АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1381/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Колесніченко О.В. Доповідач -
Городнича В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.

суддів -
Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі -
Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 26 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ
спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернуласядо суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що під час перебування у шлюбі, в якому
сторони перебували з 11.05.1990 року, ними
було набуте майно, яке складається з:
квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої за
відповідачем і набутої 18.04.1996 року за
договором купівлі-продажу за спільні
кошти подружжя, а також автомобіля
марки NissanInfinity, 1997 року випуску, днз
НОМЕР_1, придбаного 21.09.2007 року і
зареєстрованого за відповідачем, тому
позивачка, згідно уточнених позовних
вимог, просила суд визнати за нею та
ОСОБА_4 право власності на ? частину
квартири та ? автомобіля за кожним,
припинивши право спільної сумісної
власності сторін на вказані об'єкти; а
також, стягнути звідповідача на
користь позивачки судові витрати у
справі.

Рішенням Індустріального районного
суду Дніпропетровської області від
26.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Суд вирішив розподілити спільне
сумісне майно подружжя квартиру
АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 по ?
частині за кожним, припинивши право
спільноїсумісноївласності на цю
квартиру.

В задоволеннірешти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користьСоколової
С.В.сплачені нею судовівитрати в сумі
1197,64 грн. /а. с. 181-184/.

Не погодившись з
данимрішенням,позивачкаподала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
та постановити нове рішення по суті
позовних вимог в задоволенні яких їй
було відмовлено, посилаючись на те, що
рішення суду в оскаржуваній частині
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
/а. с. 192-194/.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався
положеннями ст.ст. 22, 23, 28, 29 КпШС
України, ст.ст. 60, 61,70 СК України, ст.ст.
10,11,57,60,209,212,214,215,218,222,88 ЦПК України, а
також виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
з 11.05.1990 року перебували у шлюбі,
зареєстрованому
Амур-Нижньодніпровським районним
відділом записів актів громадянського
стану м. Дніпропетровська, актовий
запис №528 та який розірвано на підставі
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20.02.2013
року, яке набрало законної сили 05.03.2013
року(а.с. 18-19/.

Під час подружнього життя ОСОБА_4 була
придбана квартира №?51 по пров.
Вольному, 4 у м. Дніпропетровську, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 03.04.1996 року,
зареєстрованого в реєстрі за №2-3478/а.с.
24-25/.

Крім того, в період шлюбу сторонами за
біржовою угодою 06.03.2007 року був
придбаний автомобіль NissanInfinity, 1997 року
випуску, днз НОМЕР_1, право власності на
який зареєстроване за ОСОБА_4 /а. с.145-150/.

Між тим, за даними УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 07.10.2013
року за №14/700 та Красноперекопського
відділення РЕР при УДАІ УМВС України в
АРК від 22.11.2013 року №11/м/8-1229, спірний
автомобіль марки NissanInfinity відповідачем
відчужений 07.05.2013 року третій особі -
ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку
серії ААВ №336326 за 60604,00 грн. /а. с.174, 175/.

Отже, спірна квартира та автомобіль
набуті подружжям за час шлюбу за
відплатними договорами, укладеними в
інтересах сім'ї, яківідповідно до ст. 22,
23 КпШСУкраїни та ст. 60, ч. 3 ст. 61 СК
України належали позивачу та
відповідачу на праві спільної сумісної
власності, проте на час вирішення спору
у даній справі, обсяг наявного у сторін
майна не містить спірного автомобілю,
оскільки останній до пред'явлення
позову був відчужений та право
власності на нього зареєстроване 07.05.2013
року за ОСОБА_5 і в спільній власності
залишилась лише квартира, право поділу
якої за ст. 29 КпШС набула позивачка.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до законного та обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги про
визнання права власності на ? частину
автомобіля марки NissanInfinity, 1997 року
випуску, днз НОМЕР_1, за позивачем та за
відповідачем за кожним з припиненням
права їх спільної сумісної власності
на це майно, задоволенню не підлягають,
а решта позовних вимог щодо поділу
спірної квартири між сторонами
підлягають задоволенню в силу ст. 28
КпШС України, ст. 70 ЦК України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України викладених п. 25 постанови від
21.12.2007 року N 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя».

З'ясувавши в достатньому обсязі права
та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Доводи апелянта, приведені в
апеляційній скарзі щодо незаконності
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову про поділ спірного
автомобіля є безпідставними та не
ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки дійсно спірний автомобіль на
момент розгляду даної справи було
відчужено, що не заперечувалось
сторонами. Судом першої інстанції було
роз'яснено право позивача уточнити
позовні вимоги стосовно стягнення
грошової компенсації, однак в
установлений законом строк ОСОБА_3
своїм правом не скористалася.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
вимогах закону у зв'язку з чим вона
задоволенню не підлягає.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_2- відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від
26листопада 2013 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищогоспеціалізованого
суду України з розглядуцивільних і
кримінальних справ
протягомдвадцятиднів.

Судді: