Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1657/14
у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
УХВАЛА

Іменем України

19.06.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої судді : Савченко
С.О.,

суддів:
Белінської І.М., Суржика М.М.

при секретареві: Гончар
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 12
березня 2014 року в справі за її позовом
до фермерського господарства
«Білоконенка С.А.», третя особа на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
приватний нотаріус Бобринецького
районного нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_4, про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та визнання
недійсною і скасування реєстрацію
заяви ,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом, який
мотивувала тим, що вона відповідно
державного акту на право власності на
землю серії КР № 033346 від 23 січня 2009року
є власником земельної ділянки, площею
6.28 га, що розташована на території
Тарасівської сільської ради
Бобринецького району, Кіровоградської
області.

01 грудня 2011 року вона та відповідач в
особі ОСОБА_3 уклали договір оренди
зазначеної земельної ділянки строком
на 20 років, але з умовами договору вона
не знайомилась, підписала чисті листи,
усно домовились, що орендна плата буде
складати 800 грн. за один гектар за рік.

05 березня 2013 року приватним нотаріусом
Бобринецького районного нотаріального
округу засвідчено справжність підпису
позивача на заяві і зареєстровано в
реєстрі за № 281 в якій вона заявила, про
те, що отримала від ОСОБА_3 орендну
плату в розмірі 3% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки в
розмірі 3345 грн. за рік за весь період
дії договору з 2012 року по 2032 рік в сумі
66900 грн.

Того ж дня вона посвідчила заповіт,
яким заповіла спірну земельну ділянку
відповідачу.

Оскільки вона не вміє читати і писати,
відповідач змусив її підписати договір
оренди землі, заяву та заповіт, зміст
яких їй не прочитали, вона помилилась
щодо обставин правочину.

Просила визнати недійсним договір
оренди землі та визнати недійсною і
скасувати заяву.

В ході судового розгляду позивачка
уточнила позовні вимоги, вважала, що
правочини вона вчинила під впливом
помилки та обману, відповідач мав
умисел збагатитися за рахунок меншої
орендної плати, яку повинен був їй
сплачувати. Крім визнання недійсним
договору оренди просила визнати
недійсною та скасувати реєстрацію її
заяви в реєстрі нотаріальних дій
приватного нотаріуса Бобринецького
районного нотаріального округу ОСОБА_4
від 05.03.2013 року за № 281.

Рішенням Бобринецього районного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права і просить
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі. Зокрема зазначила, що
вона довела в судових засіданнях суду
ті обставини, що правочини вчиняла під
впливом помилки та обману.

В судове засідання апеляційного суду
відповідач та третя особа не зявилися,
про час та місце слухання справи
повідомлені належним чином
(підтверджується поштовими
повідомленнями), що не перешкоджає
розглядові справи відповідно до вимог
ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення, суду
першої інстанції, відповідно до ст.303
ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право власності на
землю серії КР № 033346, виданого 23 січня
2009року і зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю в відділі
Держкомзему у Бобринецькому районі
Кіровоградської області за № 01,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 6.28 га, що розташована на
території Тарасівської сільської ради
Бобринецького району, Кіровоградської
області, земля передана власникові для
ведення товарного с/г виробництва.(а.с.
6)

Згідно договору оренди землі від 01.12.2011
року, зареєстрованого в відділі
Держкомзему у Бобринецькому районі 18
січня 2012 року за № 012 ( а.с. 7 ) між
сторонами укладено договір оренди
вказаної вище земельної ділянки
строком на 20 років для ведення
товарного сг виробництва, тобто
сторони вчинили правочин - дію,
спрямовану на набуття цивільних прав і
обов'язків.

Згідно п. 8 цього договору оренди
орендна плата вноситься орендарем у
формі та розмірі 3% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, , що
становить 2116.95 грн. з урахуванням
індексанції і її розмір переглядається
раз в три роки при зміні умов
господарювання та інше (п.13 договору).

В силу ч.1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є, в тому числі і умови, що
визначені законом як істотні.

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом. Істотні
умови договору оренди землі
встановлені ст.15 Закону України "Про
оренду землі " .

У разі відсутності в договорі оренди
землі хоча б однієї з істотних його
умов, такий договір підлягає визнанню
недійсним за правилами ч.2 ст.15 Закону
України "Про оренду землі ".

За ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3,5-6
ст. 203 ЦК України.

Відповідно роз'яснень п.19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009р. №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин,
вчинений під впливом помилки, обману є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (ст..229 ЦК )
мають існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення.

Не має правового значення помилка щодо
розрахунку одержання користі від
вчиненого правочину. Помилка внаслідок
власного недбальства, незнання закону
чи неправильного його тлумачення
однією зі сторін, не є підставою для
визнання правочину недійсним.

Пунктом 20 зазначеної постанови ПВС
роз'яснено, що правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину і на відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину. Наявність
умислу в діях відповідача, істотність
значення обставин, щодо яких особу
введено в оману, і сам факт обману
повинна довести особа, яка діяла під
впливом обману.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довела належними та
допустими доказами факт введення
позивача відповідачем в оману під час
укладення оспорюваного договору та
факт укладення нею цього договору під
впливом помилки.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується.
Доводи позивача, що вона підписала не
договір, а чистий лист паперу
заперечується самим договором, який
виготовлений на зарані віддрукованому
бланку і умови договору оренди землі
вносились до бланку, а не на чистий лист
паперу. Позивачка є громадянкою
України, що підтверджується її
паспортом, виданим 29.08.2006 р.
Бобринецьким РВ УМВС в Кіровоградській
області (а.с.18-20), що свідчить про те, що
позивач перед отриманням паспорта
тривалий час проживала на території
України, має неповну середню освіту,
яку отримала в Молдавії, де вивчала
російську мову, оспорюваний договір
укладався в кінці 2011 року і пояснення
позивача про неписьменність і
нерозуміння мови не відповідає
дійсності.

В судовому засіданні позивач не довела
в чому вона помилилась в момент
укладання договору оренди землі та
істотність своєї помилки, яким чином
відповідач шляхом обману змусив її
підписати договір виходячи з того, що
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування. Доводи
позивача, що відповідач обманув її в
оплаті і мав умисел збагатитися за
рахунок меншої орендної плати
заперечується розміром проведеної
оплати за оренду землі. Згідно
видаткових касових ордерів та
розрахункової відомості позивач
отримала оплату в розмірі 3345 грн. за
один рік, що відповідає зазначеному в
договорі оренди землі розміру оплати 3%
від грошової оцінки земельної ділянки
з урахування індексації(а.с.103, 114-116). Не
доведення позивачем факту обману
підтверджується також і тим, що позивач
називала різні суми отримані в рахунок
орендної плати - в судовому засіданні
апеляційного суду пояснила, що
отримала 10000 грн. оплати, в апеляційній
скарзі зазначала, що отримала в рахунок
оплати 57000 грн., а в заяві з посвідченим
нотаріально підписом зазначена сума
отриманих коштів в рахунок оплати за
оренду землі 66900 грн.

На момент укладання договору оренди
сторони не вносили до умов договору
умову про оплату за весь період дії
договору оренди землі і отримана сума
не має правового значення для
вирішення даного спору. Виходячи з
цього не призначення судом першої
інстанції судової почеркознавчої
експертизи платіжних документів не
потягло якихось наслідків для справи, а
винесення судом ухвали про відмову в
призначенні експертизи поза нарадчою
кімнатою є помилкою суду, але на
рішення суду це вплинуло.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договорів та визначення умов з
урахуванням вимог цього кодексу та
інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Заявляючи позов про визнання недійсним
договору оренди, позивачка не
зазначила у чому полягає порушення її
прав як орендодавця земельної ділянки
і чому умови, які вона вважає
незаконними, неможливо встановити
шляхом зміни умов договору у цій
частині, хоч п. 28 договору оренди
земельної ділянки передбачає
здійснення зміни умов договору за
згодою сторін.

Виходячи з вимог ст. 202 ЦК України заява
позивача, чий підпис посвідчено 05.03.2013р.
за реєстром №281 не є правочином,
оскільки вона не спрямована на набуття,
зміну чи припинення цивільних прав і
обов'язків. Нотаріусом посвідчувалась
тільки справжність підпису заявника,
реєстрація такої нотаріальної дії
свідчить про те, що позивач засвідчила
свій підпис на заяві в реєстрі
нотаріальних дій, а тому не може бути
скасованою за відсутністю правових
підстав такого скасування.

Відмовивши в задоволенні позову, суд
першої інстанції належним чином
з»ясував обставин, які мають значення
для справи, дійшов обґрунтованого
висновку про недоведеність факту
порушення відповідачем прав позивача.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
відповідність висновку суду першої
інстанції обставинам справи є
підставою для залишення рішення без
змін.

Керуючись ст..ст. 303. 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Бобринецього районного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: