Справа № 459/771/14
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/3219/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:32
16 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
при секретарі Ясиновській Я.М.,
за участю Музики М.В. - представника
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 13 березня
2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області (в
подальшому - „Фонд"), у якому просив суд
стягнути з Фонду на його користь на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання, 20
000 грн. (а.с. 2-5).

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим,
що він з 1981 року по 04.07.2001 року працював
на ряді вугільних шахт м. Червонограда,
коли і був звільнений з роботи по ст. 38
КЗпП, що було обумовлено тим, що 06.06.2001
року висновком МСЕК йому було
встановлено ІІІ групу інвалідності та
45 % втрати професійної працездатності.
В подальшому, а саме - 22.02.2007 року, йому
було встановлено ІІІ групу
інвалідності та 60 % втрати професійної
працездатності безтерміново.

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов частково задоволено та стягнуто
з Фонду на користь позивача на
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання 9 000 грн. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено (а.с.
31-34).

Дане рішення оскаржив Фонд.

Апелянт просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
повністю відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог,
покликаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що на день звернення позивача
до суду з даним позовом спору щодо
відшкодування моральної шкоди взагалі
не існувало, оскільки в період дії
положень Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", які передбачали
відшкодування моральної шкоди, позивач
не звертався до Фонду з приводу
призначення йому виплат у зв'язку з
спричиненням моральної шкоди, а також
не подав висновку медичних органів про
стрес, якого він зазнав в результаті
трудового каліцтва чи професійного
захворювання або їх наслідків.

Розмір моральної шкоди, присуджений
судом до стягнення з Фонду на користь
позивача, вважає необґрунтованим та
недоведеним (а.с. 38-40).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Фонду на підтримання
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Фонду до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 (з
відповідними змінами) "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
судам роз'яснено, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.

Як стверджується матеріалами
справи та не заперечується жодною із
сторін даного спору, вперше позивачу
встановлено стійку втрату професійної
працездатності 45 % у зв'язку з трудовим
каліцтвом та ІІІ групу інвалідності у
зв'язку з професійним захворюванням з
06.06.2001 року (а.с. 12).

В подальшому, а саме - 22.02.2007 року,
позивачу було встановлено стійку
втрату професійної працездатності 60 %
та ІІІ групу інвалідності у зв'язку з
професійним захворюванням
безтерміново (а.с. 13).

За вище наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що до спірних правовідносин
підлягає до застосування закон, що діяв
на момент виникнення цих правовідносин
(06.06.2001 року), а саме: Закон України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", частиною 3 ст. 34 якого
обов'язок відшкодувати моральну шкоду
покладається саме на Фонд.

Рішенням Конституційного Суду
України у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини 3 статті 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності" від
27 січня 2004 року встановлено, що
положення частини третьої статті 34
цього Закону не позбавляє
застрахованого працівника, який
втратив професійну працездатність,
права на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної умовами
виробництва, і не виключає обов'язку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
моральну шкоду, заподіяну умовами
виробництва, у випадках тимчасової чи
стійкої втрати потерпілим професійної
працездатності.

За вище наведених обставин доводи
апеляційної скарги Фонду висновків
оскаржуваного рішення не спростовують,
а відтак ці доводи до уваги прийматися
не можуть.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам та доказам по справі в їх
сукупності і розмір моральної шкоди,
присуджений судом до стягнення з
відповідача (Фонду) на користь
позивача, відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

З урахуванням вище наведеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення відсутні,
оскільки таке ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області
відхилити та залишити рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 13 березня 2014
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: