інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/2669/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 41
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні власністю та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом та, уточнивши свої
позовні вимоги, просила усунути
перешкоди у користуванні належною їй
на праві власності ? частини будинку
АДРЕСА_1, визначити порядок
користування вказаною квартирою, а
саме: виділити їй в користування
житлові кімнати площею 12,90 кв.м. та 7,80
кв.м., відповідачці - житлову кімнату
площею 17,60 кв.м., залишивши інші кімнати
в їх загальному користуванні, та
зобов'язати відповідачку не чинити їй
перешкод у користуванні вказаною
квартирою вселивши її в квартиру.

Мотивувала свої вимоги тим, що вказана
квартира була отримана нею та
відповідачкою у спадок від їх батька -
ОСОБА_3

27 січня 2006 року вона і відповідачка
отримали свідоцтво про право приватної
спільної часткової власності на спірну
квартиру.

Вказала, що відповідачка з 1997 року її до
квартири не допускає, у зв'язку з чим
вона не може користуватися належною їй
? частиною спірної квартири з вказаного
року.

Проживає зараз в іншому будинку, що
належить їй на праві власності, проте
зареєстрована у АДРЕСА_3 - спірній
квартирі, та має намір туди вселитися.

Комунальні послуги вона не сплачує,
ремонт у квартирі не проводила,
оскільки у квартирі проживають
відповідачка та члени її сім'ї.

Рішенням суду в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позов.

Мотивує свої вимоги тим, що вказане
рішення не відповідає фактичним
обставинам справи, прийнято з
порушенням матеріального та
процесуального права.

З посиланням на положення ст. 358 ч. 1,3 та
ст. 386 ЦК України, вказує, що не має
наміру виділяти свою ? частку квартири
в натурі, а також отримувати
матеріальну компенсацію за свою
частку.

Вважає, що її позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про спадщину за
законом від 07 грудня 2005 року та витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 17 травня 2008 року
позивачка має на праві приватної
спільної часткової власності ? частину
квартири АДРЕСА_2.

Встановлено, що відповідачка також має
право на ? частину вказаної квартири
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_3, що підтверджується також
копією технічного паспорта на спірну
квартиру, довідкою Трушківської
сільської ради Білоцерківського
району Київської області від 03 лютого
2014 року.

Відповідно, судом встановлено, що
спірна квартира належить сторонам -
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, на праві спільної
часткової власності, їх частки є
рівними.

Також судом встановлено, що
відповідачкою звільнена кімната
площею 17,60 кв. м. і не використовується
нею та членами її сім'ї. Позивачка не
надала доказів в підтвердження
встановлення саме такого порядку
користування квартирою, який указала в
позові.

Крім того, позивачка також не надала
доказів щодо здійснення відповідачкою
перешкод у користуванні власністю -
спірною квартирою, та в підтвердження
обставин для її вселення до приміщення
квартири.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що позов необґрунтований та не
підтверджений належними та
допустимими доказами.

При ухваленні рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд
керувався положеннями ст. ст. 16, 319, 356, 358,
360, 386, 391 ЦК України та ст. ст. 60, 61, 88, 212-215,
296 ЦПК України.

Колегія вважає, що суд вірно встановив
обставини справи та дав їм належну
правову оцінку.

Висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи, а
заперечення викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду.

Колегія погоджується з висновками суду
і також вважає, що позивачем не надано
належних доказів порушення його прав
користування належною йому на праві
спільної часткової власності 1/2
частини спірної квартири.

На вимогу ст. 60 ЦПК України, сторони
зобов'язані довести ті обставини, на
які посилаються, проте позивачкою не
було надано суду належних доказів на
підтвердження факту порушення її прав.

В ході апеляційного розгляду позивачка
пояснила, що усно зверталась в органи
міліції та до відповідачки, однак
письмових доказів не має.

Інших доводів, які б спростовували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України
колегія відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 308, 315 ЦПК України
колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: