Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 428/6487/13-ц
Провадження № 22ц/782/1168/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого судді: Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С.

при секретарі: Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луганську
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 24 лютого 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
вселення, третя особа - ОСОБА_4,-

В с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
особи такою,що втратила право
користування житловим приміщенням. В
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що з 25.02.2003 року він є наймачем
кімнати 5,6 у будинку АДРЕСА_1. Також у
вказаній кімнаті зареєстрована його
колишня дружина ОСОБА_3 та його син
ОСОБА_4 04.04.2011 року рішенням
Сєвєродонецького міського суду їх шлюб
з ОСОБА_3 було розірвано. З 16.03.2012 року
ОСОБА_3 добровільно визначила собі інше
місце проживання і спірним приміщенням
не користується вже рік та чотири
місяці, не сплачує комунальні платежі,
тому позивач вимушений сплачувати їх
самостійно. На підставі викладеного,
просив визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право на користування
кімнатою 5,6 у будинку АДРЕСА_1.

Відповідачка звернулася до суду з
зустрічним позовом, у якому просила
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
у користуванні нею жилого приміщення -
кімнати 5,6 секції 1 буд. АДРЕСА_1, просила
вселити її у спірну кімнату.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 24 лютого 2014
року у задоволенні первісних позовних
вимог було відмовлено, а зустрічні
позовні вимоги було задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити
перешкоди в користуванні ОСОБА_3 жилим
приміщенням - кімнатою 5,6 секції 1 буд.
АДРЕСА_1, та вселити її в кімнату за
вказаною адресою.

Із рішенням суду ОСОБА_2 не погодився,
надав на нього апеляційну скаргу, у
якій посилався на те, що воно не
відповідає вимогам закону,
постановлено з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Рішення суду першої інстанції просив
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позивачці відмовити у позові, а його
вимоги просив задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши
надані докази, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду у
межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції
залишенню без змін з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 25.02.2003 року ОСОБА_2 було
видано ордер на підставі рішення
Виконкому № 286 від 25.02.2003 року на право
зайняття з родиною з трьох чоловік
житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1,
кімнату 5,6 розміром 24,7 м. кв. на
наступний склад сім'ї: ОСОБА_2 -
квартиронаймач, ОСОБА_3 - дружина,
ОСОБА_4 - син (а.с. 9). 04.04.2011 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.(а.с.6)

З матеріалів справи вбачається,що
згідно акту обстеження на предмет
проживання мешканців за місцем
реєстрації , затвердженого директором
КП «Житлосервіс «Світанок» від 07.08.2013
року встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною вище
адресою, але ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
мешкають у вказаному приміщенні по
теперішній час. (а.с.8).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Згідно до ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням,
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. Суд може
продовжити пропущений строк у разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо).

Судом було встановлено, та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_3 не мешкає в жилому приміщенні з
поважних причин, внаслідок
неправомірної поведінки позивача за
первісним позовом ОСОБА_2, що
виразилася у вживанні спиртних напоїв,
застосуванні сили до відповідачки, а
виникненні неприязні стосунки між
відповідачкою та її колишнім чоловіком
перешкоджають їй вселитися в жиле
приміщення та користуватися ним, що
підтверджено поясненнями допитанних
свідків та не спростовувалось
позивачем за первісним позовом.

А отже, колегія суддів приходить до
висновків про те, що доводи апеляції не
підтверджені належними доказами та не
спростовують висновків суду , що
ОСОБА_3 не проживала у спірній квартирі
у зв'язку з неприязними відносинами між
нею та колишнім чоловіком ОСОБА_2 та
його неправомірною поведінкою, у
зв'язку з чим, вона була змушена
залишити спірне помешкання та мешкати
за іншою адресою. Таким чином, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, ці висновки не
спростовуються доводами апеляційної
скарги, до них суд дійшов із належним
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, рішення суду є
аргументованим, у ньому суд надав
оцінку усім позовним вимогам, вірно
встановив правовідносини, що регулюють
вирішення спірних питань, не допустив
порушення правил оцінки доказів,
ухвалив справедливе рішення без таких
порушень норм матеріального чи
процесуального права, що давали б
підстави для скасування чи зміни
рішення суду.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України є
передбаченим, що під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 209,308 ЦПК
України, судова колегія,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 24
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: