Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3946/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І.

з участю прокурора Лящука Т.І.,
представника Львівської міської

ради Партики Н.С., представника
відповідача Цибруха Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Шевченківського району м. Львова на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 30 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, з участю
третіх осіб Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
про визнання права власності,-

встановила:

В грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в
суду із позовом до Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, з участю третіх осіб
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
просив суд визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 63,7 кв.м.

В обгрунтування зазначених вимог
покликався на те, що йому на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1,
яку він придбав 10.08.2006 року. Згідно
технічного паспорту від 24.03.2005 року
загальна площа цієї квартири складала
23,8 кв.м.

У 2006 році на його замовлення ТзОВ ВКЦ
"Розточча" виготовлено проект
реконструкції квартири з влаштуванням
мансардного поверху за рахунок горища.
Після ознайомлення із проектною
документацією, мешканці будинку не
заперечили щодо проведення ним такої
реконструкції.

В подальшому позивач провів
реконструкцію вказаної квартири з
влаштуванням мансардного поверху за
рахунок горища даного будинку у
відповідності до проектної
документації. Внаслідок реконструкції
площа спірної квартири збільшилась до
63, 7 кв.м. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30.04.2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,7
кв.м.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 30 квітня 2013
року оскаржив прокурор
Шевченківського району м. Львова.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд в
порушення норм матеріального та
процесуального права, залишив поза
увагою те, що реконструкція спірної
квартири АДРЕСА_1 здійснена ОСОБА_4
самовільно без отримання дозволу
Львівської міської ради на надбудову
та реконструкцію горища, належного
дозволу та погодження проектної
документації з інспекцією ДАБК у
Львівській області, а також без
одержання висновку філії ДП
"Укрдержекспертизи" у Львівській
області.

Звертає увагу на те, що відповідно до
ст. 383 ЦК України власник квартири може
на свій розсуд здійснювати ремонт і
зміни у квартирі, наданій йому для
використання, як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку.

Проте, суд не залучив до справи як
третіх осіб власників інших квартир по
АДРЕСА_1, оскільки прийняте рішення
зачіпає їхні інтереси.

Просить скасувати рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 30 квітня 2013 року та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

В судовому засіданні прокурор Лящук
Т.І., представник Львівської міської
ради Партика Н.С., а також представник
відповідача Цибрух Я.В. апеляційну
скаргу підтримали, просять
задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання
10.06.2014 року не прибув, подав клопотання
про відкладення розгляду справи,
оскільки буде проходити лікування у
стоматологічній клініці.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності позивача, що не з»явився.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог на підставі доказів, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Проте, зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту права подання
позову про визнання права власності на
квартиру після реконструкції та
перепланування, позивач в силу ст. 10 ЦПК
України зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4
на праві власності належить квартира
АДРЕСА_1, яку він придбав згідно із
договором купівлі-продажу квартири від
10.08.2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 2043. Про
реєстрацію права власності позивачу
видано Витяг від 17.08.2006 р. серія ССА №
754997 (а.с. 7, 9).

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

У ч. 2 ст. 383 ЦК України передбачено, що
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що реконструкція
квартири проведена позивачем з
дотриманням будівельних норм і правил,
не порушує прав третіх осіб, а згідно
долучених до матеріалів справи
проектних пропозицій, реконструкція
квартири № 20 на вул.Ветеранів, 6 у м.
Львові з влаштуванням мансардного
поверху за рахунок горища не погіршує
технічного стану будинку, відтак
прийшов висновку про необхідність
визнання права власності на спірну
квартиру.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він не відповідає нормам
закону виходячи з наступного.

Житловий фонд України утворюють жилі
будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що знаходяться на
території України (ст. 4 ЖК УРСР).

Відповідно до частини першої статті 100
ЖК УРСР переобладнання і
перепланування жилого будинку і жилого
приміщення провадяться з метою
підвищення їх благоустрою і
перетворення комунальних квартир в
окремі квартири на сім'ю.
Переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються за
згодою наймача, членів сім'ї, які
проживають разом з ним, та наймодавця і
з дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів.

Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що
переобладнання і перепланування
квартири, що належить громадянинові на
праві приватної власності, провадяться
з дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів.

Пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та при
будинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17 травня 2005 року
передбачено, що переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
містить у собі улаштування в окремих
жилих будинках, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщеннях індивідуального
опалення та іншого інженерного
обладнання, перенесення нагрівальних,
сантехнічних і газових приладів тощо.
До елементів перепланування жилих
приміщень належить: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових
будинків.

Для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, наймач
(орендар) приміщення за згодою його
власника, подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування.

На виконання переобладнання і
перепланування потрібен дозвіл
виконкому відповідної ради, що
надається в формі рішення виконкому,
прийнятого на підставі висновку
міжвідомчої комісії.

Відповідно до Проекту реконструкції
квартири АДРЕСА_1, виконаного ТзОВ ВКЦ
"Розточча", передбачено реконструкцію
квартири з влаштуванням мансардного
поверху за рахунок горища.

В свою чергу, зазначений проект не є
дозволом на реконструкцію чи виконання
будь-яких робіт на об'єкті.

З матеріалів справи встановлено, що
дозвіл на реконструкцію квартири
позивач ОСОБА_4 не отримував, така
здійснена ним самовільно.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, у позовних вимогах
ОСОБА_4 про визнання права власності на
квартиру необхідно відмовити.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, як таке, що ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу прокурора
Шевченківського району м. Львова
задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 30 квітня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У позові ОСОБА_4 до Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, з участю третіх осіб
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,7
кв.м. за ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин