Справа № 548/954/14-ц
Провадження №6/548/78/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року Хорольський районний суду
Полтавської області в складі:

головуючого –судді
Старокожко В.П.,

при секретарі –Листопад
Л.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Хорол подання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Хорольського районного управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за
кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець ВДВС
Хорольського РУЮ ОСОБА_1 за погодженням
із начальником цієї установи
звернулася до суду із поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон.

В поданні вказувалося, що у
відділі державної виконавчої служби
Хорольського районного управління
юстиції на виконанні перебуває
виконавче провадження ВП 15053767 по
виконанню виконавчого листа № 2-114
виданого 29.09.2009 року Хорольським
районним судом про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина - Арсенія, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 30.01.2007 року і до досягнення дитиною
повноліття.

27.03.2003 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття провадження з виконання
виконавчого листа № 2-114, копії якого
направлено сторонам.

Станом на 01.04.2014 року
заборгованість по виконавчому
провадженню по примусовому виконанню
вищезазначеного виконавчого листа
залишається не сплачена, борг
становить 33 699,40 грн.

Виконуючи вимоги ч. 2 ст. 377-1
ЦПК України, з метою негайного розгляду
подання суд не повідомляв про місце та
час розгляду справи та не викликав в
судове засідання всіх сторін та
заінтересованих осіб, обмежившись
викликом в судове засідання ініціатора
подання.

В судове засідання
державний виконавець ВДВС
Хорольського РУЮ ОСОБА_1 не з'явилася
проте надала суду заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали додані
до подання, суд на підставі
встановлених фактичних обставин
справи приходить до наступних
висновків.

Випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України визначено в Законі України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України» (далі по
тексту Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов’язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

Частиною 4 вказаної статті
Закону передбачено, що паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право в разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи або
керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов’язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної
особи у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Аналіз наведених норм
закону дає підстави для висновку, що
суд має право встановити щодо боржника
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України лише за умови доведення та
документального підтвердження факту
ухилення боржника, який має паспорт для
виїзду за кордон і з цією метою має
намір та реальну можливість вибути за
межі України, з метою уникнення від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх
зобов’язань.

З матеріалів справи
вбачається, що на підставі рішення
Хорольського районного суду
Полтавської області видано дублікат
виконавчого листа № 2-114 про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина - Арсенія, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 30.01.2007 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Станом на 01.04.2014 року
загальна сума заборгованості ОСОБА_2
перед ОСОБА_3 становить 33 699,40 грн.

Разом з тим, суд вважає, що
наявність даної суми заборгованості не
свідчить про ухилення боржника від
виконання зобов’язання покладеного на
нього рішенням суду, так як із
матеріалів подання і доданих
документів не вбачається, що боржник
має майно чи заробітки і ухиляється від
сплати аліментів.

Також в матеріалах подання
та із самого подання не вбачається, що у
ОСОБА_2 є закордонний паспорт, з яким
він може виїхати до країн, куди
можливий в’їзд лише із закордонним
паспортом, чи обґрунтовані дані про
його намір виїхати до Російської
Федерації чи Республіки Білорусь,
в’їзд до яких можливий із паспортом
громадянина України, також не наведено
достатньо обґрунтованих даних, що ці
дії він буде вчиняти саме з метою
невиконання судового рішення.

Саме встановлення та
доведення таких даних є обов’язковою
умовою для встановлення щодо боржника
тимчасового обмеження права виїзду за
межі України.

Будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від
виконання обов’язку сплачувати
аліменти державний виконавець в
поданні та матеріалах доданих до нього
не навів також не навів мотивів
доцільності та ефективності
встановлення щодо останнього
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Суд наголошує, що
застосування таких обмежень може мати
місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

За таких обставин справи та
відповідно до зазначених норм
матеріального і процесуального права,
суд вважає, що наведені в поданні
державного виконавця обставини не
можуть бути в даному випадку визнані
такими, що свідчать про умисне ухилення
боржника від виконання судових рішень
в контексті положень ст. 377-1 ЦПК
України, ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України» та ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» та про його намір виїхати
за межі України з метою уникнення
виконання судових рішень.

Керуючись ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України», ст.
11 Закону України «Про виконавче
провадження», 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні
подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Хорольського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена
до Апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі до Хорольського
райсуду апеляційної скарги про
апеляційне оскарження протягом 5 днів.
Особи, що брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення ухвали, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 5
днів з дня отримання копії цієї
ухвали.

Головуючий: