013 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим № 357,
власником даних нежитлових приміщень є
ТОВ «Інвестор-3».

Посилаючись на безпідставність
зайняття земельної ділянки ТОВ
«Інвестор-3» та на відсутність
відповідних правовстановлюючих
документів, позивач просив визнати
недійсними договори купівлі-продажу:
від 25 вересня 2008 року, від 19 вересня 2011
року, від 25 квітня 2013 року, укладені між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, між ліквідатором
банкрутом ФОП ОСОБА_2 - арбітражним
керуючим ОСОБА_6 та ТОВ «Сервісний
Центр Трейдінг», між ТОВ «Сервісний
Центр Трейдінг» та ТОВ «Інвестор-3»
відповідно.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 14 травня 2014 року
провадження у справі закрито в частині
позову щодо визнання недійсними
договорів, укладених 19 вересня 2011 року
між ліквідатором банкрутом ФОП ОСОБА_2 -
арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ТОВ
«Сервісний Центр Трейдінг», та 25 квітня
2013 року - між ТОВ «Сервісний Центр
Трейдінг» та ТОВ «Інвестор-3».

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
в частині закриття провадження у
справі щодо визнання недійсним
договору, укладеного 19 вересня 2011 року
між ліквідатором банкрутом ФОП ОСОБА_2 -
арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ТОВ
«Сервісний Центр Трейдінг». Зокрема,
зазначає, що ОСОБА_2 набув право
власності на спірні нежитлові
приміщення як фізична особа; ухвалою
господарського суду Харківської
області від 28 березня 2012 року
діяльність фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 припинено.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ТОВ «Інвестор-3» просить
залишити ухвалу суду першої інстанції
без змін.

Інші відповідачі ухвалу суду
першої інстанції не оскаржили, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у
справі в частині визнання недійсним
договору, укладеного 19 вересня 2011 року
між ліквідатором банкрутом ФОП ОСОБА_2 -
арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ТОВ
«Сервісний Центр Трейдінг», суд першої
інстанції виходив із того, що даний
договір є господарським. Однак
погодитись з таким висновком не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи; порушив норми процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення питання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 205
ЦПК України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно роз'яснень, що містяться в
п. 14 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» спір фізичної особи,
яка має статус суб'єкта
підприємницької діяльності, у
цивільно-правових, житлових чи інших
правовідносинах, що не має ознак
господарського та не пов'язаний з
господарською діяльністю, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність
спору про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
недійсним до цивільної чи
господарської юрисдикції, у разі
виникнення такого спору між
господарським товариством і фізичною
особою, яка є приватним підприємцем,
суду належить з урахуванням змісту
договору та інших правовстановлюючих
документів з'ясувати, з використанням
якого правового статусу при укладенні
такого договору діяла фізична особа: як
фізична особа чи як фізична
особа-підприємець, а також врахувати,
які саме правовідносини між сторонами
виникли.

Оскільки у разі припинення
діяльності фізичної особи як суб'єкта
господарювання відповідно до пункту 6
частини першої статті 80 ГПК України
провадження у господарській справі
припиняється, то з часу державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця у
порядку, встановленому Закону України
від 15 травня 2003 року № 755-1У «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», спори за
участю такої фізичної
особи-підприємця, у тому числі
пов'язані з підприємницькою
діяльністю, що здійснювалася ним
раніше, належить розглядати в порядку
цивільного судочинства, за винятком
випадків, коли провадження у
відповідних справах було порушено у
господарському суді до настання таких
обставин, оскільки за загальним
правилом громадянин-підприємець
відповідає за своїми зобов'язаннями
належним йому майном і після
припинення своєї підприємницької
діяльності. Після припинення
провадження у господарській справі з
підстави, наведеної вище, спори за
участю таких осіб підлягають розгляду
в порядку цивільного судочинства.

Матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_2 набув право власності на
нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1
як фізична особа.

Підприємницька діяльність ФОП
ОСОБА_2 припинена на підставі ухвали
господарського суду Харківської
області від 28 березня 2012 року.

Провадження у господарському суді
щодо визнання недійсним договору від 19
вересня 2011 року порушено не було, що
підтвердив в суді апеляційної
інстанції представник ТОВ «Інвестор-3»
(а. с. 18-19, 117-122).

З огляду на це, підстав для
закриття провадження у справі щодо
визнання недійсним договору,
укладеного 19 вересня 2011 року між
ліквідатором банкрутом ФОП ОСОБА_2 -
арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ТОВ
«Сервісний Центр Трейдінг» у суду
першої інстанції не було.

Ухвала Дзержинського районного
суду м. Харкова від 14 травня 2014 року в
цій частині не є законною, вона
підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

Суддя, який брав участь у
вирішення справи в суді першої
інстанції не може брати участь
розгляді цієї самої справи в судах
апеляційної і касаційної інстанцій, у
перегляді справи Верховним Судом
України, а так само у новому розгляді її
судом першої інстанції після
скасування попереднього рішення або
ухвали про закриття провадження в
справі (ч. 1 ст. 21 ЦПК України).

В іншій частині ухвала суду
першої інстанції не оскаржена.

Керуючись ст. ст. 303, 311 ч. 1 п. 4, 313,
315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу прокуратури
Дзержинського району м. Харкова
задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного
суду м. Харкова від 14 травня 2014 року
скасувати в частині закриття
провадження у справі щодо визнання
недійсним договору, укладеного 19
вересня 2011 року між ліквідатором
банкрутом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 - арбітражним керуючим ОСОБА_6 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сервісний Центр
Трейдінг», справу в цій частині
направити для продовження розгляду до
того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили
негайно і оскарженню в касаційному
порядку не підлягає, як така, що не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий

Судді