РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого -
судді Мармаша В.Я.

при секретарі -
Магеровській Ю.Я.

з участю представника позивача -
Мінчева А.С.

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до
ОСОБА_3, третьої особи Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка» про відшкодування
шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача, яким просив стягнути з
останнього відшкодування майнової
шкоди в розмірі 12357,77 грн., заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталась 10.02.2012р. о 17.30 год. на
вул. Личаківській у м. Львові з вини
відповідача ОСОБА_3 Позовні вимоги
мотивує із посиланням на постанову
Личаківського районного суду Львова
від 23.02.2012р., якою встановлено винність
водія ОСОБА_3 у ДТП, та дані
автотоварознавчого дослідження,
квитанцій та інших розрахункових
документів, які підтверджують розмір
заподіяної ТзОВ «Біонорика» майнової
шкоди, дані договору страхування
транспортних засобів № 19G-0375649 від
03.03.2011р., згідно якого автомобіль марки
«Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1, який
належить ТзОВ «Біонорика», було
застраховано у позивача, дані
платіжних доручень, згідно яких
позивач за договором страхування
відшкодував ТзОВ «Біонорика»
заподіяну з вини відповідача шкоду
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, а також дані полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу марки
«Міцубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_2, згідно
якого ПрАТ «СК «Уніка» відшкодувала
частину виплаченого позивачем на
користь ТзОВ «Біонорика» страхового
відшкодування в сумі 25193,23 грн.
(вартість відновлювального ремонту з
врахуванням зносу), у зв'язку з чим
залишається не відшкодованою частина
майнової шкоди у вигляді виплаченого
страхового відшкодування в сумі 12357,77
грн. (вартості відновлювального
ремонту без врахуванням зносу), у
зв'язку з чим вказана сума підлягає
стягненню із відповідача як винуватця
ДТП. Як на підставу позову посилається
на ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України
«Про страхування».

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав із
аналогічних викладеним у позовній
заяві підстав.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив,
пояснивши, що позивачем не
представлено доказів заподіяння йому
майнової шкоди, а саме, що автомобіль
ТзОВ «Біонорика» марки «Шкода Фабіа»,
д.н.з. НОМЕР_1, було відремонтовано,
оскільки виплату страхового
відшкодування було здійснено лише на
підставі рахунку ФОП ОСОБА_4 Крім того,
позивачем не доведено обґрунтованість
врахування зносу (зношеності
автомобіля) при виплаті йому ПрАТ «СК
«Уніка» частини страхового
відшкодування.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився із невідомих
причин, хоча про час та місце розгляду
справи був належним чином
повідомлений. Суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності
на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та перевіривши
зібрані у справі докази, постановляючи
рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд вважає, що позов слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Як вбачається з договору (полісу)
добровільного страхування
транспортного засобу № 19G-0375649 від
03.03.2011р., автомобіль марки «Шкода Фабіа»
д.н.з. НОМЕР_1, який належить ТзОВ
«Біонорика», було застраховано у
позивача.

Факт ДТП та винність у ньому
відповідача ОСОБА_3 стверджується,
зокрема постановою Личаківського
районного суду Львова від 23.02.2012р.,
згідно якої ОСОБА_3 10.02.2012р. о 17.30 год. на
вул. Личаківській, 237 у м. Львові,
керуючи автомобілем марки «Міцубісі
Лансер», д.н.з. НОМЕР_2, порушив п. 12.1
Правил дорожнього руху України, не
обрав безпечної швидкості руху, не
врахував дорожню обстановку
(ожеледиця), стан транспортного засобу,
не зміг постійно контролювати його рух
та безпечно керувати ним, внаслідок
чого здійснив зіткнення зі стоячим
автомобілем «Шкода Фабіа», д.н.з.
НОМЕР_1, який від удару здійснив наїзд
на перешкоду «дерево», що спричинило
пошкодження транспортних засобів.

Розмір заподіяної ТзОВ «Біонорика»
майнової шкоди (вартість
відновлювального ремонту без
врахування експлуатаційного зносу), як
вбачається із висновку
автотоварознавчого дослідження № 65/12
від 29.02.2012р., становить 40671,42 грн., з яких
рахунком ФОП ОСОБА_4 підтверджено 37551
грн., які були виплачені на рахунок
останнього позивачем в інтересах
страхувальника для проведення
ремонтних робіт, що підтверджується
платіжним дорученням про
перерахування відповідних коштів № 5594
від 11.06.2012р., а тому доводи представника
відповідача щодо недоведеності
позивачем розміру спричиненої ТзОВ
«Біонорика» майнової шкоди є
необґрунтованими.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Аналогічне положення
передбачено також ст. 27 Закону України
«Про страхування» від 14.01.2001р. № 2745-ІІІ.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 постанови від 01 березня 2013
року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», при вирішенні спорів про
право зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК України), а також статтею 38 Закону №
1961-IV, а для суброгації відповідно до
статті 993 ЦК України і статті 27 Закону
України «Про страхування» встановлено
особливий правовий режим. З
врахуванням наведеного, незважаючи на
необґрунтоване використання у тексті
позовної заяви терміну «регрес»,
позивач обґрунтовано вказує як на
підставу позову саме на положення ст. 993
ЦК України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», що є реалізацією
останнім суброгаційних прав.

За полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу марки
«Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1, ПрАТ «СК
«Уніка» на користь позивача було
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 25193,23 грн. (вартість
відновлювального ремонту з врахування
експлуатаційного зносу згідно з
висновком автотоварознавчого
дослідження № 65/12 від 29.02.2012р.).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 14 постанови від 01 березня 2013
року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», якщо для відновлення
попереднього стану речі, що мала певну
зношеність (наприклад, автомобіля),
було використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків).

Таким чином, невідшкодована позивачу
шкода (сума виплаченого страхового
відшкодування, що не покривається за
полісом обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів), становить 12357,77
грн. (37551 грн. за мінусом виплаченого
страхового відшкодування за полісом
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів в сумі 25193,23 грн.),
а тому відповідно до положень Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та умов страхового полісу
обов'язок із її сплати покладається на
відповідача. При цьому посилання
представника відповідача на
недоведеність обставини щодо
зношеності на момент ДТП автомобіля
ТзОВ «Біонорика» (правомірності
застосування коефіцієнта зносу при
обчисленні вартості відновлювального
ремонту автомобіля) є необґрунтованою,
оскільки висновки суду у цій частині
ґрунтуються на даних
автотоварознавчого дослідження № 65/12
від 29.02.2012р. Натомість представник
відповідача у судовому засіданні
жодних доказів на спростування
вказаних висновків не представив,
клопотання про призначення у справі
судової експертизи не заявляв. З
врахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що позов є підставним, а тому
його слід задовольнити й стягнути з
відповідача на користь позивача
відшкодування майнової шкоди в розмірі
12357,77 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону
України «Про страхування» від 14.01.2001р.
№ 2745-ІІІ, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» 12357,77 грн. відшкодування
майнової шкоди та 229,40 грн. сплаченого
судового збору у справі.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області в порядку і строки
передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
Мармаш В.Я.