Справа № 361/1624/14-ц Головуючий у І
інстанції Петришин Н.М.Провадження №
22-ц/780/3231/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 51
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Малорода
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 31 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Дочірнього
підприємства «Рожниторф» Державного
підприємства «Київторф» про
поновлення на роботі, стягнення
грошової компенсації за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з вказаним позовом до
Дочірнього підприємства «Рожниторф»
Державного підприємства «Київторф»
про поновлення на роботі, стягнення
грошової компенсації за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,
посилаючись на те що, з 16 січня 2007 року
згідно наказу №3 від 16 січня 2007 року
Державного підприємства «Київторф»
його призначено на посаду директора
Дочірнього підприємства «Рожниторф» з
посадовим окладом згідно штатного
розкладу.

Наказом №2 від 10 лютого 2014 року
Державного підприємства «Київторф»
його звільнено і в п.1 якого зазначено:
«Звільнити ОСОБА_1, директора ДП
«Рожниторф» ДП «Київторф» із займаної
посади з 10 лютого 2014 року у зв'язку з
вчиненням дій, внаслідок яких
несвоєчасно виплачується заробітна
плата працівникам підприємства, згідно
п.1.1. ст.41 КЗпП України».

Вважав дії ДП «Рожниторф» щодо
звільнення неправомірними, а наказ №2
від 10 лютого 2014 року таким, що не
відповідає вимогам законодавства,
оскільки він (позивач) від 10 до 14 лютого
2014 року перебував на амбулаторному
лікуванні.

14 лютого 2014 року його повідомили про те,
що він звільнений, але в наказі про
звільнення не надали можливості
розписатися і зазначити дату
ознайомлення. В результаті зазначених
дій зі сторони ДП «Рожниторф» стан
здоров'я його погіршився, і від 15 лютого
2014 року продовжено лікування на
стаціонарі до 19 лютого 2014 року.

Також зазначав, що звільнення згідно
п.1.1 ст.41 КЗпП України є безпідставним,
так як розрахунок по заробітній платі з
працівниками ДП «Рожниторф»
проводився згідно вимог законодавства.
Водночас у формулюванні наказу № 2 від
10 лютого 2014 року не зазначено, за які
періоди несвоєчасно виплачувалась
заробітна плата, адже такі обставини
відсутні, а також неможливо врахувати
ст.148 КЗпП України, якою визначено строк
для застосування дисциплінарного
стягнення. Також відповідачем не було
вчинено дій, які визначені ст.149 КЗпП
України, зокрема, при застосуванні
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

У зв'язку з викладеним просив поновити
його на посаді директора Дочірнього
підприємства «Рожниторф» Державного
підприємства «Київторф», зобов'язати
Дочірнє підприємство «Рожниторф»
Державного підприємства «Київторф»
виплатити грошову компенсацію у
розмірі середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, починаючи від 10
лютого 2014 року по дату поновлення на
роботі на посаді директора, а також
зобов'язати відповідача виплатити
(відшкодувати) моральну шкоду, яка
виникає з трудових правовідносин, у
розмірі 5 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 31 березня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу №3
від 16 січня 2007 року Державного
підприємства «Київторф» ОСОБА_1
призначено на посаду директора
Дочірнього підприємства «Рожниторф» з
посадовим окладом згідно штатного
розкладу.

Відповідно до наказу №2 від 10 лютого 2014
року Державного підприємства
«Київторф» державного концерну
«Укрторф» ОСОБА_1 звільнено із займаної
посади з 10 лютого 2014 року у зв'язку з
вчиненням дій, внаслідок яких
несвоєчасно виплачується заробітна
плата працівникам підприємства, згідно
п.1.1. ст.41 КЗпП України.

Також судом першої інстанції вірно
встановлено, що за статутом Дочірнього
підприємства «Рожниторф» Державного
підприємства «Київторф», з
відповідними змінами, зареєстрованими
05 квітня 2012 року, зазначене
підприємство засноване на підставі
дозволу Міністерства вугільної
промисловості України від 16 грудня 1998
року за №2-9345/73, яке здійснює управління
майном підприємств торф'яної галузі
українського концерну торф'яної
промисловості «Укрторф», згідно
протокольного рішення Ради концерну №2
від 17 грудня 1998 року та наказу
Державного підприємства «Київторф»
(засновника) № 30 від 06 червня 2001 року.

Відповідно до п.п.6.1. та 6.2. Статуту
Дочірнього підприємства «Рожниторф»
Державного підприємства «Київторф»
управління підприємством здійснює
його директор. Наймання директора
здійснюється шляхом укладення з ним
контракту. Директор підзвітний та
підконтрольний Засновнику.

Отже засновником Дочірнього
підприємства «Рожниторф» є Державне
підприємство «Київторф», до
повноважень якого входить призначення
директора Дочірнього підприємства
«Рожниторф» та відповідно і
звільнення. Зокрема, наказ про
звільнення позивача приймав в.о.
директора Державного підприємства
«Київторф». Позовні вимоги пред'явлені
до Дочірнього підприємства
«Рожниторф», яке наказ про звільнення
не видавало.

Крім того, судом першої інстанції в
порядку ст.10 ЦПК України представнику
позивача роз'яснено про те, що до участі
у даній справі не залучено належного
відповідача - Державне підприємство
«Київторф», однак представник позивача
пояснив, що на його думку, саме Дочірнє
підприємство «Рожниторф» є належним
відповідачем.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Твердження апелянта про те, що оскільки
його право на працю було порушено
безпосередньо Дочірнім підприємством
«Рожниторф» і трудові відносини в
нього виникли саме з даним
підприємством, то і відповідачем
повинен виступати саме Дочірнє
підприємство, а не Державне
підприємство «Київторф» (засновник)
колегією суддів теж не може бути
прийнятим до уваги, оскільки воно
суперечать матеріалам справі та не
підтверджено жодними доказами.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
відмовивши у задоволенні позовних
вимог до Дочірнього підприємства
«Рожниторф» про поновлення на роботі
за безпідставністю та
необґрунтованістю, оскільки вказаний
відповідач не видавав наказ про
звільнення, а тому не є належним
відповідачем. Також судом першої
інстанції вірно відмовлено у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
оскільки вони є похідними від
поновлення на роботі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 31 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Малород О.І.