У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
про визнання протиправною відмови у
виплаті страхового відшкодування та
зобов'язання здійснити виплату, за
касаційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 29 березня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 18 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(далі - ПАТ «СК «Українська страхова
група») про визнання протиправною
відмови у виплаті страхового
відшкодування та зобов'язання
здійснити виплату.

Позивачка посилалась на те, що 10 серпня
2009 року між нею та ЗАТ «СК
«Українська страхова група»,
правонаступником якого є ПАТ
«СК «Українська страхова група»,
був укладений договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 28-0701-0600, згідно з яким вона
застрахувала належний їй транспортний
засіб - автомобіль марки DACIA Logan,
державний номерний знак НОМЕР_1.

21 серпня 2009 року вказаний автомобіль
було пошкоджено у
дорожньо-транспортній пригоді, що є
страховим випадком і зумовлює виплату
страхового відшкодування. Однак
відповідач відмовив їй у виплаті
такого відшкодування.

Враховуючи вказане, позивачка просила
визнати протиправною відмову ПАТ «СК
«Українська страхова група» у виплаті
страхового відшкодування та
зобов'язати ПАТ «СК «Українська
страхова група» здійснити розрахунок
розміру належного їй страхового
відшкодування на даний час та
здійснити на її користь виплату такого
відшкодування, а також стягнути з
відповідача на її користь судові
витрати у справі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 29
березня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18 грудня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправною відмову ПАТ «СК
«Українська страхова група» у виплаті
ОСОБА_4 страхового відшкодування за
пошкодження 21 серпня 2009 року
застрахованого за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів від 10 серпня 2009
року № 28-0701-0600 транспортного засобу DACIA
Logan, державний номерний знак НОМЕР_1.
Зобов'язано ПАТ «СК «Українська
страхова група» здійснити розрахунок
розміру належного ОСОБА_4 страхового
відшкодування на даний час та
здійснити на її користь виплату такого
відшкодування за пошкодження 21 серпня
2009 року застрахованого за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів від 10 серпня 2009
року № 28-0701-0600 транспортного засобу DACIA
Logan, державний номерний знак НОМЕР_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК
«Українська страхова група»,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 10 серпня 2009 року
між позивачкою та ЗАТ «СК «Українська
страхова група», правонаступником
якого є ПАТ «СК «Українська страхова
група», укладено договір
добровільного страхування, згідно з
яким ОСОБА_4 застрахувала належний їй
транспортний засіб - автомобіль марки
DACIA Logan, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до довідки ДАІ 21 серпня 2009
року о 23 год. 15 хв. водій автомобіля DACIA
Logan, державний номерний знак НОМЕР_1,
ОСОБА_4 на автодорозі Ужгород - Самбір
не впоралась з керуванням автомобіля, в
результаті чого з'їхала в кювет.

Позивачка звернулася до страховика із
заявою про виплату страхового
відшкодування, однак його листом від 02
грудня 2009 року № 736/09 у цьому
відмовлено.

Відмовляючи у виплаті страхового
відшкодування, відповідач, посилаючись
на висновок ТОВ «Декра Експерт» від 23
листопада 2009 року № ДА/122-11-09, зазначав,
що позивачка надала недостовірні
відомості щодо настання страхового
випадку, що відповідно до п. 17.1.4
договору є підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що ПАТ «СК «Українська страхова
група» було неправомірно відмовлено у
виплаті страхового відшкодування з
підстав надання недостовірної
інформації.

Проте з таким висновком судів
погодитись не можна, оскільки вони
ухвалені без повного і всебічного
з`ясування обставин справи.

Положення ст. 1 Закону України «Про
страхування» регламентують, що
страхуванням є вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

За приписами ст. 8 вказаного Закону
страховим випадком є подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик, зокрема, зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України
страхувальник зобов'язаний повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст. 991 ЦК України
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі,
зокрема, несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків.

Відповідно до пп. 17.1.4 договору
страхування підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування є
надання страхувальником недостовірних
відомостей щодо часу, місця та обставин
настання страхового випадку.

Згідно з висновком № ДА/122-11-09
спеціаліста з
транспортно-трасологічного
дослідження за матеріалами
дорожньо-транспортної пригоди за
участю автомобіля DACIA Logan, державний
номерний знак НОМЕР_1, складеним ТОВ
«Декра Експерт» 23 листопада 2009 року,
пошкодження автомобіля та слідова
обстановка на місці ДТП (згідно зі
схемою до протоколу огляду місця події
та фактичного розміщення об'єктів на
місці ДТП) не відповідають обставинам
настання ДТП, вказаним у поясненнях
водія ОСОБА_4, з причин, наведених у
п. 3 дослідницької частини. Це свідчить
про те, що пошкодження автомобіля DACIA
Logan, державний номерний знак НОМЕР_1,
були отримані за інших обставин.
Пошкодження, зосереджені в нижній
частині автомобіля DACIA Logan, державний
номерний знак НОМЕР_1 (деформація
підрамника, картера коробки передач,
нижньої частини бампера та радіатора,
диска правого переднього колеса), могли
утворитись при наїзді на перешкоду
(перешкоди) висотою більше 15,5 см. Інші
пошкодження автомобіля (подряпини на
правому борті, руйнування скла
передніх лівих дверей) для такого
механізму ДТП не характерні.

Не приймаючи як належний і допустимий
доказ вищевказаний висновок експерта,
суд посилався на те, що судовий експерт
ОСОБА_5 не має правових підстав
використовувати своє свідоцтво про
присвоєння кваліфікації судового
експерта при проведенні вищевказаної
експертизи, що слідує із листа
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 14
березня 2011 року № 1346.

Однак при дослідженні даного доказу
суд не врахував, що дослідження
проведено ТОВ «Декра Експерт» в особі
спеціаліста ОСОБА_5 та підписано ним як
спеціалістом, а не як судовим
експертом.

Згідно з висновком № 3210
транспортно-трасологічної експертизи,
складеним 13 листопада 2012 року
Львівським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, судовий
експерт дійшов висновку, що:

1) у зв'язку з непредставленням
автомобіля Dacia Logan, державний номерний
знак НОМЕР_1, для експертного огляду та
дослідження оцінити можливість
утворення описаних пошкоджень на
автомобілі за наведеним описом у
доповненні до протоколу про порушення
ПДР не видалось можливим у зв'язку з
відсутністю в описі даних пошкоджень
їх розмірів, характеру утворення,
напрямків дій деформуючих зусиль та
особливостей контактування із
слідоутворюючим об'єктом (об'єктами) -
перешкодою, про які в матеріалах ДТП
жодним чином не згадується;

2) оцінити можливість утворення
сукупності пошкоджень на автомобілі
Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1,
при наїзді на перешкоду можливо тільки
після вивчення пошкоджень на
автомобілі та особливостей морфології
перешкоди;

3) з технічної точки зору, реальне
кінцеве положення автомобіля Dacia Logan,
державний номерний знак НОМЕР_1,
розмірні дані якого вказані на «Схемі
пригоди» від 21 серпня 2009 року (а.с. 20), не
відповідає як обставинам ДТП, які
зазначені ОСОБА_4 в поясненні від 22
серпня 2009 року (а.с. 22), так і зображенню
даного автомобіля відносно елементів
дороги, яке наведено на «Схемі
пригоди».

Посилаючись на те, що висновок
транспортно-трасологічної експертизи
від 13 листопада 2012 року № 3210 складений
з допущенням неточностей,
взаємовиключень та не може бути
належним та допустимим доказом, судом
не враховано, що експерт при
дослідженні третього питання
експертизи використовував виключно
матеріали ДТП, які знаходяться в
матеріалах справи, а саме: протокол про
адміністративне порушення та схему
пригоди.

Крім того, судом не враховано, що
позивачкою не був наданий автомобіль
Dacia Logan, державний номерний знак НОМЕР_1,
для проведення експертизи, що не дало
змоги провести повноцінну експертизу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Компетенція у питаннях щодо належності
і допустимості доказів належить
виключно суду і питання про
необхідність застосування спеціальних
знань в прийнятті того чи іншого доказу
також належить виключно суду.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України, якщо
висновок експерта буде визнано
неповним або неясним, судом може бути
призначена додаткова експертиза, яка
доручається тому самому або іншому
експерту (експертам). Якщо висновок
експерта буде визнано необґрунтованим
або таким, що суперечить іншим
матеріалам справи або викликає сумніви
в його правильності, судом може бути
призначена повторна експертиза, яка
доручається іншому експертові
(експертам).

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п. 10
постанови «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах» від
30 травня 1997 року № 8, додаткова
експертиза призначається, коли
з'ясується, що усунути неповноту або
неясність висновку шляхом допиту
експерта неможливо.

На порушення вимог ст. 189 ЦПК України
суд не вирішив питання про виклик
експерта для роз'яснення і доповнення
свого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційною гарантією (ст. 129
Конституції України).

У порушення вимог ст. ст. 150, 212 - 214 ЦПК
України та наведених норм
матеріального права суд, не визнаючи
висновок транспортно-трасологічної
експертизи за належний доказ, не
спростував її висновків та в порядку,
передбаченому ЦПК України, не вирішив
питання про призначення додаткової чи
повторної експертизи.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами в повному
обсязі не встановлені, судові рішення
не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 29
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 18
грудня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк