Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/41/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Авраменко Т.М.,

Суровицької Л.В.,

при секретареві - Аліксійчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за кредитним договором
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 24 вересня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 24.09.2013 року
задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором від 22.12.2006 року.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 29 508 грн.09 коп., у тому числі:
1983грн.40 коп. -простроченого кредиту, 10 874
грн.11 коп. - процентів за користування
кредитом, 381 грн. - комісійних, 14 387 грн.24
коп. пені та 1881 грн.34 коп. штрафу.
Вирішене питання розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення через
неповне з»ясування обставин, які мають
значення для справи, недоведеність
обставин справи, які суд вважав
встановленими. Вказує на те, що він
кредитний договір не укладав, грошей
від Банку не отримував. Суд першої
інстанції не задовольнив його
клопотання про витребування від
позивача оригіналу кредитного
договору, безпідставно відмовив йому у
призначенні судової почеркознавчої
експертизи. Зазначає, що у 2003 році він
змінив прізвище із ОСОБА_5 на ОСОБА_5,
одержав новий паспорт, а паспорт на
прізвище « ОСОБА_5» був зданий ним до
паспортної служби.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника відповідача
ОСОБА_7 та представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Бистрова С.А., дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, та про наявність підстав для
зміни рішення у частині визначення
розміру пені за прострочення
боржником виконання умов кредитного
договору.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції встановив, що ОСОБА_5
власноручно заповнив заяву
позичальника 2.12.2006 року про приєднання
до Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(СТАНДАРТ) у ПриватБанку, що разом із
Тарифами становить кредитно-заставний
договір, згідно з яким Банк надав
позичальнику строковий кредит у сумі
1984,4 грн. на строк 12 місяців ( з 22.12.2006 р.
по 22.12.2007 р. включно) із сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 31,75 грн. та
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 180, 4
грн. Позичальник зобов»язався
повернути суму кредиту, проценти,
винагороди відповідно до Заяви та Умов.
Так, відповідно до Заяви, позичальник
повинен був погашати заборгованість
щомісяця у період сплати, за який
приймається період з « 10» по « 15» число
кожного місяця, здійснюючи щомісячний
платіж у сумі 208,22 грн., який включає
заборгованість за кредитом, проценти,
винагороди, комісії та інші витрати
згідно з Умовами. Позичальник
погодився, що у разі порушення ним
зобов»язань із погашення кредиту,
проценти за користування кредитом
збільшуються до 10% на місяць на суму
залишку непогашеної заборгованості за
кредитом, а також процентна ставка може
змінюватися в залежності від змін
облікової ставки НБУ чи в інших
випадках відповідно до п.3.3 Умов.

Позичальник доручив Банку, без
додаткового узгодження, перерахувати
кредитні кошти в день надання кредиту в
сумі 1804,0 грн. на поточний рахунок №
НОМЕР_2 у ПриватБанку, МФО 323583, ЗКПО
з призначенням платежу
«Перерахування коштів згідно з
рахунком-фактурою № СЧТ-301 від 22.12.2006р.,
у тому числі ПДВ 300,67 грн.», а у сумі 180,4
грн. на поточний рахунок № НОМЕР_3 у
ПриватБанку,МФО 323583, ЗКПО 24144775 з
призначенням платежу «Сплата
одноразової винагороди на надання
фінансового інструменту за кредитним
договором № KGNLRX08420146 від 22.12.2006р.»

Суд виходив з того, що, оскільки у
матеріалах кредитної справи є накладна
від 22.12.2006 року, з якої видно, що
мобільний телефон, вартістю 1804 грн.,
прийняв ОСОБА_5, а підпис вчинено
ОСОБА_5, що останній не заперечував, -
зазначення у заяві позичальника
прізвища позичальника «ОСОБА_5»
замість «ОСОБА_5» є технічною помилкою,
оскільки інші відомості щодо
відповідача відповідають даним його
паспорта.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідач не довів ту обставину, що
кредитний договір є нікчемний у силу
того, що він є неукладеним через те, що
ОСОБА_5 його не підписував і не укладав
з позивачем, а також не надав
допустимих доказів його недійсності з
інших підстав, на які він посилався у
запереченнях проти позову (
неправомірні дії третіх осіб,
зловмисна домовленість Банку з третьою
особою).

За висновком судової
почеркознавчої експертизи №375 від
14.03.2014 року, проведеної під час розгляду
справи в апеляційному порядку, підпис,
розташований у графі «Підпис (один
примірник оригіналу договору мною
отриманий») заяви позичальника №
KGNLRX08420146 від 22.12.2006 року від імені ОСОБА_5
на отримання строкового кредиту у сумі
1984 грн.40 коп., вірогідно, виконаний
ОСОБА_5. Неможливість вирішення питання
у категоричній формі обумовлена
неподанням ОСОБА_5 належної кількості
вільних зразків його підпису,
максимально наближених за часом
виконання до спірного документу
(а.с.229-235).

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Не спростовують висновку суду і
доводи відповідача про неотримання ним
грошей за кредитним договором,
оскільки за умовами договору, які
містяться у заяві позичальника, Банк
мав перерахувати позичені кошти на
відповідні рахунки.

Відповідач дійсно змінив своє
прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5» після
одруження, яке відбулося 28.12.2002 року, що
підтверджується свідоцтвом (а.с.241), та
отримав паспорт на нове прізвище 22.02.2003
року (а.с.242). ОСОБА_5 не заперечував, що
накладна № 22.12.06 від 22.12.2006р. про
придбання мобільного телефону,
вартістю 1804 грн., підписана ним
особисто із зазначенням прізвища
«ОСОБА_5.».

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що вищезазначений
кредитний договір було укладено між
сторонами даної цивільної справи.

Правильним є і висновок суду про
порушення відповідачем зобов»язань за
кредитним договором по поверненню
кредитних коштів, сплаті процентів за
користування кредитом, комісійних, що є
підставою для стягнення з нього на
користь позивача боргу, який станом на
16.12.2011 року, становить 13 339 грн.51 коп.(
кредит, проценти, комісія), а також
неустойки ( пені, штрафу), що
передбачено умовами кредитного
договору.

Судом першої інстанції
встановлено, що станом на 16.12.2011 року,
пеня за порушення боржником
зобов»язань за договором складає 14 387
грн.24 коп. Проте, у порушення положень
ч.3ст.551 ЦК України, суд першої інстанції
не обговорив питання зменшення розміру
неустойки (пені, штрафу) з огляду на те,
що внаслідок встановлення Банком
терміну позовної давності по вимогах,
зокрема, про стягнення неустойки до 5
років (п.5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які є складовою частиною
кредитного договору, її розмір значно
збільшився порівняно з тим, якби він
визначався відповідно до п.1ч.2ст.258 ЦК
України ( в межах спеціальної позовної
давності). За таких обставин, розмір
пені значно перевищує розмір збитків
Банку, а тому колегія суддів вважає
можливим зменшити розмір пені до 5 000
гривень.

З наведених підстав, відповідно
до п.4ч.1ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині визначення розміру пені У
решті рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстави для його скасування
відсутні.

На підстав викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 24.09.2013 року
змінити в частині визначення розміру
пені.

Зменшити розмір пені, що підлягає
стягненню із ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», з 14 387
грн.24 коп. до 5 000 (п»яти тисяч ) гривень.

У решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: