Справа № 461/5827/14-ц
Провадження № 4-с/461/71/14
Галицький районний суд м.Львова
УХВАЛА

12.06.2014

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Мисько Х.М.,

при секретарі
Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за скаргою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на постанову Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ВП №40941228 від 28 квітня 2014 року,

в с т а н о в и в :

скаржник - ПАТ «Львівгаз» звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця, в якій просить визнати дії
державного виконавця Галицького ВДВС
ЛМУЮ Білого А.М. з винесення постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачу від 28 квітня 2014 року
неправомірними; скасувати постанову
державного виконавця Галицького ВДВС
ЛМУЮ Білого А.М. про повернення
виконавчого документа стягувачу від 28
квітня 2014 року; зобов'язати Галицький
ВДВС ЛМУЮ відновити виконавче
провадження згідно з судовим наказом
від 13 червня 2013 року.

В обґрунтування внесеної скарги
покликається на те, що 13 червня 2013 року
Галицьким районним судом м. Львова
видано судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 689,70 грн.
заборгованості за спожитий природній
газ. 28 квітня 2014 року Галицьким ВДВС
ЛМУЮ винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу, яку
ПАТ «Львівгаз» отримало 22 травня 2014
року. Вважає дії Галицького ВДВС ЛМУЮ
щодо винесення вказаної постанови
незаконними, оскільки державний
виконавець не забезпечив участь
стягувача у проведенні виконавчих дій,
не вчинив опису майна боржників, не
вжив додаткових заходів щодо
забезпечення доступу до житлового
приміщення боржників, не вчинив дій
щодо обмеження боржників у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань, покладених на них судовим
наказом.

До судового засідання представник
скаржника подала заяву про розгляд
скарги у її відсутності та про
підтримання скарги.

Державний виконавець Галицького ВДВС
ЛМУЮ Білий А.М. в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про дату і час розгляду
скарги, а тому суд вважає за можливе
розглянути таку за відсутності
останнього.

Дослідивши матеріали скарги, суд
приходить до висновку, що така підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної
виконавчої служби під час
виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 13
червня 2013 року Галицьким районний
судом м.Львова видано судовий наказ про
стягнення солідарної заборгованості
за надані послуги з газопостачання з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на суму 575,24 грн. та 114,70 грн.
судового збору (а.с.4).

Постановою від 28 квітня 2014 року
державним виконавцем Галицького ВДВС
ЛМУЮ Білим А.М. повернено виконавчий
документ стягувачеві, на підставі п.2
ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження». Державним виконавцем
встановлено, що в результаті вжитих
державним виконавцем виконавчих дій на
майно боржника накладено арешт.
Боржник виконавчий документ не
виконує, на виклики державного
виконавця не реагує. У боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернено стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» заходи щодо розшуку
такого майна виявились
безрезультатними (а.с.3).

Відповідно до п.2 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право, з
метою захисту інтересів стягувача,
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

З наведеного випливає, що державний
виконавець вправі звертатися до
відповідних державних органів із
запитом про витребування інформації
стосовно наявного майна у боржників.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Суд приймає до уваги покликання
стягувача про те, що ПАТ «Львівгаз» не
було забезпечено можливість
реалізації права брати участь у
провадженні виконавчих дій.

Відповідно до ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. Готівкові
кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця. У
разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Суб'єктом оскарження не доведено, що
ним було вжито всіх передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження» заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчинено
виконавчі дії по виконанню судового
наказу від 13 червня 2013 року, виданого
Галицьким районний судом м.Львова про
стягнення солідарної заборгованості
за надані послуги з газопостачання з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на суму 575,24 грн. та 114,70 грн.
судового збору.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведене, суд вважає, що державним
виконавцем не було дотримано вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», тобто дії державного
виконавця щодо повернення виконавчого
листа стягувачеві є неправомірними та
оскаржувану постанову слід скасувати.
Разом з тим, суд не уповноважений своєю
ухвалою відновляти виконавче
провадження, а тому скаргу слід
задоволити частково та зобов'язати
державного виконавця вчинити дії щодо
відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд, -

у х в а л и в:

скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Білого
А.М. щодо винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу від 28 квітня 2014 року.

Скасувати постанову державного
виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Білого
А.М. про повернення виконавчого
документа стягувачу від 28 квітня 2014
року.

Зобов'язати державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ Білого А.М.
вчинити дії щодо відкриття виконавчого
провадження на підставі судового
наказу № 461/6801/13-ц від 13 червня 2013 року,
виданого Галицьким районний судом
м.Львова.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області протягом п'яти
днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.