Справа № 486/816/14-ц
Провадження № 2/486/450/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі:
головуючого - судді
Падалка В.О.

при секретарі - Асєєвій
А.А.

за
участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визначення порядку
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що квартира
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної часткової власності, а саме по
1/2 частці кожному. Посилаючись на те, що
добровільної згоди щодо визначення
порядку користування спірною
квартирою ними не досягнуто, просив
виділити у його користування жилу
кімнату площею 12,8 кв.м., разом з
балконом, а у користування відповідача
- жилу кімнату площею 10,5 кв.м. Залишити у
спільному користуванні жилу кімнату
площею 16,6 кв.м., лоджію, кухню, ванну
кімнату, вбиральню, коридор.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4
підтримав свої позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини
справи просив суд позов задовольнити.

Представник позивача, яка діяла на
підставі довіреності ОСОБА_1 в судовому
засіданні просила суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала повністю,
оскільки вважає, що запропонований
позивачем порядок користування
спірною квартирою буде значно
порушувати її права.

Крім того, в жилій кімнаті, яку позивач
просить виділити йому в користування,
знаходяться вбудовані меблі, виділені
їй у власність рішенням апеляційного
суду Миколаївської області від 04.12.2013
року та які не можливо відокремити від
цієї кімнати.

Також зазначила, що в спірній квартирі
зареєстрована та проживає її дочка від
першого шлюбу - ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_3, який
діяв на підставі договору про надання
правової допомоги від 11.07.2014 року, в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох або більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього,
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спірним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

У пункті 14 постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня 1995
року № 20 «Про судову практику у справах
за позовами про захист приватної
власності» роз'яснено, що квартира, яка
є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Право кожного із співвласників на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК
України.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 04.12.2013 року,
ухваленого в справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя, поділ
майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,
поділ боргів подружжя, стягнення 1/2
частини кредитів після припинення
шлюбних відносин, за ОСОБА_4 та ОСОБА_2
визнано право власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, за кожним (а.с. 5-10).

Вказана квартира розташована на 4
поверсі 14 поверхового будинку та
складається із трьох кімнат, житловою
площею 39,9 кв.м., у тому числі
ізольованої кімнати, житловою площею
10,5 кв.м., кімнати житловою площею 12,8
кв.м. та кімнати, житловою площею 16,6
кв.м., кухні площею 8,9 кв.м., ванної
кімнати площею - 2,5 кв.м., вбиральні - 1,4
кв.м., коридору - 11,9 кв.м., вбудованої
шафи - 1,1 кв.м., також квартира обладнана
балконом - 0,9 кв.м. та лоджією - 4,0 кв.м.
Тобто, на кожного із співвласників
припадає 19,95 кв.м. житлової площі
квартири, що складає 1/2 її ідеальну
частка та кожен з них має право на
виділення йому у користування саме
такої житлової площі.

Позивач просив виділити у його
користування жилу кімнату площею 12,8
кв.м., яка обладнана балконом, а у
користування відповідача - жилу
кімнату площею 10,5 кв.м. Залишити у
спільному користуванні жилу кімнату
площею 16,6 кв.м., кухню, ванну кімнату,
вбиральню, коридор.

Зважаючи на те, що кімнати, які б
припадали на ідеальну долю власності
позивача у даній квартирі відсутні, в
даному випадку неможливо визначити
порядок користування спірною
квартирою з дотриманням прав кожного
із співвласників на володіння,
користування та розпорядження
належною йому часткою, а
запропонований позивачем порядок
користування квартирою, суттєво
порушує права та інтереси іншого
співвласника.

Крім того, виділення позивачу на його
вимогу у користування балкона, разом з
кімнатою житловою площею 12,8 кв.м.,
позбавить відповідача права на
користування ним, оскільки іншим
балконом квартира не обладнана, а тому
балкон має залишитися у спільному
користуванні співвласників квартири.

Виходячи з викладеного, позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визначення порядку
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
В. О. Падалка