У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко
В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-інвест» про розірвання договору
та стягнення коштів, за касаційною
скаргою комунального комерційного
унітарного підприємства «Фінансова
компанія «Житло-інвест» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13 серпня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 24 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив
розірвати укладений між сторонами
договір про участь у Фонді
фінансування будівництва, а також
стягнути з відповідача кошти у розмірі
294 822 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що з
метою отримання у власність
однокімнатної квартири АДРЕСА_1 між
сторонами укладено договір про участь
у Фонді фінансування будівництва. За
умовами вказаного договору він передав
відповідачу в управління грошові кошти
у розмірі 294 822 грн. Об'єкт будівництва
мав бути зданий в експлуатацію у
четвертому кварталі 2010 року, але на час
звернення до суду із позовом в
експлуатацію не зданий, що є підставою
для розірвання договору та повернення
внесених грошових коштів.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 24 жовтня 2013 року, позов
задоволено. Розірвано договір про
участь у Фонді фінансування
будівництва № КНТР - 000550/кВ від 13 липня
2010 року, укладений між ОСОБА_3 та
комунальним комерційним унітарним
підприємством «Фінансова компанія
«Житло-інвест» (далі - ККУП «Фінансова
компанія «Житло-інвест»). Стягнуто з
ККУП «Фінансова компанія
«Житло-інвест» на користь ОСОБА_3 294 822
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ККУП «Фінансова
компанія «Житло-інвест» просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом встановлено, що 13 липня 2010 року
між ККУП «Фінансова компанія
«Житло-інвест» (Фінансова компанія) та
ОСОБА_3 (Довіритель) укладено договір
про участь у Фонді фінансування
будівництва № КНТР - 000550/кВ, відповідно
до якого останній передає в управління
відповідача грошові кошти з метою
отримання у власність об'єкта
інвестування, а ККУП «Фінансова
компанія «Житло-інвест» зобов'язується
здійснити управління залученими
коштами в інтересах позивача (далі -
Договір).

За змістом Договору об'єктом
інвестування є 1-кімнатна квартира
АДРЕСА_1 заплановано ввести в
експлуатацію у четвертому кварталі 2010
року.

Позивач вніс на рахунок Фонду
фінансування будівництва грошові
кошти у розмірі 294 822 грн, що становить 100
% від вартості об'єкта інвестування.

Станом на день розгляду справи об'єкт
інвестування в експлуатацію не
введений.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що відповідачем
порушено умови договору про участь у
Фонді фінансування будівництва, у
зв'язку з чим на користь позивача
необхідно повернути передані ним у
довірче управління кошти.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України
«Про фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» (далі
- Закон) у разі порушення забудовником
строків спорудження об'єкта
будівництва або у разі неналежного
виконання управителем своїх
обов'язків, передбачених частиною
першою цієї статті, довіритель має
право вимагати від управителя
дострокового розірвання договору та
виплати йому коштів. Управитель
зобов'язаний виплатити довірителю
кошти у сумі, що визначається
відповідно до статті 20 цього Закону при
відмові довірителя від участі у ФФБ і
не може бути меншою за суму, внесену
довірителем до ФФБ.

Згідно із ч. 7 ст. 20 Закону сума коштів,
яка підлягає поверненню довірителю у
випадках, передбачених частинами
четвертою - шостою цієї статті,
повертається довірителю протягом п'яти
днів після здійснення управителем
наступної повної реалізації
відповідного об'єкта інвестування або
після введення об'єкта будівництва в
експлуатацію.

Частиною 9 ст. 20 Закону визначено, що для
ФФБ виду А виплата коштів довірителю не
може здійснюватися за рахунок іншого
ФФБ або власного майна управителя.

Згідно із п. 1.1. Договору довіритель на
підставі повного визнання ним Правил
фонду фінансування будівництва (виду А)
житлового будинку АДРЕСА_1,
затверджених уповноваженим органом
фінансової компанії, дає згоду на
участь у фонді фінансування
будівництва, бере на себе зобов'язання
виконувати Правила ФФБ, передає
фінансовій компанії в управління
грошові кошти з метою отримання у
власність об'єкта інвестування та
встановлює обмеження щодо окремих дій
фінансової компанії з управління цими
коштами, а фінансова компанія
зобов'язується здійснити управління
залученими коштами за винагороду в
інтересах Довірителя, на умовах,
визначених Правилами ФФБ та цим
договором.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору
довіритель має право до запланованої
дати введення об'єкта будівництва в
експлуатацію частково або повністю
отримати кошти з ФФБ у випадках,
передбачених Правилами ФФБ та з
урахуванням вимог чинного
законодавства.

Згідно із п. 3.3.7. Договору фінансова
компанія зобов'язана повернути
довірителю кошти, внесені ним до ФФБ, за
його письмовою заявою у разі його
відмови від участі у ФФБ та в інших
випадках, передбачених цим Договором
та Правилами ФФБ.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що згідно із ст. 20 Закону України
«Про фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю», у
разі дострокового припинення
управління майном, забудовник на
вимогу управителя ФФБ виду А,
зобов'язаний у визначений правилами
ФФБ строк перерахувати на рахунок ФФБ
кошти для подальшої виплати
довірителю.

Проте апеляційний суд, посилаючись на
ст. 20 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю», не
встановив обставини, які визначені
цією статтею.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 17 Закону
України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» для участі у фонді
фінансування будівництва виду «А»
виплата коштів довірителю не може
здійснюватися за рахунок іншого фонду
фінансування будівництва або власного
майна управителя. Із урахуванням вимог
ст. 3 Закону України «Про запобігання
впливу світової фінансової кризи на
розвиток будівельної галузі та
житлового будівництва» виплата коштів
проводиться банком після повернення
забудовником коштів в управління
управителю фонду фінансування
будівництва, які повертаються
довірителю після здійснення
управителем наступної реалізації
відповідного об'єкта інвестування або
після введення об'єкта в експлуатацію.

Вирішуючи спір, суди у порушення ст. ст.
213, 214, 303, 315 ЦПК України на зазначені
положення законів уваги не звернули, не
встановили, чи реалізований
відповідачем закріплений за позивачем
об'єкт інвестування та чи підлягає
поверненню сума коштів, сплачена у
рахунок участі у Фонді фінансування
будівництва, що має значення для
правильного вирішення спору.

З огляду на допущені судами порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, які мають важливе
значення для правильного її вирішення,
ухвалені у справі судові рішення
необхідно скасувати відповідно до ст.
338 ЦПК України та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-інвест»
задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 24 жовтня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко