УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької
В.С., Гримич М.К.,

Мазур Л.М., Умнової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Харківського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної інспекції
сільського господарства у Харківській
області до Старосалтівської селищної
ради Вовчанського району Харківської
області, ОСОБА_3, тертя особа -
Управління Держкомзему у Вовчанському
районі Харківської області, про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акта, скасування його державної
реєстрації та повернення землі у
державну власність,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 02 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Харківський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся з
позовом в інтересах держави в собі
Державної інспекції сільського
господарства у Харківській області до
Старосалтівської селищної ради
Вовчанського району Харківської
області та ОСОБА_3, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати
рішення ІІІ сесії VI скликання
Старосалтівської селищної ради
Вовчанського району від 23 грудня 2010
року, яким ОСОБА_3 передано у власність
земельну ділянку загальною площею 0,5262
га для ведення особистого селянського
господарства;

- визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,5262 га (кадастровий номер
:00:000:0213), яка розташована в с.
Металівка Вовчанського району
Харківської області, виданий на ім'я
ОСОБА_3, та скасувати запис про його
державну реєстрацію за № 48 у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі;

- повернути спірну земельну ділянку у
державну власність.

На обґрунтування позовних вимог
Харківський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері посилався на
те, що рішенням ІІІ сесії VI скликання
Старосалтівської селищної ради
Вовчанського району від 23 грудня 2010
року ОСОБА_3 передано у власність
земельну ділянку загальною площею 0,5262
га для ведення особистого селянського
господарства, на підставі якого
останній було видано державний акт на
право власності на вищезазначену
земельну ділянку.

Проведеною перевіркою встановлено, що
спірна земельна ділянка межує із
водоймою та повністю знаходиться у
межах прибережної захисної зони;
видачею державного акта на право
власності на земельну ділянку порушено
вимоги земельного, водного та
цивільного законодавства.

Посилаючись на вищевикладене,
Харківський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 15 серпня
2013 року у задоволенні позову
Харківського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 02 грудня
2013 року апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області
задоволено частково, рішення
Вовчанського районного суду
Харківської області від 15 серпня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері.

Визнано незаконним та скасовано
рішення ІІІ сесії VI скликання
Старосалтівської селищної ради
Вовчанського району Харківської
області від 23 грудня 2010 року, яким
ОСОБА_3 передано у власність земельну
ділянку загальною площею 0,5262 га для
ведення особистого селянського
господарства.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий на ім'я ОСОБА_3, площею 0,5262 га
(кадастровий номер :00:000:0213), яка
розташована в с. Металівка
Вовчанського району Харківської
області, та скасовано запис про його
державну реєстрацію за № 48 у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та
право постійного користування землею,
договорів оренди землі.

У задоволенні позовних вимог щодо
повернення земельної ділянки у
державну власність відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи
неправильним застосуванням судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
заперечення Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері на
касаційну скаргу та пояснення
Старосалтівської селищної ради на
касаційну скаргу, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
Харківським міжрайонним прокурором з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері не надано
належних та допустимих доказів на
обґрунтування заявлених позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог, виходив із того, що
спірна земельна ділянка знаходиться у
зоні прибережної захисної смуги і може
використовуватися лише для цілей,
визначених ЗК України, а тому
Старосалтівською селищною радою
Вовчанського району Харківської
області були порушені вимоги ст. 21 ЗК
України щодо порядку виділення
земельної ділянки та зміни її
цільового призначення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про повернення земельної ділянки
у державну власність, апеляційний суд
виходив із того, що спірна земельна
ділянка не може бути повернута у
державну власність, оскільки
відноситься до земель територіальної
громади Старосалтівської селищної
ради Вовчанського району Харківської
області.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
не відповідають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у
разі якщо відповідачем у позовній
заяві, поданій і оформленій у порядку,
встановленому цим Кодексом, вказана
фізична особа, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності, суд не
пізніше двох днів з дня надходження
позовної заяви до суду звертається до
відповідного органу реєстрації місця
перебування та місця проживання особи
щодо надання інформації про
зареєстроване місце проживання
(перебування) такої фізичної особи.

У разі якщо отримана судом інформація
не дає можливості встановити
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання (перебування)
фізичної особи, суд вирішує питання про
відкриття провадження у справі.
Подальший виклик такої особи як
відповідача у справі здійснюється
через оголошення у пресі.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України судові
повістки, адресовані фізичним особам,
вручаються їм під розписку. Якщо особі,
якій адресовано судову повістку, не
виявлено у місці проживання, повістку
під розписку вручають будь-кому з
повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з нею, а за їх
відсутності - відповідній
житлово-експлуатаційній організації
або виконавчому органу місцевого
самоврядування.

Суд першої інстанції, відкривши
провадження у справі, не встановив
місце проживання відповідача ОСОБА_3, а
направляючи судові повістки за
вказаною позивачем адресою, порушив
права останньої на захист своїх
порушених прав, оскільки із долученої
до касаційної скарги ксерокопії
паспорта ОСОБА_3 встановлено, що
остання за зазначеною позивачем
адресою: АДРЕСА_1 знята з
реєстраційного обліку у 2009 році,
і з квітня 2009 року зареєстрована в
АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а відповідно ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод таке
конституційне право повинно бути
забезпечене судовими процедурами, які
повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції,
переглядаючи рішення місцевого суду на
порушення вимог ч. 1. ст. 304, ч. 1 ст. 305 ЦПК
України на зазначене уваги не звернув
та розглянув справу за відсутності
учасника процесу, щодо якого немає
відомостей про вручення йому судової
повістки про день, час та місце
розгляду справи, що є порушенням ст. 129
Конституції України та ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_3 у
передбаченому ЦПК України порядку про
розгляд справи як в суді першої
інстанції так в суді апеляційної
інстанції не повідомлялася.

Розглянувши справу за відсутності
сторони, суди попередніх інстанцій
позбавили можливості ОСОБА_3 брати
участь у судових засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів, задавати питання іншим особам,
які беруть участь у справі, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення судові, подавати свої доводи,
міркування щодо питань, які виникають
під час судового розгляду, а також
заперечувати проти доводів, викладених
у апеляційній скарзі.

За викладених обставин, рішення
Вовчанського районного суду
Харківської області від 15 серпня 2013
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 02 грудня 2013
року підлягають скасуванню як такі, що
постановлені із порушенням норм
процесуального права, з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 15 серпня 2013
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 02 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:

В.С. Висоцька

М.К. Гримич

Л.М. Мазур

О.В. Умнова