У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Дербенцевої Т.П.,Савченко
В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
м. Ірпеня до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа - Комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» про
визнання недійсними рішення,
державного акту на право власності на
землю, визнання права власності на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою прокуратури Київської області
на рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 28 серпня 2013 року
та рішення апеляційного суду Київської
області від 10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до суду з
позовом в інтересах держави до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому
просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2175/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати
недійсним державний акт серії ЯЖ № 922214
на право власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0043, виданий
на ім'я ОСОБА_4, визнати недійсним
державний акт серії ЯД № 787545 на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :01:042:0043, виданий
на ім'я ОСОБА_5 з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_6 та скасувати
його державну реєстрацію; визнати
право власності держави на зазначену
земельну ділянку. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що спірна земельна
ділянка знаходиться за межами селища
Коцюбинське, її було передано у
приватну власність за рахунок земель,
що перебувають в постійному
користуванні КП «Святошинське
лісопаркове господарство», оскільки
вказану земельну ділянку було надано у
користування Святошинському
лісопарковому господарству на
підставі постанови Ради Міністрів УРСР
від 20 червня 1956 року № 673 без виключення
її з Держлісфонду України та згідно з
картографічними матеріалами
лісовпорядкування обліковуються як
квартали Святошинського і Київського
лісництв. Зазначену земельну ділянку
було передано без її вилучення з
користування КП «Святошинське
лісопаркове господарство», тобто без
відома держави в особі уповноваженого
органу та постійного землекористувача.
При прийнятті рішення Коцюбинською
селищною радою не було дотримано вимог
ст. ст. 20, 21 Земельного кодексу України,
ст. 57 Лісового кодексу України,
оскільки зміна цільового призначення
спірної земельної ділянки з лісового
фонду на для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд не
проводилася, будь-яких рішень щодо
такої зміни не приймалося. Посилався на
те, що у порушення вимог ст. 9 Закону
України «Про державну експертизу
землевпорядної документації»,
державна експертиза проекту
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки ОСОБА_4 не
проводилася. Зазначав також, що у
подальшому на підставі договору
купівлі-продажу № 466 від 02 червня 2009
року спірну земельну ділянку придбала
ОСОБА_5 та їй видано державний акт на
право власності серії ЯД № 787545. 12
серпня 2009 року ОСОБА_5 відчужено спірну
ділянку шляхом укладення договору
купівлі-продажу № 804 з ОСОБА_6 Посилався
на те, що рішення Коцюбинської селищної
ради від 25 грудня 2008 року № 2175/25-5 не
відповідає вимогам закону, порушує
право державної власності на спірну
земельну ділянку, а тому підлягає
визнанню недійсним. З цих же підстав
підлягає визнанню недійсним, виданий
ОСОБА_4 на підставі вказаного рішення
державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 28 серпня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2175/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1». Визнано
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 922214, виданий на ім'я ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,15 га
кадастровий номер :01:042:00043 по
АДРЕСА_1 Київської області, цільове
призначення якої для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Визнано недійсним держаний акт серії
ЯД № 787545 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер
:01:042:0043, виданий на ім'я ОСОБА_5 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_6, та скасовано його державну
реєстрацію. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 10 лютого 2014 року
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від
28 серпня 2013 року скасовано в частині
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_5 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_6, та скасування його державної
реєстрації. Ухвалено в цій частині нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності держави на
земельну ділянку і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити; змінити
мотивувальну частину рішення суду
першої інстанції, виключивши положення
про те, що договір купівлі-продажу
земельної ділянки не є нікчемним;
скасувати рішення апеляційного суду в
частині відмови в задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов та визнаючи
недійсним рішення Коцюбинської
селищної ради Київської області, суд
першої інстанції правильно виходив із
того, що селищна рада вийшла за межі
своїх повноважень та розпорядилася
земельною ділянкою, яка розташована
поза межами смт Коцюбинське.

При цьому суд зазначив, що оскільки
рішення Коцюбинської селищної ради від
25 грудня 2008 року № 2175/25-5 визнано
недійсним, то і державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
на його підставі із відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_6,
також має бути визнаний недійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
визнання недійсним державного акта на
спірну земельну ділянку із відміткою
про перехід права власності до ОСОБА_6
та скасування його державної
реєстрації, апеляційний суд дав
належну оцінку обставинам справи про
те, що правовою підставою для видачі
ОСОБА_6 державного акта є договір
купівлі-продажу, який не є нікчемним та
не визнаний судом недійсним, тому
підстави для визнання недійсним
державного акта, виданого на підставі
цього договору, відсутні.

При цьому судом апеляційної інстанції
вірно застосовані ч. 1 ст. 81, ст. ст. 126, 131
ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України,
ст. ст. 204, 328 Цивільного кодексу України,
рішення ухвалено з дотриманням норм
процесуального права. Такі висновки
судів відповідають вимогам закону та
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи.

Доводи касаційної скарги про
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанцій і суду першої
інстанції у нескасованій апеляційним
судом його частині та не дають підстав
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокуратури
Київської області відхилити, рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 28 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 10 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваТ.П. Дербенцева В.О.
Савченко