У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 16 жовтня 2013 року,
рішення апеляційного суду Харківської
області від 28 листопада 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області, про
зняття з реєстрації, виселення,
усунення перешкод у користуванні
власністю, зняття заборони на
відчуження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, з урахуванням уточнення
вимог, до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції про зняття
з реєстрації за адресою квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, як
таких, що втратили право користування
вказаним жилим приміщенням, про
усунення перешкод у праві користування
власним житлом шляхом виселення
відповідачів із квартири.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 16
жовтня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими,
що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1, усунуто перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження квартирою шляхом
виселення відповідачів, скасовано
заборону відчуження квартири,
накладеної державним нотаріусом 14
серпня 2007 року у зв'язку з укладанням 06
лютого 1996 року договору довічного
утримання, зобов'язано Реєстраційну
службу Харківського міського
управління юстиції вилучити заборону
на відчуження вказаної квартири з
державного реєстру прав на нерухоме
майно. В іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від
28 листопада 2013 року рішення суду
першої інстанції змінено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про
визнання такими, що втратили право
користування АДРЕСА_1, про скасування
заборони відчуження вказаної квартири,
вчиненої у зв'язку з укладенням
договору довічного утримання 06 лютого
1996 року та зобов'язання Реєстраційну
службу Харківського міського
управління юстиції вилучити таку
заборону на відчуження вказаної
квартири відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла касаційна
скарга ОСОБА_2, з пропущенням
передбаченого ст. 325 ЦПК України строку
на касаційне оскарження. Скарга
містить клопотання про поновлення
строку на касаційне оскарження судових
рішень з посиланням на поважність
причин пропущення такого строку.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
(ухвалою) апеляційного суду (зі змінами,
внесеними згідно із Законом №2453-VI від
07.07.2010 року). У разі пропущення
зазначеного строку з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала скаргу, може
поновити цей строк.

Перевіривши доводи заявника та додані
до касаційної скарги матеріали, вважаю
за можливе клопотання про поновлення
строку на касаційне оскарження судових
рішень задовольнити.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
в частині стягнення з відповідачів
судового збору, в решті рішення
апеляційного суду залишити без змін.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, правильно
встановив характер правовідносин
сторін у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від
16 жовтня 2013 року, рішення апеляційного
суду Харківської області від
28 листопада 2013 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області, про
зняття з реєстрації, виселення,
усунення перешкод у користуванні
власністю, зняття заборони на
відчуження нерухомого майна.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк