Справа № 427/783/13-ц
Провадження № 2/427/33/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року
м.
Свердловськ

Свердловській міський суд Луганської
області у складі:

одноособово суддя
Логвіна Л.С.,

при секретарі судового засідання
Вьюненко А.І., Свєтові В.В., Колтун Є.О.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

представника співвідповідача
ОСОБА_4,

представника 3-ї особи
Бабяк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань суду
у місті Свердловську Луганської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, виконавчого
комітету Свердловської міської ради
Луганської області про визнання права
на користування житловим приміщенням,
та визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, третя особа - відділ у
справах дітей виконкому Свердловської
міської ради Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
зазначеною позовною заявою, в
обґрунтування якої вказує, що вона
уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_7, який
був зареєстрований у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Свердловського міського управління
юстиції Луганської області, актовий
запис № 151 від 14.05.2001 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з ними, за
адресою: АДРЕСА_1.

Крім них в зазначеній квартирі
зареєстрований та не проживає ОСОБА_9,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_2,
сумісно зі своєю дружиною та дитиною.

Вони вдвох з чоловіком сплачують
комунальні послуги, роблять поточний
ремонт в квартирі. Відповідач ОСОБА_9
жодного разу не звертався до неї про
виселення з квартири. З дня її
проживання в квартирі по даний час вже
минуло 16 років. Тому вона вважає, що має
рівні права в користуванні житловим
приміщенням з наймачами.

У зв'язку з цим позивачка просить суд
ухвалити рішення, яким визнати за нею,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

Протягом судового розгляду позивачка
неодноразово уточнювала позовні
вимоги, а саме просила ще визнати
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
визнати за її сином, неповнолітнім
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити,
позивач додатково пояснила, що вона з
1997 року проживає в квартирі АДРЕСА_1. 3
роки шлюб з ОСОБА_7 не реєстрували, у 1998
році народився сумісний син - ОСОБА_8, у
2001 році уклали шлюб, в 2004 році померла
свекруха, в 2010 році чоловік хотів
прописати в даній квартирі сина ОСОБА_8,
але в ЖЕК сказали, що потрібна згода
сина від першого шлюбу - ОСОБА_9, той
відмовив, тому звернулась до суду.
Чоловік все програвав в ігрових
автоматах, всі затрати за квартиру
несла вона, відповідач ОСОБА_6 16 років
не проживає в даній квартирі,
відповідальний квартиронаймач - її
чоловік, речей відповідача в квартирі
не має. Вона приймала участь в
приватизації іншого житла - квартири за
адресою: АДРЕСА_3, там і зареєстрована з
сином, хоча фактично там не проживає,
так як там мешкає сестра з чоловіком та
племінниця з чоловіком, а вона з сином 16
років проживає в спірній квартирі.
Чоловік ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4,
оформити спадщину грошей не має.
Чоловік не хотів приватизувати
квартиру АДРЕСА_1 на старшого сина
ОСОБА_6. відповідач пропонував купити
однокімнатну квартиру її сину, однак
спочатку оформити її на себе, а потім
подарувати сину, коли йому виповниться
18 років, за таких умов вона відмовилась.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та пояснив, що не наведено
жодного доказу стосовно того, що
позивач приймала спроби
зареєструватись в квартирі АДРЕСА_1,
крім того і син має місце реєстрації по
вул. Пирогова, має частку в спадщині на
квартиру на АДРЕСА_2, та позивачка має
право на 1/4 частину даної квартири. До
смерті батька відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 не приймались дії по
приватизації даної квартири по
АДРЕСА_1. Просить відмовити в
задоволенні позову за
необґрунтованістю.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Свердловської міської ради
Луганської області ОСОБА_4, у судовому
засіданні позовні вимоги визнала в
повному обсязі, не заперечувала проти
їх задоволення.

Представник третьої особи - відділу у
справах дітей виконкому Свердловської
міської ради Луганської області Бабяк
Т.В. суду пояснила, що позивачем було
порушено житлові права дитини, а саме
не участь у приватизації квартири
АДРЕСА_1, не має доказів того, що вона
намагалась зареєструвати сина за
місцем проживання батька, не оформлена
спадщина, не виконує в повному обсязі
батьківські обов'язки. Позовні вимоги
визнає частково, а саме не визнає
втрату права користування житловим
приміщенням відповідача ОСОБА_9,
підтримує позовні вимоги в частині
визнання права користування квартирою
позивача та її сина.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, свідків, дослідивши матеріали
справи, вважає що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

З відповіді виконкому Свердловської
міської ради від 19.03.2013 року витікає, що
ордер № 256 від 22.08.1984 р. був виданий на
ім'я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, не
службовий, що підтверджується і
довідкою ТОВ «КК
«Коменерго-Свердловськ» від 06.03.2013
року.

З копії свідоцтва про шлюб вбачається,
що ОСОБА_7 14.05.2001 року одружився з
ОСОБА_11, яка взяла прізвище - ОСОБА_7.

До реєстрації шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_1 - у
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_8

З довідки ТОВ «КК
«Коменерго-Свердловськ» від 30.01.2013 р. №
76 витікає, що за адресою: АДРЕСА_1 до
складу родини ОСОБА_7 входив син -
ОСОБА_9, який там зареєстрований.

Відповідно до довідки депутата
Свердловської міської ради ОСОБА_1
мешкає сумісно з чоловіком ОСОБА_7 та
неповнолітнім сином - ОСОБА_8 протягом 16
років за адресою: АДРЕСА_1, та згідно
довідки депутата ОСОБА_1 сумісно з
неповнолітнім сином - ОСОБА_8
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, але
не мешкає там 16 років.

Згідно з копією свідоцтва про смерть
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

З відповіді завідуючої Третьої
свердловської державної нотаріальної
контори убачається, що з заявою про
прийняття спадщин звернулись ОСОБА_8
та ОСОБА_1, яка відмовилась від спадщини
на користь сина ОСОБА_8.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що
дійсно ОСОБА_1 з 1997 року проживала в
квартирі АДРЕСА_1 з ОСОБА_7, у 1998 році
народився сумісний син - ОСОБА_8, який
теж весь час там мешкає, за комунальні
послуги платила ОСОБА_1, робила ремонт.
Відповідач ОСОБА_9 в даній кватирі не
проживав з того часу, як одружився
батько, став мешкати в квартирі бабки,
яка мешкала з його батьком, речей його
в квартирі не було, він взагалі не
з'являвся в квартирі, відносини з
батьком і його другою дружиною ОСОБА_1
були неприязні. До другого шлюбу батька
відносини відповідача ОСОБА_6 з батьком
були гарні, потім він став ревнувати до
молодшого брата, став егоїстом, із-за
ревнощів батька до себе не пускав і не
ходив до батька.

Згідно зі ст. 64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи,
що вселились в жиле приміщення як
члени сім`ї наймача, набувають рівного
з іншими членами сім`ї права
користуватись жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України
члени сім"ї власника квартири, які
проживають разом з ним у квартирі, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1
ст. 405 ЦК України.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року № 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України»
роз'яснено, що, вирішуючи спори про
право користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їх вселенні,
зокрема: чи була письмова згода на це
всіх членів сім'ї наймача, чи прописані
вони в даному жилому приміщенні, чи
було це приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Надані позивачем докази підтверджують
те, що вона та неповнолітній син ОСОБА_8
були членами родини наймача квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та вона вселилась до
неї з його згоди, а син там народився, та
вони мешкають там безперервно
шістнадцять років, вели сумісне
господарство. В місці ж реєстрації
ОСОБА_1 по АДРЕСА_3, вони були лише
зареєстровані, але фактично не
проживали там, на право користування
цією квартирою не претендують.

Виходячи з вищевикладеного ОСОБА_1 та
ОСОБА_8 набули права користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

Щодо вимог позивача про визнання
ОСОБА_9, таким, що втратив право
користування даним житловим
приміщенням, суд вважає, що слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

У силу ст.ст. 71, 163, ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його родини за ними
зберігається житлове приміщення
протягом 6 місяців, а згідно ст. 72 цього
ж кодексу визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності її
понад установлені строки проводиться у
судовому поряду.

Позивачем не надано доказів того, що
відповідач ОСОБА_6 був відсутній з не
поважних причин понад шість місяців в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що він
втратив інтерес до даної квартири, так
як із пояснень позивача, представника
відповідача та свідків витікає, що він
не міг проживати в даній квартирі із-за
неприязних відносин з батьком та
позивачем, те що він не втратив інтерес
до даного житла свідчить також і його
небажання реєстрації в ній позивачки
та брата ОСОБА_8.

На підставі ст.ст. 64,65, 71, 163 ЖК України,
ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,
60, 88, 174, 209, 212, 214-215, 218, 224-233 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
неповнолітнім ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право на користування квартирою
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1,
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Свердловський
міський суд Луганської області до
апеляційного суду Луганської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ
Л.С. ЛОГВІНА