справа № 562/1059/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

/заочне/

"20" червня 2014 р.

Здолбунівський районний суд
Рівненської області

у складі: головуючого судді
Кушніра О.Г.,

при секретарі
Парфенюк Т.А.,

з участю представника
позивача-адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Здолбунові
Рівненської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мостобудівельна компанія МСУ» про
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
компенсації та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_2
просить стягнути з відповідача ТОВ
«Мостобудівельна компанія МСУ»
заборгованість по заробітній платі за
договором 2012 року в сумі 4924,53 грн.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені з 01 січня 2013
року виходячи з розміру середньої
заробітної плати 4554,04 грн. в сумі 66792,70
грн., компенсацію за невчасно виплачену
зарплату за 2012 рік в сумі 57,35 грн.,
заборгованість по заробітній платі за
договором 2013 року в сумі 24528,19 грн.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені з 28 грудня 2013
року виходячи з розміру середньої
заробітної плати 2353,51 грн. в сумі 6591,02
грн., компенсацію за невчасно виплачену
зарплату за 2013 рік в сумі 232,95 грн.,
витрати на відрядження в сумі 9138,20 грн.
та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що з 10 травня 2000
року він прийнятий на роботу в ТОВ
«Мостобудівельна компанія МСУ». У 2010
році підприємство перейшло на систему
укладення з працівниками письмових
договорів, а з 2012 року - строкових
договорів. Тому наказом №23-к від 31
березня 2012 року був звільнений з роботи
за згодою сторін, 02 квітня 2012 року за
наказом №27-к прийнятий водієм І класу
та наказом №103-к від 31 грудня 2012 року
звільнений. При звільнені йому не було
виплачено заробітну плату за грудень
2012 року в сумі 4924,53 грн. Згідно наказу
№03-к від 02 січня 2013 року він був
прийнятий на роботу водієм по
трудовому договору та наказом №86-к від
27 грудня 2013 року звільнений. При
звільнені з роботи за 2013 рік йому не
було виплачено заробітну плату на
загальну суму 24528,19 грн., відрядні в сумі
9138,20 грн. У зв'язку з несвоєчасної
виплатою заробітної плати з
відповідача підлягає стягненню
компенсація, середній заробіток за
весь час затримки розрахунку та
моральна шкода, заподіяна у зв'язку з
неотриманням заробітної плати та
неможливістю забезпечити нормальне
життя своєї сім'ї.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав частково та з
аналогічних мотивів, не підтримавши
вимогу про стягнення витрат на
відрядження в сумі 9138,20 грн.

Представник відповідача повторно у
судове засідання не з'явився з
невідомої суду причини, хоча про місце
та час слухання справи повідомлявся
заздалегідь та належним чином
відповідно до вимог ст.74 ЦПК України,
клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило.

Така сукупність обставин, на думку
суду, не є перешкодою для розгляду
справи у відсутність відповідача,
оскільки у матеріалах справи достатньо
доказів про правовідносини сторін і
немає необхідності заслуховувати його
особисті пояснення з приводу спору.

При таких умовах суд вважає за можливе
винести заочне рішення по справі, при
цьому позивач не заперечує проти
такого порядку вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини та
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступних висновків.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
наказом №19-к від 05 травня 2010 року
прийнятий на роботу водієм ТОВ
«Мостобудівельна компанія МСУ» по
трудовому договору та наказом №23-к від
31 березня 2012 року звільнений з роботи
за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП
України. Наказом №27-к від 02 квітня 2012
року ОСОБА_2 прийнятий на роботу водієм
ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» та
наказом №103-к від 31 грудня 2012 року
звільнений у зв'язку із закінченням
строку трудового договору за п.2 ст.36
КЗпП України. Наказом №03-к від 02 січня
2013 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу
водієм ТОВ «Мостобудівельна компанія
МСУ» та наказом №86-к від 27 грудня 2013
року звільнений у зв'язку із
закінченням строку трудового договору
за п.2 ст.36 КЗпП України.

Викладені вище обставини, що
підтверджуються записами трудової
книжки серії АК №147502, свідчить, що
позивач ОСОБА_2 перебував у трудових
відносинах з відповідачем.

Статтею 43 Конституції України
гарантовано, що кожен має право на
працю і право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Відповідно до ст.116 КЗпП України
виплата всіх сум, що належать
працівнику при звільненні від
підприємства, установи, організації,
провадиться у день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Згідно довідки ТОВ «Мостобудівельна
компанія МСУ» невиплачена заробітна
плата за грудень 2012 року становить 4924,53
грн., за січень 2013 року - 1710,90 грн., за
лютий 2013 року - 1710,90 грн., за березень 2013
року - 1769,90 грн., за квітень 2013 року - 1731,39
грн., за травень 2013 року - 1731,39 грн., за
червень 2013 року - 3234,90 грн., за липень 2013
року - 3113,72 грн., за серпень 2013 року - 2867,90
грн., за вересень 2013 року - 1950,17 грн., за
листопад 2013 року - 1085,79 грн., за грудень
2013 року - 1771,08 грн., а всього на загальну
суму 27602,57 грн.

Указана сума заборгованості
відповідачем не оспорюється та доказів
про інший розмір заборгованості перед
звільненим ОСОБА_2 у судове засідання
сторонами не представлено.

З роз'яснень, які містяться в п.22
постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
компенсація втрати частини заробітної
плати провадиться згідно зі ст.34 Закону
України «Про оплату праці» і
положенням «Про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати», затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України №1427 від 20
грудня 1997 року, підприємствами,
установами, організаціями усіх форм
власності й господарювання своїм
працівникам у будь-якому разі затримки
виплати нарахованої заробітної плати
(проіндексованої за наявності
необхідних для цього умов) на один і
більше календарних місяців, незалежно
від того, чи була в цьому вина
роботодавця, якщо в цей час індекс цін
на споживчі товари і тарифів на послуги
зріс більше ніж на один відсоток.

В грудні 2012 року, а також січні, травні,
листопаді та грудні 2013 року
зафіксовано ріст інфляції цін на
споживчі товари та послуги більш ніж
на один відсоток, а тому вимога
позивача про стягнення компенсації за
вказані періоди в сумі 290 грн. 30 коп. є
обґрунтованим, правильність
розрахунку відповідачем не
спростовано.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на момент звільнення позивача з
роботи відповідач не здійснив виплату
належних йому при звільнені сум, а саме:
заробітної плати в розмірі 27602,57 грн. та
компенсації втрати частини заробітної
плати в сумі 290 грн. 30 коп., які
підлягають стягненню.

На даний час заборгованість по
заробітній платі позивачу не
виплачена, тому згідно ст.117 КЗпП
України підлягає стягненню і середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні.

Розмір середньої заробітної плати,
відповідно до п.2 "Порядку обчислення
середньої заробітної плати",
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08 лютого 1995
року, обчислюється за останні 2
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
виплата, та за розрахунками позивача
становить 2353 грн. 51 коп.

За період з 28 грудня 2013 року по 20 червня
2014 року загальна сума середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні позивача
становить: грудень 2013 року (2353,51 : 31 = 75,92
грн. х 4 к.д.) 303,68 грн., січень - травень 2014
року (2353,51 х 5 міс.) 11767,55 грн., червень 2014
року (2353,51 : 30 х 20 к.д.) 1569 грн., а всього 13
640,23 грн., яка підлягає стягненню.

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду
в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Пропуск без поважних причин
тримісячного строку звернення до суду
відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.25 указаної вище постанови Пленуму
Верховного Суду України №13 від 24
грудня 1999 року, є самостійною підставою
для відмови в позові.

А тому вимога позивача про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнені у грудні 2012
року з 01 січня 2013 року виходячи з
розміру середньої заробітної плати
4554,04 грн. в сумі 66792,70 грн. є
необґрунтованою.

Відповідно до положень ст.237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивач працював за строком трудовим
договором та був звільнений 27 грудня 2013
року у зв'язку із закінченням строку
трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП
України, а з 04 лютого 2014 року став на
облік в Здолбунівський районний центр
зайнятості, якому призначено виплату
по безробіттю, а тому викладені ним
обставини неможливості забезпечити
нормальне життя собі та своїй сім'ї, що
призвели до моральних страждань, є
недоведеними.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Ураховуючи, що позивач звільнений від
сплати судового збору, суд при
ухваленні рішення відповідно до ст.88
ЦПК України присуджує стягнення з
відповідача судового збору в прибуток
держави у розмірі 415 грн. 33 коп.

На підставі наведеного ст.ст.116, 117, 237-1
КЗпП України та керуючись ст.ст.10, 11, 60,
88, 212 - 215, 224-228, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостобудівельна
компанія МСУ» на користь ОСОБА_2 27602
(двадцять сім тисяч шістсот дві) грн. 57
(п'ятдесят сім) коп. заборгованості по
заробітній платі, 13640 (тринадцять тисяч
шістсот сорок) грн. 23 (два три) коп.
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні та
компенсацію втрати частини заробітної
плати в сумі 290 (двісті дев'яносто) грн. 30
(тридцять) коп.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Мостобудівельна
компанія МСУ» на користь держави
судовий збір в розмірі 415 (чотириста
п'ятнадцять) грн. 33 (тридцять три) коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної
плати у межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
шляхом подачі через Здолбунівський
районний суд Рівненської області
апеляційної скарги протягом 10 /десяти/
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні під час
проголошення судового рішення у той же
строк із дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 24
червня 2014 року.

Суддя: