АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4659/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В. П. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Інтерпайп НТЗ»,

на заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
19 лютого 2014р. за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Інтерпайп НТЗ», третя особа - Первинна
профспілкова організація Незалежної
профспілки гірників України ПАТ
«Інтерпайп НТЗ» про поновлення на
роботі, стягнення втраченого заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Інтерпайп НТЗ» про
поновлення на роботі, стягнення
втраченого заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що з 15.08.2007р.
він працював на посаді
токаря-карусельника 4 розряду
колесопрокатного цеху з механічної
обробки коліс ПАТ «Інтерпайп НТЗ»
Наказом № 47-д від 05.06.2013р. він був
звільнений з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП
України, за прогули без поважних
причин, за період з 01.01.2013р. по 30.01.2013р.,
та з 09.02.2013р. по 04.04.2013р., і з 12.04.2013р. по
16.04.2013р.

Вважав своє звільнення незаконним,
оскільки з 01.01.2013р. по 30.01.2013р. він
знаходився у черговій відпустці, заяву
про відпустку він надавав майстру цеху
26.12.2012р., а з 09.02.2013р. по 04.04.2013р., та з
12.04.2013р. по 16.04.2013р. він знаходився на
лікарняному, який не було належним
чином оформлено у зв'язку з недбалим
оформленням лікарняного листа, закрито
з порушенням інструкції, про що він
подав відповідну скаргу.

Крім того він є заступником голови ППО
НПГУ ВАТ «Інтерпайп», і його звільнення
з роботи можливе лише за наявності
попередньої згоди виборного
профспілкового органу, однак НПГУ
повідомила відповідача про ненадання
згоди на його звільнення з роботи,
однак відповідач звільнив його з
роботи, чим порушив його охоронювані
Конституцією та законодавством права,
а тому позивач доповнивши в ході
розгляду справи свої вимоги, просив суд
визнати незаконним його звільнення з
роботи, поновити його на роботі,
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
06.06.2013р. до дня поновлення на роботі, і
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 25 000грн.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19.02.2014р.
позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ
«Інтерпайп НТЗ» про поновлення на
роботі, стягнення втраченого заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано наказ № 47-д від
05.06.2013р. про звільнення ОСОБА_2 з посади
токаря-карусельника 4 розряду до
колесопрокатного цеху з механічної
обробки коліс в ПАТ «Інтерпайп НТЗ».
Поновлено ОСОБА_2 на посаді
токаря-карусельника 4 розряду до
колесопрокатного цеху з механічної
обробки коліс в ПАТ «Інтерпайп НТЗ».
Стягнуто з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі - 28
201,27грн., та в рахунок відшкодування
моральної шкоди 2 000грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Інтерпайп
НТЗ» просить рішення суду скасувати, та
ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення суду незаконне та
необґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання незаконним та скасування
наказу № 47-д від 05.06.2013р. про звільнення
ОСОБА_2 з роботи, та поновлюючи ОСОБА_2
на роботі, і стягуючи на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, та моральної шкоди, суд
виходив з того, що позивач з 01.01.2013р. по
30.01.2013р. знаходився в черговій
відпустці, а з 09.02.2013р. по 04.04.2013р. та з
12.04.2013р. по 16.04.2013р. на лікарняному, який
не був належним чином оформлений з вини
медичних працівників, а тому ОСОБА_2
було звільнено з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП
України незаконно.

З такими висновками суду погодитись
неможливо, оскільки, вони не
відповідають вимогам норм
матеріального права та обставинам
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 згідно наказу № 619 від 15.08.2007р.
був прийнятий на роботу на посаду
токаря-карусельника 4 розряду
колесопрокатного цеху ПАТ «Інтерпайп
НТЗ».

Наказом № 47-д від 05.06.2013р. ОСОБА_2 було
звільнено з роботи по п. 4 ст. 40 КЗпП
України, за прогули, у зв'язку з
відсутністю на роботі без поважної
причини з 01.01.2013р. по 30.01.2013р., з 09.02.2013р.
по 04.04.2013р. з 12.04.2013р. по 16.04.2013р.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
6 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів» при
розгляді позовів про поновлення на
роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40
КЗпП, суди повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

На підтвердження поважності своєї
відсутності на роботі за період з
01.01.2013р. по 30.01.2013р. позивач зазначав, що
він знаходився у черговій відпустці,
яка йому була визначена згідно графіку,
і відповідну заяву про те, що він йде у
відпустку, він надав майстру 26.12.2012р.

Відповідно до ч.5, ст. 79 КЗпП України, та
ч.10 ст. 10 Закону України «Про відпустки»
конкретний період надання щорічних
відпусток у межах, установлених
графіком, узгоджується між працівником
і власником або уповноваженим ним
органом, який зобов'язаний письмово
повідомити працівника про дату початку
відпустки не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.

Разом з тим, апеляційним судом було
встановлено, що роботодавцем не
видавався наказ про надання позивачу
відпустки, як і матеріали справи не
містять доказів про звернення позивача
у передбаченому законом порядку до
роботодавця з заявою про надання йому
відпустки, а тому колегія суддів
вважає, що позивачем не надано доказів
про поважність причин відсутності на
роботі з 01.01.2013р. по 30.01.2013р.

Крім того позивачем не було надано
будь-яких доказів на підтвердження
своїх посилань про поважність причин
відсутності на роботі з 09.02.2013р. по
04.04.2013р., та з 12.04.2013р. по 16.04.2013р.,
оскільки матеріалами справи не
підтверджується його знаходження на
лікарняному у вказаний період, так само
як і не знайшло свого підтвердження
твердження позивача про те, що з вини
медичних працівників було неправильно
оформлено лікарняний лист, і відсутні
докази знаходження позивача в
зазначений період на лікарняному, а
тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_2
був відсутній на роботі у зазначений
період без поважних причин.

Позивач є заступником голови ППО НПГУ
ВАТ «Інтерпайп НТЗ»

Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених пунктами 1 (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і
3 статті 41 цього Кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника) первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених
законодавством про працю, виборний
орган первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник,
розглядає у п'ятнадцятиденний строк
обґрунтоване письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником.

Виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.

Рішення виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) про
відмову в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Наведені правила щодо розгляду подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником, який є членом виборних
профспілкових органів, поширюються і
на вищестоящі органи профспілки чи
об'єднання, до складу якої входить
профспілкова організація
підприємства, установи, організації
(ст. 252 КЗпП).

Відповідач 17.05.2013р. звернувся до Ради
голів НПГУ та до профкому ППО НПГУ ВАТ
«Інтерпайп НТЗ» з проханням дати згоду
на звільнення ОСОБА_2 з роботи за п.4 ст.
40 КЗпП України. Рада голів НПГУ
отримала звернення 18.05.2013р. (а.с.12),
профком ППО НПГУ ВАТ «Інтерпайп НТЗ»
зазначив що звернення ними було
отримано 11.06.2013р., тоді як вбачається з
матеріалів справи, (а.с.76) направлено
повідомлення було профспілці 17.05.2013р.

Своїми рішеннями НПГУ та профком ППО
НПГУ ВАТ «Інтерпайп НТЗ» не дали згоди
на звільнення ОСОБА_2 з роботи по п.4, ст.
40 КЗпП України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
наведені профспілкою ППО НПГУ ВАТ
«Інтерпайп НТЗ», та радою голів НПГУ
обставини відмови у наданні згоди на
звільнення ОСОБА_2 не свідчать про
поважні причини відсутності ОСОБА_2 на
роботі за період з 01.01.2013р. по 30.01.2013р., з
09.02.2013р. по 04.04.2013р. з 12.04.2013р. по 16.04.2013р., а
тому колегія суддів вважає, що рішення
вказаних профспілкових організацій
про відмову в наданні згоди на
розірвання трудового договору не
обґрунтовані, у зв'язку з чим
відповідач з урахуванням положень ст.
149 КЗпП України, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника обґрунтовано прийшов до
висновку про звільнення з роботи
ОСОБА_2 по п.4, ст. 40 КЗпП України,
оскільки факт вчинення прогулу
позивачем без поважних причин знайшов
своє підтвердження в ході розгляду
справи.

Оскільки суд при розгляді справи е
встановив дійсні обставини справи, та
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
на підставі ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог про поновлення на
роботі, стягнення втраченого заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
НТЗ» задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 лютого
2014р. скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
«Інтерпайп НТЗ» про визнання наказу
про поновлення на роботі, стягнення
втраченого заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: