Справа № 310/3819/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - державного виконавця
Григоряк Я.Ю.

розглянувши в судовому засіданні
скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на
дії державного виконавця, в якій
вказує, що 03.04.2014р. державним виконавцем
ВДВС Бердянського міськрайонного
управління юстиції Григоряк Я.Ю. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №42778794 на
підставі виконавчого листа №2-7783/10,
виданого 20.08.2013р. Бердянським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50%
заробітку щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Виконавчий лист був
пред'явлений стягувачем лише 03.04.2014р.
Весь час до цього боржник добровільно
сплачував аліменти в повному обсязі.
Незважаючи на це, 08.05.2014р. державним
виконавцем Григоряк Я.Ю. було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження. Про накладення арешту
скаржнику стало відомо лише 20.05.2014р. з
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяжень, отриманого рекомендованим
листом з повідомленням. Вказані дії
державного виконавця скаржник вважає
незаконними, тому просить скасувати
постанову державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Григоряк Я.Ю. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від
08.05.2014р., яким накладено арешт на все
майно боржника ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1.

Скаржник ОСОБА_1 надав до суду заяву з
проханням розглянути його скаргу без
його участі.

В судовому засіданні державний
виконавець Григоряк Я.Ю. скаргу не
визнала, підтвердила всі викладені в
скарзі факти стосовно наявності
судового рішення, відкриття
виконавчого провадження та накладення
арешту на майно боржника, а також
пояснила, що боржник ОСОБА_1 довгий час
не надавав у виконавчу службу
інформації про загальну суму своїх
доходів, у зв'язку з чим нею були
нараховані його доходи виходячи із
середнього заробітку. Потім боржник
надав такі відомості, але вони
викликають сумніви у їх повноті. Крім
того, стягував ОСОБА_3 стверджувала, що
боржник має додаткові неофіційні
доходи. Таким чином, з урахуванням
побажань стягувача, з метою
забезпечення виконання в майбутньому
рішення суду, державний виконавець
Григоряк Я.Ю. винесла оскаржувану
постанову, яку вважає законною та
обґрунтованою, просила в задоволенні
скарги відмовити.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, суд доходить висновку про
необхідність задоволення скарги на
підставі наступного.

В своїй скарзі ОСОБА_1 стверджує, що
дізнався про наявність оскаржуваної
постанови державного виконавця 20.05.2014р.
Будь-якої іншої інформації про
отримання скаржником вказаної
постанови в інший час до суду надано не
було, державним виконавцем в судовому
засіданні цей строк не заперечувався.
За таких обставин суд вважає строк для
звернення до суду не пропущеним, тому і
поновленню він не підлягає.

Вказані в скарзі факти стосовно
наявності судового рішення про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів,
відкриття виконавчого провадження та
винесення постанови про арешт майна
боржника повністю підтверджені
наданими до суду доказами, тому суд
вважає ці факти встановленими та
доведеними.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»,
накладення арешту на майно боржника є
правом, а не обов'язком державного
виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження», у
постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.27 вказаного Закону,
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.57 вказаного Закону,
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Відповідно до ч.2, 3 ст.57 вказаного
Закону, постановами про арешт майна
боржника може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів.

Відповідно до ст.58 вказаного Закону,
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна.

Відповідно до ч.1, 2, 4 вказаного Закону,
порядок стягнення аліментів
визначається законом. У разі наявності
заборгованості із сплати аліментів
понад три місяці стягнення може бути
звернено на майно боржника. Державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувану і
боржнику у разі, якщо виконавчий
документ уперше надійшов для
виконання.

Аналізуючи в сукупності вказані
правові норми, державний виконавець
при отриманні виконавчого листа про
стягнення аліментів повинен зробити
розрахунок заборгованості боржника
ОСОБА_1, повідомити про суму
заборгованості боржника та стягувача і
надати строк для добровільного
погашення цієї заборгованості.
Постанову про арешт майна боржника
державний виконавець могла винести при
відкритті виконавчого провадження за
заявою стягувача, або пізніше - у разі
наявності несплаченої заборгованості
понад три місяці.

В даному випадку державний виконавець
Григоряк Я.Ю. під час відкриття
виконавчого провадження постанову про
накладення арешту на майно боржника не
винесла, чи була перед цим подана заява
про це стягувача невідомо, але у
будь-якому випадку державний
виконавець цим своїм правом не
скористалася. Розрахунок
заборгованості боржника, наданий до
суду, державним виконавцем був
зроблений лише 08.05.2014р. за відсутності
будь-якої інформації про доходи
боржника, як то стверджувала в судовому
засіданні державний виконавець
Григоряк Я.Ю. Ані у постанові про
відкриття виконавчого провадження, ані
після складання розрахунку
заборгованості, боржнику не
повідомлено про суму його
заборгованості, строк для добровільної
сплати цієї заборгованості боржнику
наданий не був, чим було повністю
позбавлено боржника можливості
добровільно виконувати судове рішення,
як він це робив на протязі попередніх
трьох років навіть за відсутності
виконавчого листа.

Замість цього, державний виконавець
Григоряк Я.Ю. 08.05.2014р. виносить
постанову про арешт всього майна
боржника в межах суми боргу, але при
цьому сума цього боргу знов-таки не
вказується. Жодних дій по встановленню
наявності майна боржника та його
вартості, як то вимагає ст.58 Закону
України «Про виконавче провадження», з
цього часу проведено не було, тому на
час розгляду справи в суді залишається
достовірно невідомим ані сума боргу,
ані вартість майна, на яке накладено
арешт, у всякому разі назвати ці суми в
судовому засіданні державний
виконавець Григоряк Я.Ю. не змогла.

В той же час в матеріалах справи є
довідка, видана та підписана державним
виконавцем Григоряк Я.Ю. 04.06.2014р., про те,
що з урахуванням сплачених добровільно
сум, борг по сплаті аліментів станом на
01.05.2014р. відсутній.

Таким чином, державний виконавець
Григоряк Я.Ю., не надавши боржнику
жодної можливості добровільно
сплатити суму боргу, наклала арешт на
все майно боржника, не маючи
достовірного підтвердження не тільки
суми боргу, а навіть його наявності
взагалі, чим фактично незаконно
позбавила ОСОБА_1 його конституційного
права на вільне користування та
розпорядження всім належним йому
майном. Це порушене право підлягає
поновленню, а незаконна постанова
державного виконавця - скасуванню.

Доходячи до вказаних вище висновків,
суд не приймає до уваги доводи
державного виконавця Григоряк Я.Ю. в
судовому засіданні про необхідність
накладення арешту на майно боржника
тому, що є сумніви у достовірності
надання ним повної інформації про його
доходи і можливості ухилення від
виконання судового рішення в
майбутньому. Ці доводи є
безпідставними, оскільки жодного
доказу на їх підтвердження до суду
надано не було, а припущення державного
виконавця не є підставою для винесення
оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.386,387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Григоряк Я.Ю. про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 08.05.2014р., яким накладено
арешт на все майно боржника ОСОБА_1, ІН
НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня винесення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. І. Ревуцький