Справа № 755/5287/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретарів Ликсової А.І.,
Сидоренко П.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна
служба Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання права власності в
порядку спадкування обов»язкової
частки у спадщині та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції в м. Києві про
визнання права власності на частку
квартири в порядку спадкування за
заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом обов»язкової частки у
спадщині у розмірі 1/18 частини квартири
АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця
ОСОБА_3.

Вимоги мотивує тим, що внаслідок смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відкрилася
спадщина за заповітом від 22.12.1998 р.,
відповідно до якого остання заповіла
на користь свого старшого сина -
відповідача ОСОБА_2 належну їй 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_4 були її три сина: він, відповідач
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на час
відкриття спадщини постійно проживав з
матір»ю, був непрацездатним, мав статус
інваліда 1 групи, тому мав право на
обов»язкову частку незалежно від
змісту заповіту, а саме у розмірі 1/18
частки квартири, оскільки заяву про
відмову від спадщини не подавав, тому
вважається таким, що фактично прийняв
вказану обов»язкову частку у спадщині.

03.08.2012 року внаслідок смерті ОСОБА_3
відкрилася спадщина за заповітом від
22.08.2008 року, за яким він являється
спадкоємцем.

Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті брата ОСОБА_3 на
1/3 частину вказаної квартири він
отримав 26.03.2013 року.

На час відкриття спадщини після смерті
заповідача ОСОБА_3 він постійно
проживав разом зі спадкодавцем за
адресою АДРЕСА_1, відмову від спадщини
не заявляв, подав заяву до нотаріуса
про прийняття спадщини, тому
вважається таким, що фактично прийняв
спадщину у повному обсязі шляхом
вступу в управління та володіння
спадковим майном з дня смерті
спадкодавця.

На подану ним заяву до Сьомої Київської
державної нотаріальної контори про
видачу свідоцтва про право на
обов»язкову частку у спадщині належної
ОСОБА_3 у розмірі 1/18 частина квартири
АДРЕСА_1 нотаріус винесла постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 25.12.2013 року на підставі того, що
ОСОБА_3 при житті не подавав заяву про
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4, чим не
реалізував своє право на обов»язкову
долю у спадщині.

У зв»язку з викладеним звернувся до
суду з даним позовом. Також позивачем
подана уточнена заява з вимогами про
стягнення з відповідача судового
збору.

Відповідачем був поданий зустрічний
позов до ОСОБА_1 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_4.

Вимоги зустрічного позову мотивує тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня мати
ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт на
його користь на спадкове майно, яким є
1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

Інші 2/3 частини квартири належать
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 18.11.1998 року та на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

У визначений законом строк він
звернувся із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері до Сьомої
Київської державної нотаріальної
контори, тому вважається таким, що
прийняв спадщину.

Однак, прийнявши спадщину після смерті
матері на 1/3 частину квартири, він не
може реалізувати своє право на
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом у нотаріальній
конторі, оскільки оригінал свідоцтва
про право власності на житло, яке
підтверджує право власності померлої
ОСОБА_4 знаходиться у його брата ОСОБА_1,
який відмовляється надавати йому
оригінал, так як не зацікавлений у тому,
щоб він оформив на себе належну йому
частину квартири, чим позбавляє його
реалізувати право на користування,
володіння та розпорядження своєю
часткою житла.

Доводи первісного позову вважає
безпідставними з посиланням на те, що
нотаріусом винесена постанова про
відмову від вчинення нотаріальної дії
від 05.12.2013 року, яка є законною та яку
ОСОБА_1 не оскаржував (а.с. 47, 47).

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 09.04.2014 р. вимоги за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на частку
квартири в порядку спадкування за
заповітом були об"єднати в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
в порядку спадкування обов»язкової
частки у спадщині (а.с. 56, 57).

Також протокольною ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 09.04.2014 року було виключено із числа
третіх осіб за первісним позовом Сьому
Київську державну нотаріальну контору
та залучено до участі у справі за обома
позовами у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в м.
Києві.

В судовому засіданні позивач та його
представник за первісним позовом
підтримали позовні вимоги ОСОБА_1 та
обставини, викладені у заяві, у
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити.

Представник ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення первісного позову,
зустрічний позов підтримав.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві в судове
засідання не з»явивя, про дату, час та
місце розгляду справи третя особа була
повідомлена належним чином, про
причини неявки представника суд
повідомлено не було.

Суд, вислухавши пояснення позивача за
первісним позовом, який також є
відповідачем за зустрічним позовом,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та матеріали
спадкової справи, приходить до
наступного висновку.

Відповідно Свідоцтва про право
власності на житло, виданого 18.11.1998 року
Відділом приватизації комунального
житлового фонду Дарницької
райдержадміністрації м. Києва,
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
власності ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в
рівних долях (а.с. 13).

З технічного паспорту на квартиру
убачається, що загальна площа квартира
АДРЕСА_1 становить 60,5 кв.м., жила площа -
43,2 кв.м. (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23).

За життя ОСОБА_4 22 грудня 1998 року склала
заповіт, відповідно до якого належну їй
на праві власності 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 заповіла на ім»я ОСОБА_2.

Заповіт посвідчений державним
нотаріусом Сьомої Київської державної
нотаріальної контори, зареєстрований у
реєстрі за № 2у-5125.

Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті
(ст. 1233 ЦК України).

Як убачається із матеріалів спадкової
справи до майна померлої ОСОБА_4 № 1276,
ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини до Сьомої Київської державної
нотаріальної контори звертався 30.01.2008
року, тобто у визначений законом строк.

Відповідно інформаційної довідки
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна
від 11.07.2013 року, за даними бюро 1/3
частина квартири АДРЕСА_1 на праві
власності зареєстрована за ОСОБА_4 на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 18.11.1998 р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтва про народження,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином
спадкодавці ОСОБА_4 (а.с. 22). Помер ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть - а.с.
24).

З пояснень учасників судового
засідання, спадкоємцями першої черги
за законом після смерті ОСОБА_4, згідно
ст. 1261 ЦК України, були троє її дітей, а
саме сторони у справі та ОСОБА_3.

Згідно відмітки у паспорті і довідок
ЖРЕО № 420 від 29.11.2013 р. № 1155 та № 1156, у
спірній квартирі зареєстрований
позивач за первісним позовом ОСОБА_1 з
19.12.1989 року, а також були зареєстровані
та проживали ОСОБА_4 з 1989 року по день
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 з 1989 року
по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18, 25, 26).

ОСОБА_3 був інвалідом першої групи з
01.11.2002 року та потребував постійного
стороннього догляду, що
підтверджується довідкою МСЕК серії
КИЕ-1 за № 046932 та довідкою МСЕК серії
КВ-1 за № 002541 (а.с. 19, 20).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1241 ЦК
України, малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

Отже, ОСОБА_3, який був непрацездатним
сином спадкодавці ОСОБА_4 та постійно
проживав із матір»ю на час відкриття
спадщини фактично прийняв спадщину
після смерті своєї матері, а саме 1/18
частку спірної квартири, як
обов»язкову частку у спадщині.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено,
що відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

ОСОБА_3 22.08.2008 р. склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрований у
реєстрі за № 747, 748, 749, відповідно до
якого на випадок своєї смерті все своє
майно заповів позивачу за первісним
позовом (а.с. 10).

ОСОБА_1 звертався до Сьомої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
спадщину на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 При
цьому Державним нотаріусом Сьомої
Київської державної нотаріальної
контори була винесла постанова від
25.12.2013 року про відмову у вчиненні
нотаріальної дії згідно якої позивачу
за первісним позовом було відмовлено у
видачі вищевказаного свідоцтва на
підставі того, що не надано
правовстановлюючого документа та
ОСОБА_3 при житті не подавав заяву про
прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4, чим не
реалізував своє право на обов»язкову
долю у спадщині (а.с. 8).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
нотаріат», нотаріус або посадова
особа, яка вчиняє нотаріальні дії,
відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,
якщо не подано відомості (інформацію)
та документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22.02.2012
року № 296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р.
за № 282/20595, видача свідоцтва про право
на спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №
7 визначено, що у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

За викладених обставин первісний позов
підлягає задоволенню, оскільки знайшов
своє підтвердження в судовому
засіданні, у зв»язку з чим за ОСОБА_1
слід визнати право власності в порядку
спадкування обов»язкової частки у
спадщині на 1/18 частки спірної квартири
після смерті ОСОБА_3.

У зв»язку з цим зустрічний позов
підлягає частковому задоволенню, а
саме з відрахуванням від спадкового
майна ОСОБА_4, яким є 1/3 частина спірної
квартири, вищевказаної 1/18 обов»язкової
частки у спадщині, тому за ОСОБА_2
необхідно визнати право власності в
порядку спадкування за заповітом на 5/18
частки квартири АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_4.

Враховуючи вартість спірної квартири,
частки спадкового майна та розмір
сплаченого позивачами за первісним і
зустрічним позовом судового збору,
згідно положень ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню 243,60 грн. судового збору, а з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 732,42 грн.
судового збору. Отже, шляхом взаємо
зарахування з відповідача за
зустрічним позовом на користь ОСОБА_2
слід стягнути судовий збір у розмірі 488
грн. 82 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 1216-1218, 1220, 1222, 1233, 1235,
1241, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 49 Закону
України «Про нотаріат», п. 4.15 глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р.
за № 282/20595, постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 р. № 7, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 64, 88, 208,
215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції в м. Києві про
визнання права власності в порядку
спадкування обов»язкової частки у
спадщині задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності в порядку
спадкування обов»язкової частки у
спадщині на 1/18 частки квартири
АДРЕСА_1, яка має загальну площу 60,5 кв.м.,
після смерті ОСОБА_3.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа Реєстраційна служба
Головного управління юстиції в м. Києві
про визнання права власності на частку
квартири в порядку спадкування за
заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) право власності в
порядку спадкування за заповітом на 5/18
частки квартири АДРЕСА_1, яка має
загальну площу 60,5 кв.м., після смерті
ОСОБА_4.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 488 (чотириста
вісімдесят вісім) грн. 82 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя