печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Онис К. С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" про визнання
договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним кредитного
договору. Свої вимоги обгрунтовує тим,
що 12.12.2007р. уклав кредитний договір №
0304/1207/98-007 з Відкритим акціонерним
товариством "Сведбанк" , в подальшому
йому було направлено лише
повідомлення про заміну кредитора на
Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк" без надання відповідних доказів,
крім того в порушення чинного
законодавства договір укладено в
іноземній валюті для розрахунків з
резидентами на території України, а
тому просить визнати кредитний договір
недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з викладених
в позовній заяві підстав та просив
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що на
момент укладення договору не існувало
заборони на укладення договорів в
іноземній валюті. ВАТ "Сведбанк"
здійснює свою діяльність на підставі
банківської ліценції НБУ №38 від
07.12.2007р. та дозволу НБУ № 38-2, виданого
07.12.2007р. Укладаючи договір позивач був
ознайомлений з умовами надання кредиту
та свідомо обров надання кредиту саме в
іноземній валюті, що підтверджується п.
9.1 договору.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові матеріали справи, приходить
до наступного.

12 грудня 2007р. між позивачем та
Відкритим акціонерним товариством
"Сведбанк" (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Сведбанк") укладено кредитний договір
№ 0304/1207/98-007, відповідно до якого
позивачу були надані грошові кошти в
розмірі 750 000 дол. США, відповідач
натомість зобов'язувався сплачувати
відсотки в розмірі 13,5% та повернути
кошти до 11.12.2017р.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав, надав
позивачу кредитні кошти в іноземній
валюті. На момент укладення кредитного
договору не існувало заборони , яка б
перешкоджала позивачу отримати
грошові кошти в іноземній валюті.

Під час укладання кредитного договору,
сторони чітко розуміли, що курсові
коливання гривні можуть настати, але
позивач обрав валютою кредитування
саме долари США та взяв на себе
зобов'язання повернути кредит в
іноземній валюті. Тому твердження
позивача щодо невідповідності умов
кредитного договору законодавству
України є цілком безпідставними та
такими, що не відповідають чинному
законодавстві України.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит,
сплатити відсотки та інші платежі
передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" кошти -
це гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

Згідно ч.3 ст. 533 ЦК України використання
іноземної валюти, а також платіжних
документів в іноземній валюті при
здійсненні розрахунків на території
України за зобов'язанням допускається
у випадках і на умовах, встановлених
законом.

Відповідно до п. 1.5 Положення про
порядок видачі Національним банком
України індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
використання іноземної валюти як
засобу платежу без ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" передбачено, що
Національний банк України видає
індивідуальні та генеральні ліцензії
на здійснення валютних операцій, які
підпадають під режим ліцензування
згідно з цим Декретом.

25 травня 2012р. між Відкритим
акціонерним товариством "Сведбанк" та
Публічним акціонерним товариством
"Дельта Банк" укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого право вимоги за
кредитними зобов'язаннями перейшли до
ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

ВАТ "Сведбанк" здійснює свою діяльність
підставі банківської ліценції НБУ № 38
від 07.12.2007р. та дозволу НБУ №38-2,
виданого НБУ 07.12.2007р.

Ч. 1 ст.215 ЦК України передбачені
підстави, за наявності яких правочин
може бути визнаний недійсним, а саме:
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою (зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, п'ятою (правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним)
та шостою ( правочин, що вчиняється
батьками (усиновлювачами), не може
суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей) статті 203 ЦК
України.

Відповідно до п. 9.1. кредитного
договору від 12.12.2007р. підписання
договору свідчить про те, що
позичальник ознайомився з усіма
умовами, на яких ВАТ "Сведбанк"
здійснює кредитування, загальною
сукупною вартістю всіх витрат,
пов'язаних з отриманням кредиту та
свідомо обрав умови кредитування,
викладені в договорі.

Таким чином, при підписанні кредитного
договору, всі передбачені чинним
законодавством вимоги для укладення
договорів були дотримані, а тому не
вбачається підстав стверджувати про
невідповідність їх умов вимогам
законодавства, на що позивач
посилається у своїй позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, відсутні
підстави для визнання кредитного
договору недійсним, оскільки договір
укладений відповідно до норм чинного
законодавства, позивач добровільно
погодився на його укладення.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 317, 319, 368,
369, 512, 533,625,1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 203,
208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
про визнання договору недійсним
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Печерський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Остапчук Т.В.