Номер провадження 2/754/2291/14
Справа №754/1600/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарях - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи - Відділ державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві, Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання договору
укладеним, визнання права власності на
автомобіль, звільнення майна з під
арешту

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суд з позовом про
визнання договору укладеним, визнання
права власності на автомобіль,
звільнення майна з під арешту.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 26
лютого 2010 року між нею та ОСОБА_2
укладено в простій письмовій формі
договір купівлі - продажу автомобіля
MITSUBISHI OUTLENDER, д/н НОМЕР_1.

Вищезазначений автомобіль продано за 80
000 грн., що підтверджується відповідною
розпискою відповідача ОСОБА_2

Оскільки сторони угоди досягнули згоди
щодо всіх умов купівлі - продажу
автомобіля, ОСОБА_1 надала ОСОБА_2
довіреність на право користування та
розпорядження автомобілем строком на 3
роки, яка дійсна до 26 лютого 2013 року.

В подальшому сторони домовилися зняти
автомобіль з реєстраційного обліку та
оформити нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу автомобіля,
чого зроблено не було, так як позивач не
міг зв'язатися з відповідачем.

19 грудня 2013 року позивачу стало відомо,
що постановою Відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
м. Києві на транспортний засіб
накладено арешт внаслідок невиконання
ОСОБА_2 зобов'язань перед третіми
особами.

Таким чином, позивач не має можливості
розпоряджатися майном, за яке сплатила
кошти.

Посилаючись на викладене, норми
цивільного законодавства, ОСОБА_1
просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI OUTLENDER,
д/н НОМЕР_1, що був укладений між нею та
ОСОБА_2 26.02.2010 року, визнати за нею право
власності на зазначений транспортний
засіб та звільнити його з-під арешту, що
був накладений Відділом примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в
м. Києві 11.10.2013 року.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав, просить
його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов
визнав, проти задоволення позову не
заперечує.

Представник відповідача - Управління
ДВС ГУЮ у м. Києві в судове засідання не
з'явився, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Відділу ДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві в судове
засідання також не з'явився, про дату та
час слухання справи повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Представник третьої особи ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в судовому
засіданні позов не визнав, проти
задоволення заперечував, посилаючись
на його безпідставність та
необґрунтованість, оскільки позивачем
не надано доказів дотримання процедури
набуття права власності на автомобіль.

Заслухавши пояснення учасників
розгляду справи та дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для прийняття
визнання позову відповідачем та
відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
автомобіль “MITSUBISHI OUTLENDER”, д/н НОМЕР_1
відповідно Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2 від
12.09.2006 року зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_2 - відповідачем у
справі (а.с. 9).

26 лютого 2010 року ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_1 грошові кошти за належний йому
автомобіль в розмірі еквівалентному 10
000 доларів США (а.с. 12).

Того ж 26 лютого 2010 року ОСОБА_2 надав на
ім'я ОСОБА_1. та/або ОСОБА_5 та/або ОСОБА_6
на право керувати та розпоряджатися
автомобілем (а.с. 11).

Строк дії довіреності - 3 роки , до 26
лютого 2013 року.

Позивач, вважаючи, що вона набула право
власності на автомобіль просить суд
визнати угоду купівлі - продажу
укладеною, визнати за нею право
власності на зазначений транспортний
засіб та зняти з нього арешт.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у 20 і більше разів
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян повинні вчинятися у
письмові формі.

Письмова форма договору купівлі -
продажу автомобіля передбачена й
постановою Кабінету міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1338, якою
затверджені Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок.

Пунктом 4 зазначених Правил
встановлено, що перед відчуженням
транспортний засіб повинен бути знятий
з реєстраційного обліку в підрозділі
ДАІ.

Відповідно до п. 44 зазначених Правил
зняття з обліку транспортних засобів
здійснюється після їх огляду в
підрозділі ДАІ на підставі заяви
власника з поданням документа, що
посвідчує його особу.

Як вбачається з пояснень представників
позивача та відповідача, спірний
автомобіль не був знятий з
реєстраційного обліку в органах ДАІ та
залишався зареєстрованим за ОСОБА_2

Позивач, яка мала на це повноваження
відповідно до доручення, не подавала
заяву до органів ДАІ про зняття
автомобіля з реєстраційного обліку та
не знімала його з обліку.

Пунктом 43 Правил встановлено, що у
випадку зняття транспортного засобу з
реєстраційного обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті)
робиться відмітка про зняття з обліку
транспортного засобу для реалізації в
межах України.

Без дотримання зазначеної процедури
відповідач не мав права відчужувати
автомобіль, позивач його придбавати.

Пунктом 8 зазначених правил
встановлено, що правомірність
придбання транспортного засобу
підтверджується зазначеними в них
документами, зокрема, довідкою -
рахунком, виданою за формою згідно з
додатком № 1 Правил, договором або
іншими посвідченими у встановленому
порядку документами, що встановлюють
право власності на автомобіль.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що при відчуженні автомобіля
сторонами порядку, встановленого
законом не дотримано, а тому посилання
позивача на розписку про отримання
коштів та доручення від 26.02.2010 року як
на підставу набуття права власності на
автомобіль, є безпідставними, оскільки
суперечать вимогам чинного
законодавства.

Оскільки у встановленому законом
порядку позивач не набула права
власності на спірний автомобіль,
підстави для визнання за нею права
власності на спірний транспортний
засіб в судовому порядку відсутні.

При цьому суд приймає до уваги ту
обставину, що позивач, посилаючись на
придбання автомобіля саме нею, надала
доручення, видане відповідачем на
трьох осіб - її, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а не
тільки на неї.

Не підлягають задоволенню також вимоги
позивача щодо звільнення автомобіля
з-під арешту з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що в провадженні Відділу примусово
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
м. Києві знаходиться виконавче
провадження про солідарне стягнення із
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованості за договором кредиту в
розмірі 4 875 985,45 грн. (а.с. 35).

Постановою державного виконавця
Відділу примусово виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 11.10.2013
року накладено арешт на автомобіль, що
є предметом даної справи (а.с.36).

Як пояснив представник ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», рішення суду, по якому
відкрито зазначене виконавче
провадження, не виконано, банк має
право на задоволення своїх вимог
шляхом звернення стягнення на майно
боржника, у тому числі спірний
автомобіль.

За таких обставин суд підстав для
задоволення заяви позивача в частині
вимог про звільнення майна з під арешту
не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 328, 334,
657, 1000, 1008, 1009, ЦК України, Правилами
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, , а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінет Міністрів України від 7
вересня 1998 року № 1338, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя