Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_6, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її
представником ОСОБА_3, на рішення
Рівненського районного суду від 07
березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права
користування приміщеннями квартири, та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання особи такою, якій не
належить право користування жилим
приміщенням (про незаконне вселення) та
про виселення,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Рівненського районного суду
від 07 березня 2014 року у позові ОСОБА_1.
до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1 відмовлено.

Також відмовлено в позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_1. про визнання незаконним
вселення та реєстрацію ОСОБА_1 у
квартирі АДРЕСА_1; скасування її
реєстрації у даній квартирі та
виселення.

ОСОБА_1 у поданій на вказане рішення
суду апеляційній скарзі покликалася на
його незаконність та
необґрунтованість в частині відмови в
задоволенні її позову.

Вказувала, що висновок суду про те, що
ОСОБА_2 до якогось часу проживала в
спірній квартирі і в певний час змінила
місце проживання у зв'язку з шкільним
навчанням, не ґрунтується на жодному
доказі.

Доводила, що ОСОБА_2 проживала і
проживає зі своєю матір'ю в АДРЕСА_3 і в
спірній квартирі ніколи не проживала,
що було доведено численними письмовими
доказами та показами свідків.

Враховуючи наведене, просила рішення
Рівненського районного суду від 07
березня 2014 року в частині відмови їй в
задоволенні позову скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення її позову, а рішення в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_2 залишити без змін.

ОСОБА_2 у поданій на вказане рішення
суду апеляційній скарзі покликалася на
його незаконність та
необґрунтованість в частині відмови в
задоволенні її позову.

Вказувала, що, на її думку, підставою
для реєстрації ОСОБА_1. в спірній
квартирі за наявності згоди всіх
членів сім'ї наймача, є не ордер на
житло, а договір найму даного
помешкання, однак окрема письмова
згода її батька, як її законного
представника та наймача квартири, на
реєстрацію його дружини -ОСОБА_1. в
спірній квартирі, не видавалася.

________________________________________________________________________
_________________________

Справа №2/570/61/2014
Головуючий в суді І інст. -
Гнатущенко Ю.В.

Провадження № 22-ц /787/895/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Вважала безпідставним посилання суду
на те, що спірна квартира належить до
державного житлового фонду і лише
власник-наймодавець, а не вона, як член
сім'ї наймача, який помер, має право
порушувати питання щодо не набуття
іншою особою, зокрема ОСОБА_1, права
користування нею, оскільки жоден
нормативно-правовий акт такої норми не
містить.

Доводила, що реєстрація ОСОБА_1. в
спірній квартирі, яка була проведена
без її згоди, тобто незаконно, не є
підставою для визнання за нею права
користування спірним помешканням і
порушує її право на приватизацію житла.

Крім того, стверджувала, що проживання
в спірній квартирі ОСОБА_1., яка для неї
є сторонньою особою і з якою склалися
неприязні стосунки, перешкоджає їй, як
інваліду, користуватися спірним
помешканням.

З цих підстав просила рішення
Рівненського районного суду від 07
березня 2014 року в частині відмови їй в
задоволенні позову скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення її позову, а рішення в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1. залишити без змін.

В запереченні на вказану апеляційну
скаргу ОСОБА_1 просила її відхилити, а
рішення місцевого суду в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_2
залишити без змін.

Представник ОСОБА_1. адвокат ОСОБА_6 в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримала та просила її
задовольнити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 підтримала та просила її
задовольнити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_1. відхилити.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційні скарги ОСОБА_1. та ОСОБА_2
підлягають до часткового задоволення з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2 змінила своє місце
проживання з АДРЕСА_1 в зв'язку із
навчанням, що свідчить про її тимчасове
вибуття із спірного житла.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції суд
виходив з того, що ОСОБА_1 поселилась в
спірну квартиру на законних підставах,
як дружина квартиронаймача з його
згоди, однак спірна квартира належить
до державного житлового фонду і з
заявленим позовом про виселення мав
звертатись власник житла, а не член
сім'ї померлого наймача, яким є ОСОБА_1.

Такі висновки місцевого суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Спір між сторонами залишився
невирішеним, а отже оскаржене
сторонами рішення підлягає скасуванню
в повному обсязі.

Первісний позов ОСОБА_1. підлягає до
задоволення, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 слід
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України, у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Згідно роз'яснень, даних в п. 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", відповідно до ст. 107 ЖК, наймач
або член його сім'ї, який вибув на інше
постійне місце проживання, втрачає
право користування жилим приміщенням з
дня вибуття, незалежно від пред'явлення
позову про це.

На ствердження вибуття суд може брати
до уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

Факт обрання ОСОБА_2 постійного місця
проживання в іншому населеному пункті
підтверджується сукупністю доказів,
наявних в справі.

З матеріалів справи вбачається. що
виконавчим комітетом Квасилівської
селищної ради 12 грудня 2005 року було
видано ордер № 42 на двохкімнатну
службову квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю з
трьох чоловік: ОСОБА_4 - основний
квартиронаймач, ОСОБА_3 - дружина,
ОСОБА_2 - донька (а.с.38).

21 липня 2006 року дружина основного
квартиронаймача ОСОБА_3
зареєструвалась за вказаною адресою, а
3 квітня 2009 року знялась з реєстрації в
спірній квартирі та вибула в м.
Івано-Франківськ (а.с.81).

Як вбачається з матеріалів справи, на
час отримання ордера на спірне житло,
ОСОБА_5 постійно з 2 березня 1998 року
постійно проживала та працювала в м.
Івано-Франківськ - в Українській
гімназії №1 та Івано-Франківському
національно-технічному університеті
нафти і газу (а.с.93-95,182-185).

Відповідно до рішення Квасилівської
селищної ради № 160 від 28 липня 2009 року з
зазначеної квартири було знято статус
службової (а.с. 83).

Як вбачається з заяви та апеляційної
скарги, створених 29 вересня 2009 року
покійним ОСОБА_4 в іншій цивільній
справі, де стороною була його бувша
дружина, Рішенням суду шлюб між ними
розірвано було 11 серпня 2009 року, а
неповнолітню доньку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження було
залишено проживати з матір'ю. До 14 липня
2009 року він з сім'єю проживав в АДРЕСА_2,
хоч донька і була зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с.88,91).

Факт постійного проживання
неповнолітньої ОСОБА_2 з матір'ю в м.
Івано-Франківськ підтверджується
довідкою № 231, виданою ОСББ „Злагода
2005" від 9 лютого 2009 року, та копією
позовної заяви ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на ОСОБА_2 з ОСОБА_4 від 31
березня 2009 року, де вона зазначає, що
проживає разом з донькою в АДРЕСА_3 Ця
обставина також встановлена і судовим
рішенням в тій справі (а.с.4-6,10-11,12).

З посвідчення, виданого управлінням
праці та соціального захисту
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради ОСОБА_2
від 3 липня 2008 року, вбачається, що вона
проживає в АДРЕСА_3 (а.с.7).

Цим же управління праці також було
видано посвідчення ОСОБА_3 про
отримання державної допомоги на
дитину-інваліда (а.с.8).

Проживаючи в м. Івано-Франківськ,
ОСОБА_2 в 2009 році навчалась в гімназії
№1, а в 2011 році - в ЗОШ № 4, та з 2013 року
навчається інституті філології
прикарпатського національного
університету, що підтверджується
відповідними довідками з цих
навчальних закладів (а.с. 13-14,52-53).

Отже, наведене свідчить, що ОСОБА_5 в
зв'язку з укладенням трудових
договорів, починаючи з 1998 року, обрала
місцем проживання м. Івано-Франківськ,
а після розірвання нею шлюбу з ОСОБА_4 в
2009 році, судом було визначено місце
проживання неповнолітньої доньки
разом з нею, тобто в м.
Івано-Франківськ, в якому вони
проживали і проживають дотепер.

29 червня 2011 року ОСОБА_4 зареєстрував
шлюб з ОСОБА_1, яка взяла призвіще
ОСОБА_1 (а.с. 92).

За згодою ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_1
була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1
(а.с. 173).

Посилання ОСОБА_2 на відсутність її
згоди на реєстрацію ОСОБА_1. у спірній
квартирі не заслуговує на увагу.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб.

Оскільки, неповнолітня ОСОБА_2 в
спірній квартирі разом з батьком не
проживала, а проживала з матір'ю в
іншому місті, то необхідності в
отриманні батьком її згоди на вселення
його дружини не було. Право на
користування цим жилим приміщенням
ОСОБА_2, згідно наведеного вище
роз'яснення в п.11 Постанови ПВС України,
втратила з дня вибуття, а тому втратила
і похідні права пов'язані з
користуванням, зокрема надання згоди
на вселення чи реєстрацію інших членів
сім'ї.

Отже, ОСОБА_1 поселилась та
зареєструвалась у спірній квартирі на
законних підставах, як член сім'ї
наймача, а тому, вважаючи своє право на
користування житлом в квартирі АДРЕСА_1
порушеним, відповідно до ст.3 ЦПК
України на законних підставах
звернулась до суду за захистом
порушеного права, що спростовує
твердження місцевого суду про право
звернення з таким позовом лише
власника житла.

Факт постійного проживання ОСОБА_1.
однією сім'єю з покійним чоловіком
ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 та
проведення нею обряду поховання
підтверджується довідками, виданими
Квасилівською селищною радою (а.с.16-18)
та показаннями свідків.

В зустрічному позові ОСОБА_2 не навела
норму права, яка б слугувала підставою
для виселення та зняття з реєстрації
ОСОБА_1. та не довела протиправності її
дій при вселенні в спірну квартиру, а
тому її позовні вимоги є
безпідставними.

Натомість ОСОБА_1 зазначила правову
підставу для визнання ОСОБА_2
втратившою право на житло в спірній
квартирі в зв'язку з вибуттям членів
сім'ї наймача на постійне проживання до
іншого населеного пункту, передбачену
ст.107 ЖК України та довела цю обставину
в суді належними та допустимими
доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, його висновки не
відповідають обставинам справи, а тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про задоволення первісного
позову в повному обсязі та про відмову
в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись п.2 ч.1.ст.307,ст. 309, ст.ст. 313-314,
316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного
суду від 07 березня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
незаконним вселення, скасування
реєстрації та виселення з квартири
АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 208
грн. (147+61) судових витрат, пов'язаних з
оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :
Судді :