Справа № 427/476/13- ц
Провадження № 2/427/30/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року Свердловській міський суд
Луганської області у складі:

одноособово суддя
Логвіна Л.С.,

при секретарі судового засідання
Свєтові В.В., Гончаренко С.В., Колтун
Є.О.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань суду
у місті Свердловську Луганської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ сумісного майна, з
подальшим уточненням до позову, в
якому вказує, що 08.08.1981 року між нею та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
шлюб, від шлюбу мають синів, одруження
виявилось невдалим, фактично з 2004 року
вони припинили сумісне господарювання.
У теперішній час шлюб між нею та
відповідачем розірваний. З відповідача
за рішенням Свердловського міського
суду Луганської області стягнено
аліменти на дитину.

Під час шлюбу, в лютому 1995 року, на
підставі договору купівлі-продажу ними
була придбана трикімнатна квартира за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 65,3
кв. м, житловою площею 38,9 кв. м, вартістю
на час купівлі 3000 доларів США, що в
еквіваленті на гривню приблизно 6000
гривень. Витрачена сума придбання
квартири була їхніми сумісними
грошима, як подружжя, бо була придбана
після продажу двокімнатної квартири її
батьків за адресою: АДРЕСА_3. Вони
обидва та їх сини зареєстровані за
адресою розташування вищевказаної
купованої ними квартири. На період
купівлі квартири їй було відомо, що
документи на житло оформлені на ім'я
відповідача, але на момент отримання
договору купівлі-продажу зазначеної
квартири у нотаріуса 1-ої Свердловської
держнотконтори Луганської області
вони з відповідачем були разом та
обидва ставили у відповідних
документах свої підписи. Зазначена
квартира на теперішній час стала
значно вище вартістю, бо проведений
косметичний ремонт та індивідуальне
опалення. 3 таких обставин позивачка
вважає, що вартість зазначеного житла
на теперішній час складає 75 000 грн.

Під час шлюбу, в лютому 2002 року, ними був
придбаний гараж за адресою: АДРЕСА_4,
оформлений без її відома на ім'я
відповідача, на той час саме на нього
був зареєстрований автомобіль. З
рекомендації адміністрації гаражного
кооперативу вартість їхнього гаражу
складає - 12 000 грн.

Окрім того, під час сумісного
проживання та шлюбу придбане майно, що
є сумісним і належить їм на підставі
приватної власності: диван, вартістю
1500 грн., диван дитячий, вартістю 1000
грн., піч кухонна з нержавіючої сталі
«LG», вартістю 2000 грн., телевізор
кольоровий «LG», вартістю 1000 грн., 2
ковдри розміром 1,5 м х 2 м синтетичні,
вартістю 2 шт. х 1000 грн. = 2000 грн., 4
ковдри б/у шерстні, вартістю 4 шт. х 500
грн. = 2000 грн., набір меблів з 5
предметів вартістю на загальну суму
3000 грн., а саме: шафа платтяна, шафа
книжкова, шафа для посуду, тумба під
телевізор, шафа кутова. Всього на
загальну суму 12 500 грн.

Відповідач створює їй перешкоди для
отримання повної інформації про їх
сумісне майно, категорично відмовив їй
надати документи по квартирі, а саме
договір про купівлю-продаж квартири,
чим порушив вимоги ст.ст. 119-120 ЦПК
України до позову. Згідно довідки КП
МБТІ м. Свердловська Луганської
області від 03.11.2009 р. № 430, отриманої
позивачем у зв'язку із спірною
ситуацією в її стосунках з
відповідачем, вищевказана інформація
щодо квартири підтверджується. Договір
купівлі-продажу, технічний паспорт та
домова книга знаходяться у
відповідача.

З квітня 2009 року вона змушена мешкати в
квартирі її батька за адресою:
АДРЕСА_5. В цей час відповідач змінив
замки на вхідні двері та більше не
впускає її та їхнього неповнолітнього
сина в сумісне нажите житло. Фактично
вона та дитина залишились без речей, і
тепер не мають можливості їх отримати,
бо відповідач всяко їм заважає. На
теперішній час став погрожувати
зняти їх з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2, що підтверджується актом
депутата з місця її теперішнього
проживання.

Позивач просить винести рішення, яким
виділити їй на праві приватної
власності 1/2 частку трикімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальна
площа всієї квартири складає 65,3 кв. м,
житлова площа всієї квартири складає
38,9 кв. м. Стягнути з відповідача, на
користь позивача грошову компенсацію
в сумі 8 867 грн., що є 1/2 часткою вартості
майна у праві спільної сумісної
власності - на гараж за адресою:
АДРЕСА_4, одноразовим платежем, судових
витрат в загальному розмірі 3841 грн. 56
коп.: витрати на оплату держмита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу: 565 грн. + 380 грн. = 945 грн.
з послугами банка: 5.65 грн. + 3.80 грн. = 9.45
грн.; отримання довідок БТІ в м.
Свердловську по справі на суму 36.49 грн.;
оплата судових експертиз по справі в
сумі 2822 грн. 40 коп. з послугами банка в
сумі 28.22 грн., загальний розмір складає
2850.62 грн. Зобов'язати відповідача не
перешкоджати ОСОБА_1, виконувати її
права власності по користуванню та
розпоряджанню майном за адресою:
АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні
вимоги визнали частково, а саме не
заперечували проти виділення
позивачці на праві приватної власності
1/2 частки трикімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_2, так як дійсно 1/2
частина даної квартири належить
позивачці, тому що вони придбали
квартиру разом в період шлюбу. Інші
позовні вимоги не визнали повністю з
наступних підстав. Як стверджує ОСОБА_2,
гараж за адресою: АДРЕСА_4 не належить
йому, він їм лише користується, так як є
членом даного кооперативу десь 18-20
років, та платить за землю і світло,
письмовий договір з головою
кооперативу він не складав. Щодо
стягнення з відповідача судових витрат
визнають теж частково, вважають що
судовий збір слід розподілити
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких, на їх думку,
позивачу слід відмовити. Що стосується
витрат на оплату експертиз та
отримання довідок і послуг банку,
просили відмовити за недоведеністю.

Суд, вислухавши позивача, відповідача
та його представника, дослідивши
матеріали справи, вважає, позовні
вимоги слід задовольнити частково, з
наступних підстав.

На підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Тому, позовні
вимоги щодо виділення позивачці на
праві приватної власності 1/2 частки
трикімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_2, підлягають задоволенню, проти
чого відповідач не заперечував.

Таким чином, суд прийшов до висновку,
що слід виділити ОСОБА_1, на праві
приватної власності 1/2 частку
трикімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_2, залишивши 1/2 частку
зазначеної квартири на праві приватної
власності ОСОБА_2.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з
08.08.1981 р., який розірвали 10.11.2009 р. (а.с.9).

З копії відповіді КП МБТІ м.
Свердловська Луганської області від
03.11.2009 р. № 430, квартира за адресою:
АДРЕСА_2 оформлена договором
купівлі-продажу 08.02.1995 р. на ОСОБА_2, що
підтверджується і копією даного
договору (а.с11,14-16).

З довідки депутата Свердловської
міської ради витікає, що ОСОБА_1 мешкає
за адресою: АДРЕСА_5. (а.с.12).

З висновку №2183/24 судової
будівельно-технічної експертизи
витікає, що вартість квартири за
адресою: АДРЕСА_2 складає 100 236 грн.,
ринкова вартість 1/2 частини квартири
складає 50 118 грн. (а.с.99-118).

З висновку №2184/24 судової
будівельно-технічної експертизи
витікає, що ринкова вартість гаража №
395 в гаражному кооперативі «Донбас»
складає 17 734 грн., з технічної точки зору
гараж не підлягає розподілу в частках
1/2 та 1/2 (а.с.119-130).

Копією довідки гаражного кооперативу
«Донбасс» підтверджено, що гараж
АДРЕСА_4 з 14.02.2002 р. належить ОСОБА_2, борг
по внескам за гараж складає 340
грн.(а.с.13).

Оригіналами довідок гаражного
кооперативу «Донбасс» підтверджено,
що гараж АДРЕСА_4 з 14.02.2002 р. належить
ОСОБА_2 та зареєстрований на його ім'я,
останній борг по внескам за гараж
складає 668 грн.(а.с.149,151).

З інформаційної довідки Державного
реєстру речових права на нерухоме
майно, щодо об'єкта нерухомого майна,
відомості щодо гаража АДРЕСА_4 -
відсутні (а.с.153-154).

Як стверджує позивач, сторонами було
придбано гараж АДРЕСА_4 років 20 назад за
700 доларів у ОСОБА_4, договір
купівлі-продажу був усний, право
власності на гараж не оформлялося.

Відповідач пояснює, що він є членом
кооперативу «Донбасс» (десь 18-20 років),
гараж кооперативний, він знаходиться у
нього в користуванні, він сплачує за
землю та електричну енергію, а не є його
власником.

Однак, доводи відповідача
спростовуються, а позивача
підтверджуються довідками голови та
головного бухгалтера кооперативу
«Донбасс», де зазначено, що дійсно
власником спірного гаражу з 2002 року є
ОСОБА_2, гараж зареєстрований на його
ім'я та за ним є заборгованість по
внескам за гараж.

Згідно положень ст.ст. 10, 58, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Положенням ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу
України передбачено, що шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану

Відповідно до змісту ст.ст. 60, 71
Сімейного Кодексу України (далі СК
України), майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності і
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.
Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі і такий спір може бути
вирішений судом.

Статтею 328 ЦК України передбачено -
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

На підставі підпункту «а» пункту 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 28 червня 1991 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ, пов'язаних з діяльністю
гаражно-будівельних кооперативів» у
справах про право на пай і на гараж
судам належить виходити з того, що член
ГБК, який повністю вніс свій пай за
гараж, наданий йому в користування,
набуває право власності на це майно і
вправі розпоряджатись ним на свій
розсуд - продавати, заповідати, здавати
в оренду, обміняти, вчиняти відносно
нього інші угоди, що не заборонені
законом (ст. 15 Закону України «Про
власність»).

Відповідач сам не заперечує проти того,
що є членом кооперативу, відтак,
належність спірного гаража
відповідачеві доведена.

З висновку №2184/24 судової
будівельно-технічної експертизи
витікає, що ринкова вартість гаража
АДРЕСА_4 складає 17 734 грн.

Тому суд вважає необхідним стягнути з
ОСОБА_2, на користь позивача грошову
компенсацію за 1/2 частку вартості
гаража, розташованого за адресою:
АДРЕСА_4, у сумі 8 867 грн.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача не перешкоджати їй
виконувати її права власності по
користуванню та розпоряджанню майном
за адресою: АДРЕСА_2, суд вважає
заявленими передчасно, так як
відповідач не заперечує проти того, що
1/2 частина даної квартири належить
позивачці, так як набути разом в період
шлюбу, та він не чинив і не чинить їй
перешкоди по користуванню та
розпоряджанню даним майном.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників,
що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням
огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій,
необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в
пресі оголошення про виклик
відповідача.

З квитанцій про сплату судових витрат
витікає, що ОСОБА_1 сплачено 565 грн., 380
грн. - держмито за розгляд даної справи,
що загалом становить 945 грн. (а.с.2-2в).

Згідно квитанції від 09.12.2013 р. ОСОБА_1
сплачено 2822, 40 грн. за проведення
судових експертиз (а.с.148).

Щодо стягнення судових витрат суд
вважає задовольнити частково, так як
послуги банка: 5.65 грн. та 3.80 грн. та 28.22
грн..; отримання довідок БТІ в м.
Свердловську по справі на суму 36.49 грн. -
не входять до судових витрат.

Сплачені ж позивачем: держмито за
розгляд даної справи в розмірі 945 грн.
та 2822, 40 грн. за проведення судових
експертиз входять до судових витрат та,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, їх слід
стягнути з відповідача на користь
позивача в повному обсязі, так як
спочатку відповідач не визнавав
позовні вимоги в повному обсязі, в
зв'язку з чим були призначені
відповідні експертизи. Після отримання
висновків експертиз відповідач визнав
позовні вимоги частково.

На підставі ст.ст. 21, 60, 70 СК України, ст.
328 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60,
61, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві
приватної власності 1/2 частку
трикімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею - 65, 3 кв.м.,
житловою площею - 38, 9 кв.м., залишивши 1/2
частку зазначеної квартири на праві
приватної власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1:

- грошову компенсацію за 1/2 частку
вартості гаража, розташованого за
адресою: АДРЕСА_4, у сумі 8867 (вісім
тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 00
копійок;

- судові витрати за оплату держмита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу у сумі 945 (дев'ятсот
сорок п'ять) гривень 00 копійок, оплату
судових експертиз у сумі 2822 (дві тисячі
вісімсот двадцять дві) гривні 40
копійок,

що в загальній сумі складає - 12634
(дванадцять тисяч шістсот тридцять
чотири) гривні 62 копійки.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1,
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Свердловський
міський суд Луганської області до
апеляційного суду Луганської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ
Л.С. ЛОГВІНА