Справа № 515/768/14-ц
Провадження № 2/515/986/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чебан А. П.,

при секретарі
Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Татарбунари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення частки майна, що
є у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визначення частки майна, що
є у спільній сумісній власності,
посилаючись на слідуючі обставини.

26 вересня 2012 року позивачка разом з
ОСОБА_2 уклали з ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме житлового будинку по АДРЕСА_1,
позначеного в плані під літерою «А»,
літня кухня під літерою «Б», підвал під
літерою «б», сарай під літерою «В»,
«Г»,дворові споруди «1-4». Позивачка
вказує, що вищевказане нерухоме майно
нею та відповідачем придбано за власні
кошти кожного, а саме була сплачена
грошова сума у розмірі 54 923 грн.,
відповідно до звіту незалежної оцінки,
виданої ТОВ «Спектор Нова» від 30.08.2012
року. Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що
після проведення реєстрації даного
нерухомого майна, воно стало їх
спільною сумісною власністю. На момент
укладення договору купівлі-продажу
позивачка з відповідачем разом не
проживали, у зареєстрованому шлюбі не
були та спільне господарство не вели.
В своїй позовній заяві позивачка
зазначила, що у жовні місяці 2012 року
вона почала проживати з відповідачем,
як подружжя, у вказаному будинку. На
теперішній час між ними виникли
непорозуміння у спільному житті, вони
проживають окремо, а тому позивачка
просить поділити їх спільне сумісне
майно - житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
виділивши їй 1/2 частку.

Зважаючи на вищевикладене позивачка
вимушена звернутися до суду з даним
позовом.

Представник позивачки в судове
засідання не з'явився, однак надав до
суду заяву про слухання справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву про можливість
слухання справи у його відсутності,
позовні вимоги визнав частково, а саме
просив зобов'язати позивачку сплатити
його частку у розмірі 27 500 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно договору купівлі-продажу від
26.09.2012 року (а.с.8-9) ОСОБА_3 продала, а
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1. За
домовленістю сторін продаж будинку
вчинено за 54 923 грн.

Із копії витягу про реєстрацію прав від
03.10.2012 року (а.с.10) видно, що житловий
будинок розташований в АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі продажу від 26.09.2012
року та є приватною спільною сумісною
власністю.

Із довідки ТОВ «Татарбунарське РБТІ та
РОН» від 31.03.2014 року вбачається, що
вартість житлового будинку з будівлями
та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1,
складає 88 835 грн. (а.с.20).

Згідно ч.1 ст.355 ЦПК України, майно, що є у
власності двох або більше
осіб(співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 372 ЦПК України, майно,
що є у спільній сумісній власності,
може бути поділене між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або законом.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що житловий будинок
розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2
та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі
продажу від 26.09.2012 року та є приватною
спільною сумісною власністю.

Зважаючи на те, що вищевказане майно є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд вважає, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, оскільки
інше не встановлено домовленістю між
ними або законом.

Суд не може взяти до уваги доводи
відповідача, що його частка в
домоволодінні є більшою, оскільки
жодних належних підтверджень цього ним
суду представлено не було.

З приводу вимог відповідача, які ним
висловлені в клопотанні від 05.05.2014 року
суд роз'яснює, що відповідач з
зазначених питань має право звернутись
до суду відповідно до вимог ст.3 ЦПК
України в загальному порядку, оскільки
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог, відповідно до змісту ст. 11 ЦПК
України.

Позивачка же в своєму позові поставила
питання тільки про визначення частки
майна, що є у спільній сумісній
власності, а саме визнання права
власності за кожним по 1/2 частині
домоволодіння по АДРЕСА_1, припинивши
їх право спільної сумісної власності
на це майно. Тобто позивачкою не було
постановлено на вирішення питання про
виділ в натурі частки її майна, що є у
спільній сумісній власності.

Керуючись ст.ст. 15,58-60,209,212,214-215 ЦПК
України, ст.ст. 355,368,372 Кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є у спільній сумісній
власності -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частину житлового будинку з
будівлями та спорудами, розташованого
в АДРЕСА_1 припинивши її право спільної
сумісної власності на це майно.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку з будівлями
та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1,
припинивши його право спільної
сумісної власності на це майно.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Чебан