Справа № 203/8602/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 лютого 2014 року
Кіровський районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості. (а.с. 3-4).

Позивач у позовній заяві та
представник позивача у судовому
засіданні в обґрунтування позовних
вимог, посилались на те, що 12 вересня 2013
року відповідач отримав від позивача
грошові кошти у сумі 111 000 грн., які
зобов'язався повернути у трьохмісячний
строк, а саме до 12 грудня 2013 року,
внаслідок чого між сторонами була
укладена розписка. Відповідач порушив
свої договірні зобов'язання та не
повернув позику, на прохання позивача
про добровільну сплату заборгованості
ніяким чином не реагує, оскільки в
усній формі відмовився сплатити
заборгованість, а тому позивач просила
суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість
за договором позики у розмірі 111 000 грн.,
а також судові витрати.(а.с. 3-4)

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та
наполягала на їх задоволенні. (а.с. 31-32)

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суд не повідомив, за
таких обставин суд вважає можливим
розглянути дану цивільну справу у
заочному порядку відповідно до вимог
Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с. 27-28)

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали даної
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 12 вересня 2013 року між сторонами був
укладений договір позики у вигляді
розписки, відповідно до умов якого
позивач передала відповідачу грошові
кошти у розмірі 111 000 грн., а відповідач
зобов'язався повернути позивачу борг в
строк, який становить три місяці з
моменту фактичної передачі грошових
коштів, а саме до 12 грудня 2013 року, але
взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 не
виконав, що підтверджується
поясненнями представника позивача,
наданими у судовому засіданні та
копією договору позики, наявною в
матеріалах справи (а.с. 5).

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України та умовами
укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики, або таку ж
кількість речей) того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частина перша ст. 1049 ЦК України
зазначає, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Оцінюючи усі докази, які були
дослідженні судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та приймаючи до уваги,
що відповідач, взятий на себе обов'язок
перед позивачем не виконав, суд
приходить до висновку, що необхідно
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у
рахунок повернення заборгованості за
договором позики від 12 вересня 2013 року -
111 000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, враховуючи результат розгляду
справи, суд вважає за необхідне судові
витрати понесені позивачем (а.с. 1)
покласти на відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,
ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) у рахунок
повернення заборгованості за
договором позики від 12 вересня 2013 року -
111 000 грн., а також у рахунок повернення
судових витрат - 1 110 грн. 00 коп., а разом
112 110 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф. Маймур