АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5992/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ілюшик І. А. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «Дніпропетровськ-Авто», про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу автомобіля в порядку захисту
прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся
до суду з таким позовом, в якому просив
суд визнати недійсним укладений між
ним і АТ «Українська автомобільна
корпорація» договір купівлі - продажу
автомобіля № 157д від 25.02.2008 року,
посилаючись на те, що у квітні 2012 року
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з
позовом до нього про звернення
стягнення в рахунок заборгованості за
кредитно-заставним договором №
DN81АКі00030082 від 27.02.2008 року на автомобіль
ЗАЗ ТF699Р DАЕWОО Lanоs 1.4, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить йому та
його дружині на праві спільної
сумісної власності, у зв'язку з чим йому
стало відомо про існування спірного
договору, який він в дійсності не
підписував та який ОСОБА_3 від імені
продавця підписав без відповідних
повноважень.

Рішенням Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 23 квітня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та направити
справу на новий розгляд.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, на
підставі укладеного 25.02.2008 року між АТ
«Українська автомобільна корпорація»
і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
автомобіля № 157д, акту
приймання-передачі автомобіля від
01.03.2008 року та реєстраційного
свідоцтва, виданого
Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС
України в Дніпропетровській області
27.02.2008 року, ОСОБА_2 належить автомобіль
марки ЗАЗ ТF 699Р, кузов НОМЕР_2, двигун
НОМЕР_3, кольору 04U сірий, реєстраційний
державний номер НОМЕР_1, в рахунок
оплати за який згідно платіжного
доручення № 114028-157д від 25.02.2008 року ним
було перераховано на користь
Української Автомобільної Корпорації
48850 грн., які 28.02.2008 року були зараховані
на рахунок Української Автомобільної
Корпорації, що підтверджується
випискою банку від 03.03.2014 року, а за
кредитно-заставним договором №
DN81AR100030082 від 27 лютого 2008 року, укладеним
між «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній
передав банку в заставу вказаний
автомобіль.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За статею 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Виходячи з того, що позивач,
заявляючи вимоги на підставі ст. ст. 207,
215 ЦК України про визнання недійсним
спірного договору, як такого, який він
не підписував, та який ОСОБА_3 від імені
продавця підписав без відповідних
повноважень, ніяких доказів в
спростування свого підпису на цьому
договорі не надав, а згідно довіреності
№ ВКС № 322562 від 22.12.2007 року у ОСОБА_3
були відповідні повноваження на
укладання цього договору станом на
25.02.2008 року, суд обґрунтовано відмовив в
їх задоволені, керуючись названими
нормами закону.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про
залишення судом без уваги всіх
обставин та доказів в підтвердження
його позову не відповідають матеріалам
справи і фактично зводяться до
одностороннього тлумачення
регулюючого спірні правовідносини
законодавства лише на свою користь,
повторного обґрунтування заявлених
ним вимог з викладенням таких же самих
обставин і доказів, яким суд дав
належну оцінку у їх сукупності за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України, а посилання
скаржника на введення його в оману зі
сторони відповідача при передачі йому
автомобіля за актом приймання-передачі
від 01.03.2008 року та на інші обставини, які
свідчать про невідповідність його
дійсного волевиявлення при подальшому
виконанні умов спірного договору, не
можуть бути прийняти до уваги, оскільки
таких підстав для визнання недійсним
цього договору в позові у
встановленому порядку не заявлялося.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 23
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: