АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1046/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С.Г. Доповідач -
Дерев'янко О.Г. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 19 вересня
2013 року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2012 року ПАТ «Приватбанк»
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідачів, в
обґрунтування позову зазначав, що 01
березня 2006 року між ним та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ ZRSWAN04040071, відповідно до якого ОСОБА_2
був наданий кредит у розмірі 103 550,00 грн.
зі сплатою 14,76 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 28 лютого 2013 року.
Прийняті на себе зобов'язання
відповідач ОСОБА_2 не виконував,
внаслідок чого станом на 03 травня 2012
року утворилась заборгованість у
розмірі 415 256,97 грн.

Виконання зобов'язання за договором
було забезпечено укладанням договорів
поруки з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3
Оскільки зобов'язання відповідачами не
виконуються, позивач просив суд
солідарно стягнути на його користь із
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 405256,97 грн., що складається із
заборгованості за кредитом 110529,92 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 173745,17 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 8829,41 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - 122152,47 грн.
Стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 10 000 грн.

Рішенням Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
19 вересня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi ПАТ КБ
"ПриватБанк" ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового, яким задовольнити позов. Як на
підставу задоволення апеляційної
скарги позивач посилається на те, що
судом першої інстанції при ухваленні
рішення порушено норми матерiального
та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін а апеляційна скарга
без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи
наступне.

01 березня 2006 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № ZRSWAN04040071,
відповідно до якого відповідачу був
наданий кредит у вигляді не
поновлювальної кредитної лінії у
розмірі 103550,00 грн. для купівлі
автомобіля, а також 41774,25 грн. на сплату
страхових платежів, зі сплатою 1,23% на
місяць на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення 28
лютого 2013 року. (а.с.8-9)

01.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_3 укладено договір поруки №
ZRSWAN04040071/1, за яким остання зобов'язалась
відповідати перед кредитором за
виконання зобов'язання за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_2 (а.с.10)

01.03.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» укладено договір застави
рухомого майна № ZRSWAN04040071- автомобілю
Great Wall модель : Safe SUV, державний номер
НОМЕР_1. (а.с.34-35)

20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»
укладено договір поруки № 167, предметом
якого є надання поруки поручителем
перед кредитором за виконання
боржниками вказаному у Додатку - 1 до
цього Договору всіх обов'язків за
кредитними договорами, зокрема за
договором від 01.03.2006 року № ZRSWAN04040071
укладеного з ОСОБА_2 в межах 10000,00 грн.
(а.с.7)

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин"- право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Колегія суддів вважає, що ПАТ КБ
«Приватбанк» у 2008 році скористався
таким правом, пред'явивши до боржника -
ОСОБА_2 позов про звернення стягнення
на предмет застави - авто, та одночасно
вимогу про розірвання кредитного
договору і набуття на нього права
власності.

Так згідно отриманих апеляційним судом
матеріалів цивільної справи № 2-1274/08
вбачається, що 01.12.2008 року
Бердичівським міськрайонним судом
Житомирської області було розглянуто
позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на заставлене
майно, а саме автомобілю Great Wall модель :
Safe SUV, державний номер НОМЕР_1 в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 01.03.2006 року № ZRSWAN04040071
укладеного з ОСОБА_2 в розмірі 109 194,06
грн. (станом на 09.04.2008 року), шляхом
передачі автомобіля у власність ЗАТ КБ
«Приватбанк» з наданням права зняття
його з обліку, і постанови на облік
органами ДАІ та здійснення всіх
повноважень власника цього автомобіля.
Кредитний договір на вимогу ПАТ КБ
«Приватбанк» судом розірвано.
Ксерокопія цього рішення приєднана до
матеріалів справи. (а.с.42-44)

Вбачається, що у вступній та
резолютивній частині зазначеного
рішення допущена судом описка у номері
кредитного договору, та помилково
зазначено зайву літеру «g» - «№
zrswgАN04040071». Представник позивача проти
тих обставин, що це є помилкою і спір
вирішено за тим саме кредитним
договором не заперечував.

Згідно до акту прийняття на зберігання
автомобіля від 23.04.2009 року, складеного
представником ПАТ КБ «Приватбанк»,
ОСОБА_2 передав позивачу із дорученням
ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль для
реалізації, з направленням коштів від
продажу на погашення заборгованості.
(а.с.39)

Проте вбачається, що ПАТ КБ
«Приватбанк» а ні суду першої
інстанції, а ні апеляційному суду не
надав документи щодо реалізації
зазначеного автомобіля та розміру
зарахованих коштів на погашення
кредиту, за цінами на час прийняття
автомобіля, тобто на 2009 рік. Не надано
апеляційному суду позивачем данні про
те чи реалізовано заставлене майно, та
яку суму зараховано в рахунок
погашення заборгованості у розмірі 109
194,06 грн., що існувала на 09.04.2008 року (час
на якій нарахована заборгованість при
зверненні до суду із позовом про
звернення стягнення на заставлене
майно). Не надав суду позивач
інформації про причини не реалізації
авто на цей час, якщо такі обставини
мали місце.

Таким чином вбачається, що мають місце
обставини за якими ПАТ КБ «Приватбанк»
вимагає стягнення з відповідачів
коштів за зобов'язаннями по
розірваному кредиту, після отримання у
власність автомобіля.

Відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст..653 ЦК
України, у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Із матеріалів цивільної справи №
2-1274/08 вбачається, що після набрання
зазначеним рішенням законної сили,
представником ПАТ КБ «Приватбанк»
30.01.2009 року отримано копію судового
рішення та виконавчий лист.

Відповідно до вимог ст.. 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
обґрунтовано відмовлено у задоволенні
вимог позивача щодо стягнення
заборгованості як з ОСОБА_2 так і ОСОБА_3

Судом першої інстанції правильно
в рішення зазначено, що договір поруки
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ
«АКЦЕНТ-БАНК» укладено 20.10.2010 року,
тобто після припинення зобов'язань за
кредитним договором, тому вимоги про
стягнення з відповідачів 10000,00 грн. є
безпідставними.

Враховуючи викладене колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції, яким позивачу відмовлено у
задоволенні позову є правильним.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Доводи позивача, про те, що суд не
перевірив чи вступило в законну силу
рішення Бердичівського міськрайсуду
від 01.12.2008 року не є підставою для
скасування рішення, оскільки позивачем
не спростовано набрання цим рішенням
законної сили, і з матеріалів цивільної
справи № 2-1274/08 це також не вбачається,
оскільки рішення суду не
оскаржувалось.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 не
виконав зобов'язання і вони тривають, є
безпідставними, оскільки апеляційним
судом пропонувалось представнику
позивача надати відомості щодо
реалізації заставленого майна,
вартості зарахованої суми
заборгованості, проте такі данні
позивачем суду не надано. Тому колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно відмовив ПАТ КБ «Приватбанк»
у стягненні з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 405 256,97
грн. та солідарно з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»
10000,00 грн.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 19 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: