Номер провадження 2/754/971/14
РІШЕННЯ

Іменем України

04.06.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

головуючого - судді
Зотько Т.А.

при секретарях
Самойловій М.М., Заяць М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-особа: Головне
управління юстиції в м.Києві про
визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом
до відповідачів про визнання заповіту
недійсним, посилаючись на той факт, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4. Ще
за життя мати склала заповіт на її ім'я,
однак після смерті матері вона
з'ясувала, що остання в подальшому
склала заповіт на ім'я відповідачів.
Оскільки мати тривалий час зловживала
алкогольними напоями, мала похилий вік,
а також стан її здоров'я після смерті
чоловіка значно погіршився, а тому на
момент вчинення спірного заповіту від
14.10.2008 року вона не розуміла значення
своїх дій та не могла керувати ними, а
відтак позивач змушена звернутись до
суду з вказаним позовом за захистом
своїх порушених прав.

В ході розгляду справи судом по суті,
від позивача ОСОБА_1 надійшла заява
про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої вона просить суд
визнати заповіт, укладений від імені
ОСОБА_4 на ім'я відповідачів недійсним,
оскільки остання не могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
визнати, що заповіт ОСОБА_4 від 14.10.2008
року був складений під тиском, всупереч
її волі та не відповідав її
волевиявленню, встановити, що між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було родинних
стосунків, притягнути представника
відповідача ОСОБА_5 до кримінальної
відповідальності за завідомо
неправдиве свідчення, стягнути з
ОСОБА_3 витрати понесені на оплату
судового збору.

Згідно ухвали від 21.05.2014 року, позивачу
було відмовлено у прийнятті до
спільного провадження заяви про
уточнення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала, зазначила суду,
що її померла бабуся - ОСОБА_4 мала намір
змінити заповіт, але відповідач з
родичами їй в цьому постійно
перешкоджали, а позивач має повне право
на отримання спадкового майна, а тому
просила суд про задоволення позовних
вимог.

Представники відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, зазначили
суду, що померла ОСОБА_4 за власним
бажанням склала спірний заповіт, вона
весь час проживала поруч з сім'єю
відповідача ОСОБА_3, вони їй в усьому
допомагали, жодних підстав вважати що
на момент вчинення спірного заповіту
від 14.10.2008 року ОСОБА_4 не розуміла
значення своїх дій та не могла керувати
ними немає, а відтак позовні вимоги не
підлягають задоволенню судом.

Представник 3-особи: Головного
управління юстиції в м.Києві в судове
засідання не з'явився, надіслали на
адресу суду письмову заяву з проханням
проводити розгляд справи у відсутності
їх представника (а.с.49-50).

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що позов є
необґрунтованим у повному обсязі та
таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст.1247 ЦК
України, заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто
підписати заповіт, він підписується
відповідно до частини четвертої
статті 207 цього Кодексу. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або
іншими посадовими, службовими
особами, визначеними у статтях 1251-1252
цього Кодексу. Заповіти, посвідчені
особами, зазначеними у частині третій
цієї статті, підлягають державній
реєстрації у Спадковому реєстрі в
порядку, затвердженому Кабінетом
Міністрів України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с.10).

За життя ОСОБА_4 21.02.2007 р. склала заповіт
на ім'я позивача ОСОБА_1 на належну їй на
праві власності 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернулась
до П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, де їй стало відомо
про те, що ОСОБА_4 при житті 14.10.2008 р.
склала заповіт на ім'я відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на все своє майно, що
буде належати на день смерті і на що за
законом вона матиме право (а.с.8, 95, 117).

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

У відповідності до вимог ст.143 ЦПК
України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі. При цьому позивач
ОСОБА_1 відмовилась від проведення
посмертної судово-психіатричної
експертизи для з'ясування питання чи
могла ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними на момент видачі нею
заповіту, складеного 14.10.2008 року.

Сторонам роз'яснювалось, що відповідно
до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач,
відповідач, третя особа для
підтвердження своїх вимог та
заперечень, зобов'язані надати суду всі
наявні докази, або повідомити про них
суд до або під час попереднього
судового засідання.

Згідно вимог ст.59 ЦПК України, суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з відповідей КНП "Центру
первинної медико-санітарної допомоги
№2" Деснянського району м.Києва, ОСОБА_4
на диспансерному обліку в період з 2007
по 2012 р.р. не перебувала (а.с.140).

Згідно з відповіддю Київської міської
психоневрологічної лікарні №2, ОСОБА_4
в період з 2007 по 2012 р.р. на обліку у
лікаря-психіатра не перебувала (а.с.153).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскільки позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів, що
підтверджують той факт, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними на момент видачі нею
заповіту, складеного 14.10.2008 року на ім'я
відповідачів, а за таких обставин
позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого
обґрунтування у судовому засіданні та
не підлягають задоволенню судом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 27, 31, 59, 60, 88, 143, 212 - 215
ЦПК України, ст.ст.215, 1233, 1247 ЦК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
3-особа: Головне управління юстиції в
м.Києві про визнання заповіту
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва
Т.А.Зотько