АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/5670/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - БатринО.В.
Доповідач - Іванченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи
О.В.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

Позивач: ОСОБА_3

Представник відповідача ПП
«Інвест-Майстер-Буд» - Лебединська З.П.

Представник відповідача ПП
«Інвест-Майстер-Буд» - Поважний О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Інвест-Мастер-Буд» про
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
моральної шкоди, зміни дати та причини
звільнення, зобов'язання видати
трудову книжку та надати відповідь та
за зустрічним позовом приватного
підприємства «Інвест-Мастер-Буд» до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди

за апеляційною скаргою приватного
підприємства «Інвест-Мастер-Буд»

на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 11 березня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Печерського
районного суду з позовом до ПП «Інвест-
Майстер-Буд» про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку, моральної шкоди,
зміни дати та причин звільнення,
зобов'язання видати трудову книжку та
надати відповідь. Мотивуючи тим, що з
жовтня 2012 року він працював на посаді
інженера-конструктора, з якої був
звільнений 25 вересня 2013 року за власним
бажанням. Проте, при звільненні
позивачу не було видано трудової
книжки та не виплачено заборгованість
по заробітній платі за період з травня
по вересень 2013 року у розмірі 8 800 грн.

У свою чергу, ПП «Інвест-Майстер-Буд»
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди, мотивуючи тим, що при проведенні
монтажних робіт на об'єкті будівництва
було виявлено, що для оздоблення
пілястрів і колон, закуплено скло, яке
по розмірам не відповідає
конструкторській документації, яку
розробляв позивач. Тому, відповідач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення 4 826 грн. 27 коп.
матеріальної шкоди, завданої
підприємству.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 11 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ПП «Інвест-Мастер-Буд» про
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
моральної шкоди, зміни дати та причини
звільнення, зобов'язання видати
трудову книжку та надати відповідь -
задоволено частково.

Змінено причину звільнення ОСОБА_3 з ПП
«Інвест-Майстер-Буд», зазначивши:
«Звільнений за власним бажанням згідно
зі ст. 38 КЗпП України».

Стягнуто з ПП «Інвест-Майстер-Буд» на
користь ОСОБА_3 заборгованість по
заробітній платі у розмірі 9 550 грн. 21
коп. та 500 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення
заробітної плати за один місяць в
розмірі 2 130 грн. 44 коп. - допущено до
негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову П.П.
«Інвест-Майстер-Буд» до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди -
відмовлено.

Стягнуто з П.П. «Інвест-Майстер-Буд» на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп. за вимоги майнового
характеру, 243 грн. 60 коп. за вимоги
немайнового характеру.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ПП «Інвест-Мастер-Буд»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному
обсязі та задовольнити позовні вимоги
ПП «Інвест-Мастер-Буд».

Та зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи є незаконним та
необґрунтованим та ухвалене з
порушенням норм чинного законодавства.

Представники відповідача підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Позивач заперечував проти задоволення
апеляційної скарги та просив її
відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки по день фактичного розрахунку
з урахуванням індексу
інфляції,зобов'язання видати трудову
книжку та надання відповіді сторонами
не оскаржується тому у апеляційному
порядку в цій частині не перевіряється.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України « Про практику розгляду
судами трудових спорів» № 9 від 06
листопада 1992 року визначено, що при
розгляді справ про звільнення за п. 2 ст.
40 КЗпП суд може визнати правильним
припинення трудового договору в тому
разі, якщо встановить, що воно
проведено на підставі фактичних даних,
які підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання
протипоказано за станом здоров'я або
небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує, і неможливо перевести, за
його згодою, на іншу роботу. З цих
підстав, зокрема, може бути розірваний
трудовий договір з керівником
підприємства, установи, організації
або підрозділу у зв'язку з нездатністю
забезпечити залежну дисципліну праці у
відповідній структурі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, з 08 жовтня 2012 року по
25 вересня 2013 року позивач ОСОБА_3
працював на посаді
інженера-конструктора в ПП
«Інвест-Майстер-Буд».

11 вересня 2013 року позивач надав заяву
про його звільнення з роботи за власним
бажанням та до ст. 38 КЗпП України
відпрацювавши на підприємстві два
тижні відповідно наказом № 42-к/тр від 25
вересня 2013 року позивача звільнено із
займаної посади за власним бажанням,
про що внесено запис № 24 до трудової
книжки.

Разом з тим, у день звільнення ОСОБА_3 з
займаної посади від керівника проекту
ОСОБА_7, надійшла доповідна записка на
ім'я директора ПП «Інвест-Майстер-Буд»
про те, що при проведенні монтажних
робіт на об'єкті будівництва було
виявлено, що для оздоблення пілястрів і
колон, закуплено скло, яке по розмірам
не відповідає конструкторській
документації, яку розробляв позивач.

Як вбачається з акту від 25 вересня 2013
року закуплене скло не відповідає
конструкторській документації, яку
розробляв ОСОБА_3

У зв'язку з цим, вартість неправильно
заміряного склопакета становить 4 826
грн. 27 коп.

ПП «Інвест-Майстер-Буд» у день
звільнення позивача - 25 вересня 2013 року
визнав недійсним запис № 24 та зазначив,
що позивач звільнений у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с.
45).

Проте, відповідачем не пропонувалось
позивачу перевести його на іншу роботу,
а відразу ОСОБА_3 було звільнено із
займаної посади, про що зазначила
представник відповідача у ході
судового розгляду справи.

Суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині зміни
причини звільнення ОСОБА_3 з ПП
«Інвест-Майстер-Буд» підлягають
задоволенню та про необхідність зміни
запису у трудовій книжці позивача,
зазначивши: «Звільнений за власним
бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України»,
оскільки звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП
України без належних на те підстав.

Крім того колегія суддів погоджується
з висновком суду про стягнення
невиплаченої заробітної плати з ПП
«Інвест- Майстер-Буд» на користь
позивача у розмірі 9 550 грн. 21 коп. за
період з червня по вересень включно 2013
року відповідно до довідки від 14
листопада 2013 року та стягнення
заробітної плати за один місяць -
червень 2013 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
367 ЦПК України підлягає негайному
виконанню виходячи з наступного.

Колегією суддів не можуть бути
прийняті до уваги доводи апелянта про
те, що Позивач отримав заробітну плату
проте відмовився від підпису у
платіжній відомості про, що складено
відповідний акт, з огляду на наступне.

Так, колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що акт від 25
вересня 2013 року про відмову від підпису
у платіжній відомості не може бути
належним доказом цього, оскільки в акті
йдеться про відмову 25 вересня 2013 року
від підпису у платіжних відомостях за
серпень та вересень 2013 року.

Окремо складеного акту про відмову від
підпису у платіжній відомості за
серпень 2013 року немає, що свідчить про
недопустимість акту від 25 вересня 2013
року як доказу у справі.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3
виплачено заробітну плату за травень
2013 року у розмірі 2 130 грн. 44 коп., що
стверджується його підписом у
платіжній відомості по виплаті
заробітної плати за травень 2013 року
(а.с. 46-47).

Інших належних та допустимих доказів
виплати заробітної плати позивачу за
червень - вересень 2013 року
представником відповідача суду не
надано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що позовні вимоги про
стягнення 140 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, що проявилась у
душевних стражданнях позивача з
приводу не проведеного остаточного
розрахунку при звільненні, не
правильного внесення підстав
звільнення до трудової книжки,
підлягають частковому задоволенню на
суму 500 грн. При цьому, суд врахував
глибину душевних страждань позивача, а
також вимоги щодо достатності суми у
відшкодування моральної шкоди для
відновлення порушеного права позивача.

Судом першої інстанції правильно
відмовив у задоволенні зустрічного
позову про стягнення матеріальної
шкоди через його недоведеність,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

Як встановлено судом у ході судового
розгляду не встановлено факт завдання
позивачем матеріальної шкоди
відповідачу.

Так, відповідно до акту від 25 вересня 2013
року закуплене скло не відповідає
конструкторській документації, яку
розробляв ОСОБА_3 проте, доказів того,
що конструкторська документація, яку
розробляв ОСОБА_3, невідповідає
розмірам об'єкта будівництва суду не
надано. Крім того, апелянтом не надано
доказів того, що за закупівлю скла несе
відповідальність позивач.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального права, внаслідок чого
підстав для його скасування з мотивів
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Інвест-Мастер-Буд» -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 11 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: