Справа № 1006/5084/12 Головуючий у І
інстанції Унятицький Д.Є.Провадження №
22-ц/780/2395/14 Доповідач у 2 інстанції
Суханова Є.М.Категорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Київської області у складі:-

Головуючого: Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О. М., Мережко М. В.,

при секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Бородянського
районного суду Київської області від 04
лютого 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
Здвижівська сільська рада, Бородянська
районна державна адміністрація
Київської області, про усунення
перешкод у користуванні і володінні
земельними ділянками та за зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
Бородянської філії ТОВ "Українська
експертна група", Здвижівської
сільської ради, треті особи -
Макарівська Землевпорядна організація
СПД ОСОБА_5 (ПП "Ресурс"), відділ
Держземагентства у Бородянському
районі Київської області про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, визнання державного акту на
право власності на земельну ділянку
нечинним, скасування рішення сесії
Здвижівської сільської ради в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою, щодо складання
державного акту,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним
позовом, мотивуючи його тим, що у грудні
2011 року він придбав житловий будинок
АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки
площами по 0,25 га. Частину земельної
ділянки було самовільно захоплено з
сусідньої території і громадяни ОСОБА_3
та ОСОБА_4 почали будувати приміщення
кафе з колишнього магазину. Тому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просив зобов'язати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити тверді межі
між земельною ділянкою ОСОБА_2, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та суміжною
земельною ділянкою, що знаходиться в
АДРЕСА_2 Зобов'язати відповідачів
знести частину прибудованих приміщень
до будівлі власними силами та засобами,
які побудовані та знаходяться на межі
та частині земельної ділянки позивача
в АДРЕСА_1 Зобов'язати відповідачів
поновити власними силами та засобами
металевий паркан між земельною
ділянкою ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та
суміжною ділянкою по АДРЕСА_2

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із
вказаною зустрічною позовною заявою,
мотивуючи її тим, що вони як
співвласники магазину в АДРЕСА_2
самовільно провели ремонтні роботи
приміщення магазину із незначною
реконструкцією даху та добудови. На
даний час за ними зареєстровано право
власності на кафе-магазин за вказаною
адресою. На початку грудня 2011 року вони
звернулися із заявою до Здвижівської
сільської ради про надання земельної
ділянки в оренду. Разом з представником
Здвижівської сільської ради визначили
межі та площу земельної ділянки.
Рішенням 12 сесії 6 скликання
Здвижівської сільської ради від 13
грудня 2011 року ОСОБА_3, та ОСОБА_4 надано
дозвіл на розробку технічної
документації щодо надання земельної
ділянки площею 0,0537 га в оренду для
обслуговування магазину по АДРЕСА_2. На
стадії присвоєння кадастрового номеру
при виготовленні технічної
документації було виявлено накладення
межі сусідньої земельної ділянки на
земельну ділянку ОСОБА_6, яка належить
ОСОБА_2 Отже до земельної ділянки яка
перебуває у власності ОСОБА_2 відійшла
частина земельної ділянки необхідна
для обслуговування об'єкту
нерухомості, що належить позивачам за
зустрічним позовом.

Тому з урахуванням уточненої
зустрічної позовної заяви від 10 січня
2013 року, просили визнати нечинним та
скасувати Державний акт серія ЯИ№483541
на право власності на земельну ділянку
на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення 11
сесії 5 скликання Здвижівської
сільської ради від 06 березня 2007 року,
площею 0,25 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 та 30 жовтня 2009 року
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі. Визнати
нечинним та скасувати рішення 11 сесії 05
скликання Здвижівської сільської ради
від 06 березня 2007 року, в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку площею 0,25 га, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель в
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6. Стягнути з
ОСОБА_2 понесені судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_7 позов підтримали
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, вважали, що зустрічний
позов не підлягає задоволенню.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_8
проти позову ОСОБА_2 заперечував,
позовні вимоги зустрічного позову
підтримав, викладене в ньому
підтвердив.

Представник Здвижівської сільської
ради Козир Р.І. в судовому засіданні
позов ОСОБА_2 не визнала, а зустрічну
позовну заяву підтримала, пояснивши, що
при приватизації земельної ділянки
ОСОБА_6 в зв'язку з відсутністю паркану
між спірними земельними ділянками
ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка,
яка призначалась для обслуговування
магазину.

Відповідач - Бородянська філія ТОВ
"Українська експертна група" та треті
особи - Бородянського району Київської
області, Бородянська районна Державна
адміністрація Київської області,
Макарівська землевпорядна організація
СПД ОСОБА_5 (ПП Ресурс"), відділ
Держземагентства у Бородянському
районі Київської області
представників в судове засідання не
направили, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 04 лютого 2014 року
в позові ОСОБА_2 було відмовлено.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідно до договору
купівлі продажу житлового будинку (т.1
а.с.9) ОСОБА_2 є власником житлового
будинку в АДРЕСА_1, та відповідно до
договору купівлі продажу земельної
ділянки від 09 грудня 2011 року (т.1 а.с.11)
власником земельної ділянки за цією ж
адресою площею 0,25 га, яка призначена
для будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель та споруд. Зазначена земельна
ділянка була продана ОСОБА_2 ОСОБА_6, яка
була її власником відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ №483541 на
підставі рішення Здвижівської
сільської ради від 06 березня 2007 року, що
підтверджується також копією
державного акту на право власності на
земельну ділянку (т.1 а.с.14-15).

Відповідно до копії технічної
документації із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право власності на земельну ділянку
(т.1. а.с.187-201) державний акт на право
власності на земельну ділянку в
АДРЕСА_1 площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
виданий на підставі рішення
Здвижівської сільської ради від 06
березня 2007 року про виділення та
передачу безкоштовно у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки.
Рішення про затвердження технічної
документації, щодо відведення
земельної ділянки не приймалось.

9 липня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
придбали в рівних частках ? частку
магазину в АДРЕСА_2, що підтверджується
копією договору купівлі-продажу (т.1
а.с.75).

Із копій свідоцтв про право власності
на нерухоме майно (т.1 а.с.78-81)
вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
являються співвласниками нежитлової
будівлі в АДРЕСА_1-а.

Висновком експерта за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи від 16
грудня 2013 року (т.2 а.с.48-59), встановлено,
що земельна ділянка в АДРЕСА_1
накладається на частину земельної
ділянки, яка знаходиться під будівлею
магазину по АДРЕСА_2 а норми забудови
при проведенні робіт з реконструкції
будівлі магазину в кафе-магазин по
АДРЕСА_2 відносно земельної ділянки по
АДРЕСА_1 не порушені (т.2 а.с.56 18 сторінка
висновку) межі земельних ділянок
згідно з фактичним користуванням не
накладаються (19 сторінка висновку).

Зважаючи на викладене, підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 не
вбачається.

Разом з тим, суд першої інстанції,
встановивши зазначені обставини щодо
позовних вимог позивача за первісним
позовом, допустив процесуальну
помилку, задовольнивши зустрічний
позов, порушивши норми матеріального
та процесуального права та не
врахувавши обставини, які мають
принципове значення по спрві, а саме:-.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області у цивільній справі №
1006/5084/12 (2-1126/12) за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:-
Здвижівська сільська рада
Бородянського району Київської
області, Бородянська районна державна
адміністрація Київської області про
усунення перешкод у користуванні і
володінні земельними ділянками та про
приведення у попередній стан земельних
ділянок, шляхом знесення самовільно
прибудованих приміщень до будівлі та
за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бородянської філії
ТОВ «Українська експертна група»,
Здвижівська сільська рада,
заінтересована третя особа
Макарівська землевпорядна організація
СПД ОСОБА_5 (ПП «Ресурс»), Управління
Держкомзему у Бородянському районі
Київської області про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, визнання державного акту про
право власності на земельну ділянку не
чинним, скасування рішення
Здвижівської сільської ради в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою, щодо складання
державного акту - зустрічні позовні
вимоги було задоволено частково, в
частині скасування державного акту про
право власності на земельну ділянку
Позивача за первісним позовом та
стягнення судових витрат пропорційно.

Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звертатися
до суду за захистом своїх порушених
прав, невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Керуючись ст.ст. 13, 292 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права та обов'язки,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку рішення суду першої інстанції
повністю або частково.

Колегія суддів, із прийнятим рішенням
суду першої інстанції за первісним
позовом ОСОБА_2 не погоджується та
вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте на підставі
неправильного застосування норм
чинного законодавства та на підставі
висновків, що не відповідають дійсним
обставинам справи.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно вирішив справу
згідно з нормами матеріального та
процесуального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
також правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. (Ст. 213 ЦПК України).

З матеріалів справи та доказами, які
були надані сторонами вбачається
наступне:-

19 жовтня 2012 року гр. ОСОБА_2, - Позивач за
первісним позовом, звернувся до
Бородянського районного суду
Київської області із позовною заявою
до гр. ОСОБА_3, та гр. ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні і володінні
земельними ділянками та про приведення
у попередній стан земельних ділянок,
шляхом знесення самовільно
прибудованих приміщень до будівлі.

Заявлені позовні вимоги гр. ОСОБА_2
обґрунтовувались наступним:

У грудні 2011 року гр. ОСОБА_2 (Позивач за
первісним позовом), за договорами
купівлі-продажу, придбав у приватну
власність житловий будинок, та дві
земельні ділянки, що розташовані за
адресою АДРЕСА_1

Земельну ділянку, на якій розташований
житловий будинок, кадастровий номер
:01:004:0046, площею 0,25 га, цільове
призначення: для будівництва і
обслуговування житлового будинку
господарських будівель і споруд,
придбав у її попереднього власника гр.
ОСОБА_6, згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладеного 09 грудня 2011 року.

Доказом, щодо підтвердження права
власності гр. ОСОБА_2 на спірну земельну
ділянку є наступні правовстановлюючі
документи:

1. Договір купівлі-продажу земельної
ділянки, укладений з гр. ОСОБА_6,
посвідчений ОСОБА_10, приватним
нотаріусом Бородянського районного
округу. Київської області 09.12.2011 року,
та зареєстрований в реєстрі за № 3684;

2. Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 483541,
виданий на ім'я ОСОБА_6 ЗО жовтня 2009 року
Управлінням Держкомзему у
Бородянському районі Київської
області та зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 47,
відомості щодо зміни власника, до якого
були внесені приватним нотаріусом
Бородянського районного округу
Київської області 09.12.2011 року, та
зареєстровані в поземельній книзі за
реєстровим номером 010040046:3:01 від 20
грудня 2011 року за підписом начальника
управління Держкомзему у
Бородянському районі Київської
області Є.В. Петрук;

3. Витяг з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно Серії СЕК № 345779
від 26.03.2013 року;

4. Витяг з державного земельного
кадастру про земельну ділянку № НВ-313 від 05.04.2013 року;

В кінці 2011 року, на сусідній земельній
ділянці, що знаходиться по АДРЕСА_2, в с.
Здвижівка, Бородянського району,
Київської області, гр. ОСОБА_3 та гр.
ОСОБА_4 (Відповідачі за первісним
позовом) розпочали реконструкцію
будівлі магазину, який останні
придбали 09.07.2011 року за договором
купівлі-продажу на правах спільної
часткової власності в Клавдіївського
сільського споживчого товариства
(надалі за текстом - «Будівля
магазину»).

До початку будівельних робіт,
Відповідачі демонтували наявну, на той
час, частину старого дерев'яного
паркану, який проходив по всій межі
спірної земельної ділянки, і без згоди
апелянта розмістили на ній свої
будівельні матеріали.

Будівельні роботи Відповідачі
проводили без наявності будь-якої
дозвільної документації, збільшуючи
при цьому розміри та геометрію будівлі
магазину, шляхом здійснення прибудов
до його основної частини.

В результаті дій відповідачів, було
самовільно захоплено частину спірної
земельної ділянки, шляхом зведення
(будівництва) капітальної будівлі та
металевого паркану на частині
території земельної ділянки позивача
ОСОБА_2

Тому, апелянт-позивач за первісним
позовом, в своїй заяві про уточнення
своїх позовних вимог, просив суд
зобов'язати відповідачів ОСОБА_3, та .
ОСОБА_4, відновити тверді межі між
земельною ділянкою ОСОБА_2 та суміжною
з нею земельною ділянкою, що
знаходиться по АДРЕСА_2

- зобов'язати Відповідачів знести
частину прибудованих до будівлі
магазину приміщень, які знаходяться на
межі та частині земельної ділянки
позивача;

- зобов'язати Відповідачів поновити
власними силами та засобами паркан,
який проходив по твердій межі, між
земельною ділянкою ОСОБА_2 та суміжною
з нею земельною ділянкою, що
знаходиться по АДРЕСА_2

У своїй зустрічній позовній заяві,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимагають усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, визнання державного акту про
право власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_2 не чинним, скасування рішення
Здвижівської сільської ради в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою, щодо складання
державного акту.

Свої вимоги гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3
обґрунтовують тим, що на початку грудня
2011 року останні звернулися із заявою до
Здвижівської сільської ради з метою
отримання в орендне користування
земельної ділянки, що знаходиться під
будівлею магазину.

Рішенням 12 сесії 6-го скликання
Здвижівської сільської ради від 13
грудня 2011 року гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3,
було надано дозвіл на розробку
технічної документації щодо передачі в
орендне користування земельної
ділянки площею 0,0537 Га для
обслуговування будівлі магазину по
АДРЕСА_2 Під час виготовлення технічної
документації, на стадії присвоєння
кадастрового номеру та формування
земельної ділянки для обслуговування
«Будівлі магазину» було виявлено
накладення її меж на межі суміжної
земельної ділянки гр. ОСОБА_2

Тому, з урахуванням уточненої
зустрічної позовної заяви гр. ОСОБА_4 та
гр. ОСОБА_3 від 10 січня 2013 року, останні
просили:

- визнати нечинним та скасувати
Державний акт серії ЯИ №483541 на право
власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_2. виданого на підставі рішення 11
сесії 5 скликання Здвижівської
сільської ради від 06 березня 2007 року,
площею 0,25 Га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 та 30 жовтня 2009 року
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди;

- визнати нечинним та скасувати рішення
11 сесії 5 скликання Здвижівської
сільської ради від 06 березня 2007 року, в
частині затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку Позивача
за первісним позовом, гр. ОСОБА_2

Висновком експерта, за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи від 16
грудня 2013 року, встановлено, що мають
місце накладення меж земельної ділянки
гр. ОСОБА_2, згідно даних державного
Акту на право власності на земельну
ділянку серія ЯИ № 483541 від 2009 року на
частину земельної ділянки, яка
знаходиться під Будівлею магазину.

За результатами розгляду справи, у
відповідності до ст. 120 ЗК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, судом
першої інстанції, в позові гр. ОСОБА_2
було відмовлено, зустрічні позовні
вимоги гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 було
задоволено в частині визнання
недійсним Державного акту ЯИ № 483541 на
право власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_2 та стягнення судових витрат
пропорційно.

Колегія суддів вивчивши матеріали
справи та докази, надані сторонами,
прийшла до висновку, що даний стан
речей є таким, що продовжує порушувати
право власності на землю, гарантоване
державою, у відповідності до ст.ст. 14, 41
Конституції України, тому як,- кожен має
право володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Суд першої інстанції, при дослідженні
та розгляді матеріалів позову,
всупереч нормам діючого законодавства,
не повно та не всебічно дослідив усі
обставини даної справи, крім того,
рішення суду першої інстанції було
прийнято з порушенням норм
процесуального права та при
неправильному застосування норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Порушення застосування норм
матеріального права вбачається у
наступному:

Судом першої інстанції порушені
процесуальні матеріальні норми,
викладені в ст. 11,60, 212,213 ЦПК України , а
саме:

Вимоги позивачів за зустрічним позовом
гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 щодо визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку з
підстав порушення їх прав на земельну
ділянку, не підлягають судовому
захисту в один із способів
передбачений чинним законодавством,
зокрема ст. 152 ЗК України, так як,
останні повинні мати необхідний обсяг
прав та обов'язків щодо володіння та
користування своєю землею, тобто
позивачі повинні мати право власності
чи право користування земельною
ділянкою, яка знаходиться під будівлею
магазину по АДРЕСА_2 а саме:

У відповідності до ст. 125 Земельного
Кодексу України, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації, а право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладання договору оренди і його
державної реєстрації.

Право власності та право користування
земельною ділянкою, згідно ч. 1 ст. 126
Земельного Кодексу України,
оформлюється відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.»

За таких обставинах, гр. ОСОБА_4 та гр.
ОСОБА_3 не надали суду першої інстанції
документ, що посвідчує право власності
чи право користування земельною
ділянкою, яка знаходиться під будівлею
магазину по АДРЕСА_2 яким повинен бути
державний акт на право власності чи
право користування на земельну
ділянку, або ж договір оренди, а також
не надали суду доказів відведення її
меж у натурі.

Вимоги, які зазначають позивачі в
своєму зустрічному позові, мають бути
підтверджені засобами доказування,
передбачені саме ст.ст. 125, 126 Земельного
Кодексу України і не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування, зокрема,- показами
свідків, іншими документальними
доказами, які не є тими
правовстановлюючими документами,
перелік яких встановлений вказаними
вище нормами акту земельного
законодавства України та нормами
цивільного законодавства.

Так, згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень, суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно з вимогами ст. 59 ЦПК України, суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Таким чином, гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 не
мають законного права власності чи
права користування земельною ділянкою,
яка знаходиться під їх будівлею
магазину, а тому не можуть порушити чи
позбавити ОСОБА_2 у будь-який спосіб,
жодних прав на земельну ділянку.

При цьому, судом першої інстанції, не
було прийнято до уваги доводи ОСОБА_2
про те, що гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3, як
позивачі за зустрічним позовом, є
неналежними позивачами по справі,
оскільки здійснюють користування
земельною ділянкою, на якій
знаходиться їх будівля магазину, без
жодних на те правових підстав, тобто
здійснюють виключно фактичне
користування земельною ділянкою, яка,
на момент розгляду справи в суді,
належить територіальній громаді села
Здвижівка, Київської області, від імені
та в інтересах якої, суб'єктом права
комунальної власності виступає
Здвижівська сільська рада.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів, щодо розмежування земель
державної та комунальної власності»
від 06.09.2012 року за № 5245-УІ закріплено, що
з 01.01.2013 року - землі державної та
комунальної власності є розмежованими.

При цьому, реалізація права власності
чи користування земельною ділянкою
реалізується лише на підставі
державної реєстрації прав власності на
земельну ділянку (сформований
земельний об'єкт).

Тобто, цим самим також підтверджується,
що право власності або право
користування, що мало б бути у гр.
ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 або також право на
передачу в користування у Здвижівською
сільською радою, реалізується виключно
і тільки на підставі державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку під Будівлею магазину.

Таким чином, судом першої інстанції при
дослідженні та розгляді матеріалів
справи, не було належним чином оцінено
належність, допустимість та
достовірність доказів наданих гр.
ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3, згідно ст. 212 ЦПК
України, судом не було враховано
обов'язку Позивачів за зустрічним
позовом, довести ті обставини, на які
вони посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень у відповідності до
ст. 60 ЦПК України.

При цьому, судом першої інстанції не
було звернуто увагу на приписи,
принципово важливих для вирішення
справи, положень чинного
законодавства, не враховано
особливостей правового статусу
учасників спору, не досліджено
правової природи відносин, що виникли
між сторонами, та не було дано цим
відносинам належної правової оцінки.

Неправильне застосування судом першої
інстанції, матеріальних норм,
визначених в ст. 120 ЗК України, що в свою
чергу є порушенням процесуальної норми
визначеної в ст. 213 ЦПК України.

В своєму рішенні від 04 лютого 2014 року
суд першої інстанції керувався ст. 120 ЗК
України, у відповідності до якої,
прийняв рішення про скасування
державного Акту на право власності на
Земельну ділянку гр. ОСОБА_2 та визначив
наступне:

«Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_2
належить земельна ділянка, до якої
входить частина земельної ділянки, яка
знаходиться під будівлею кафе-
магазину, що відповідно до ст. 120 ЗК
України порушує права позивачів за
зустрічним позовом, як власників
нерухомого майна, то позовні вимоги
зустрічного позову про визнання
недійсним державного акту підлягають
задоволенню».

Разом з тим, слід зазначити, що ст. 120 ЗК
України передбачає право на перехід
права на земельну ділянку у разу
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду за
цивільно-правовою угодою, істотною
умовою якої, відповідно п.6 цієї ж
статті, є наявність кадастрового
номеру земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на ці об'єкти.

Судом першої інстанції була не
правильно застосована правова норма,
яка регулює право на земельну ділянку,
тобто право на перехід прав на земельну
ділянку за цивільно-правовою угодою, і
ніяким чином не може застосовуватися
до регулювання інших відносин, і не
може визначати підстав припинення
права власності на земельну ділянку, і
тим самим передбачати підстав
скасування чи визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку.

Таким чином судом першої інстанції,
було здійснено неправильне
застосування матеріального права у
разі застосування закону, який не
поширюється на ці правовідносини,
внаслідок неправильної юридичної
кваліфікації правовідносин або
неправильного витлумаченого закону, що
призвело до порушення процесуальних
норм визначених в ст. 213 ЦПК України,
відповідно до якої рішення суду
повинно бути законний і обґрунтованим,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Судом першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи відповідно до вимог ст. 192
ЦПК України.

Згідно ст. 309 ЦПК України, підставою для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції є «неповне з'ясування
обставин, що мають значення для
справи».

В даному випадку судом першої
інстанцій, при дослідженні та розгляді
матеріалів у справі, всупереч нормам
діючого законодавства, не було
виконано всіх вимог цивільного
процесуального законодавства відносно
повноти та всебічного розгляду
обставин даної справи, не звернуто
увагу на питання, що мали б
вирішуватися в справі для правильного
прийняття судового рішення по суті, а
саме:

1. Порушення права гр. ОСОБА_2, як
власника земельної ділянки.

2. Наявність перешкод у фактичному
користуванні земельною ділянкою гр.
ОСОБА_2

3. Не прийнято до уваги факт
невідповідності закону, проведеної
реконструкції будівлі магазину за
відсутності на час її проведення у гр.
ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 будь-яких
дозвільних документів, і тим більше
документів, що можуть підтверджувати у
відповідності до ст. 125 ЗК України право
власності або право постійного
користування на земельну ділянку, і тим
більше їх відсутність під час
проведення реєстрації права власності
на реконструйовану будівлею магазину.
(копії відповідей на запити та
звернення гр. ОСОБА_2 до відповідних
державних установ, що підтверджують
проведення реконструкції будівлі
магазину з грубим порушенням гр. ОСОБА_4
та гр. ОСОБА_3 норм діючого
законодавства, та притягнення останніх
до адміністративної відповідальності).

Таким чином, судом першої інстанції,
було залишено поза увагою ті обставини,
що мають значення для вирішення справи,
а також не було виконано всіх вимог
процесуального законодавства відносно
повноти та всебічного розгляду, в
результаті чого, суд першої інстанції
прийшов до неправильного висновку, при
цьому не дослідивши всіх обставин
справи в їх сукупності,

Відповідно до вимог статті 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Суд першої інстанції, при ухваленні
оскаржуванного рішення, повинен був
також врахувати вимоги про те, що в
діючому законодавстві передбачено
чіткий перелік припинення права
власності на земельну ділянку
визначений ст. 140 ЗК України.

Так, підставами припинення права
власності на земельну ділянку є:

- добровільна відмова власника від
права на земельну ділянку;

- смерть власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця;

- відчуження земельної ділянки за
рішенням власника;

- звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора;

- відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб;

- конфіскація за рішенням суду;

- не відчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Указаний перелік є вичерпним.

Згідно із ст.ст. 14, 41 Конституції
України закріплено, що право власності
на землю гарантується державою. Це
право надувається і реалізується
громадянами виключно відповідно до
закону.

Кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не можу бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Таким чином, судом першої інстанцій не
було досліджено всіх обставин справи в
їх сукупності, застосовано недопустими
норми матеріального права, що призвело
до позбавлення права гр. ОСОБА_2
володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю.

На підставі наведеного, керуючись
вимогами ст.ст. 10, 27, 60, 294-296, 307,309, 313-315
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 04 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити
перешкоди у володінні та користуванні
ОСОБА_2, належних йому земельних
ділянок та поновити за ОСОБА_2
Олексієвичем межі володіння
земельними ділянками за адресою:
АДРЕСА_1 згідно кадастрового плану.

Усунути перешкоди, щодо користування
ОСОБА_2 належних йому земельних ділянок
та поновити за ОСОБА_2 межі володіння
земельними ділянками за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом знесення прибудованих
відповідачами приміщень до будівлі за
адресою: Київська область,
Бородянський район, с. Здвижівка,
АДРЕСА_2, за рахунок відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

У задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_4. та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та визнання
державного акту на право власності на
земельні ділянки не чинним відмовити
повністю.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції.