Справа № 466/7653/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 червня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої
О.І.

при секретарі - Лелик
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Першого
українського театру для дітей та
юнацтва, третя особа - художній
керівник театру ОСОБА_2 про поновлення
на роботі та стягнення
середньомісячного заробітку, -

у с т а н о
в и в:

в жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про поновлення його на
роботі на посаді слюсаря-сантехніка
6-го розряду Першого українського
театру для дітей та юнацтва (далі -
Театр) та стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що наказом №153-К від 05 вересня
2013 року його було звільнено із
зазначеної посади у зв'язку із
скорочення штату працівників згідно п.
1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення
незаконним, оскільки на його
звільнення профспілка згоди не дала, а
крім того звільнення проведено з
порушенням вимог трудового
законодавства. Відтак змушений
звернутися до суду з даним позовом про
поновлення його на роботі та стягнення
коштів.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
повністю, давши пояснення такі як
викладено в позові та поясненнях на
позов. Позивач додатково пояснив, що
переконаний, що його звільнення
відбулося через конфліктні відносини з
художнім керівником театру. Просять
позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої
особи в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив повністю,
давши пояснення такі ж, які викладені в
запереченні проти позову. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка
ОСОБА_3, який вказав, що звільнення
ОСОБА_1 відбулося виключно через
неприязні відносини з керівником
театру, з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов є
підставний та його слід задовольнити,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22
вересня 2006 року ОСОБА_1 прийнято на
роботу на посаду художника по світлу
Першого українського театру для дітей
та юнацтва, згідно наказу №195-к. 01
грудня 2006 року його було переведено на
посаду слюсаря-сантехніка 6-го розряду.
Посадовою інструкцією
слюсаря-сантехніка 6-го розряду
передбачено посадові обов'язки ОСОБА_1

05 березня 2013 року Театр отримав лист
Управління культури Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради від 01.03.2013 року №2603-вих-77,
згідно якого на виконання листа
Департаменту з питань культури,
охорони культурної спадщини,
культурних цінностей управління
культури департаменту гуманітарної
політики просить аргументувати
потребу чи відсутність потреби у
працівниках установи в межах штатного
розпису, відповідно до затверджених
посадових інструкцій.

На виконання даного листа на усний
запит в.о. художнього керівника Театру
завідувачем господарської частини
було дано відповідь щодо
завантаженості підпорядкованих йому
працівників та служб, при цьому
зазначено, що вахтери, прибиральниці,
двірник та прачка в повному обсязі
завантажені роботою та виконують свої
обов'язки згідно посадових інструкцій.
Одночасно повідомлено про роботи, які
виконані слюсарем-сантехніком ОСОБА_1

Після цього в.о. художнього керівника
театру скерував Управлінню культури
інформацію про потребу (відсутність
потреби) у працівниках, де зазначив, що
посада слюсаря-сантехніка підлягає
скороченню, оскільки працівник
фактично завантажений роботою менше 10%.

При цьому слід зазначити, що суду не
наведено доказів, з яких саме обставин
виходили завідувач господарської
частини та в.о. художнього керівника
театру, визначаючи завантаженість
ОСОБА_1 в 10%, оскільки як вбачається з
матеріалів справи його обов'язки були
передбачені посадовою інструкцією та
немає жодних відомостей, що позивач
неналежно чи не в повній мірі виконував
покладені на нього обов'язки.
Оголошення 12 березня 2013 року ОСОБА_1
догани не може свідчити про не
завантаженість позивача роботою, а
лише про одноразове невиконання своїх
обов'язків. Також слід зазначити, що ця
догана була оголошена ОСОБА_1, в тому
числі і за неприступлення до роботи 12
березня 2013 року, саме за той день, коли з
ОСОБА_1 стався нещасний випадок на
виробництві (в подальшому наказ про
оголошення догани 24 квітня 2013 року
скасовано). Крім того до матеріалів
справи долучено ряд трудових угод, з
яких вбачається, що за час своєї роботи
ОСОБА_1 виконував і інші види робіт,
необхідних для діяльності театру.

В подальшому 05 червня 2013 року було
видано наказ №100-к Про попередження про
звільнення та скорочення чисельності
штату працівників, де в п. 1.2. зазначено,
що слід ознайомити слюсаря-сантехніка
ОСОБА_1 про майбутнє скорочення посад з
наступним звільненням з роботи з 06.09.2013
року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

На підставі даного Наказу №100-к ОСОБА_1
скеровано попередження, в якому
зазначено, що в.о. художнього керівника
попереджає його про майбутнє
скорочення посади
директора-розпорядника Театру у
зв'язку із скороченням чисельності
штату працівників, а у зв'язку із цим і
його звільнення з 06.09.2013 року. З даним
попередженням ОСОБА_1 ознайомився, про
що свідчить акт від 05 червня 2013 року.

Поданням від 15.08.2013 року №134 Театр
звернувся до профспілки працівників
культури Першого українського театру
для дітей та юнацтва про отримання
згоди на звільнення позивача. На
засіданні профспілки 23.08.2013 року було
прийнято рішення не давати згоду на
звільнення слюсаря-сантехніка,
оскільки 1) керівництво театру не
погодило скорочення даної посади з
профспілкою театру; 2) ОСОБА_1 отримав
трудове каліцтво на виробництві; 3)
посада слюсаря-сантехніка є єдиною
необхідною на підприємстві та профком
вважає, що така скороченню не підлягає.

Незважаючи на те, що профспілка згоди
на звільнення ОСОБА_1 не дала, 05 вересня
2013 року видано Наказ №153-к Про
звільнення з роботи ОСОБА_1 В Наказі,
зокрема, зазначено, п. 1 - Звільнити з
роботи ОСОБА_1, слюсаря-сантехніка 6-го
розряду, з 6 вересня 2013 року, у зв'язку зі
скороченням чисельності штату
працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України з
виплатою вихідної допомоги у розмірі
середньомісячного заробітну
відповідно до ст.. 44 КЗпП України.
Щорічну відпустку перевикористано за 1
день. П. 2 - вважати відповідь
профспілкового комітету профспілки
Працівників культури Першого
українського театру для дітей та
юнацтва від 23.08.2013 року на подання
адміністрації невмотивованою та
юридично не обґрунтованою. Подальші
дії відповідача було проведено з
дотриманням законодавства про працю.

Ч. 7 ст. 43 КЗпП України передбачено, що
рішення виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) про
відмову в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі, якщо в рішення
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Заперечуючи проти позовних вимог
представник відповідача зазначив, що
підстави для відмови в наданні згоди на
звільнення, на думку відповідача, не
пояснюють практичної та економічної
доцільності утримувати працівника
посада якого не забезпечена роботою, а
відтак були всі законні підстави таку
посаду скоротити, а тому відповідно до
ч. 7 ст. 43 КЗпП України така відповідь
була визнана не вмотивованою та
юридично необґрунтованою.

Однак, на думку суду, такі твердження
відповідача не є підставними, оскільки
профспілковий комітет мотивував, чому
саме не дає згоду на звільнення ОСОБА_1,
крім того, як зазначалося вище,
відповідач не обґрунтував, з чого
виходив зазначаючи, що ОСОБА_1 зайнятий
роботою менше ніж на 10 %, а тому суд
вважає, що звільнення позивача з роботи
відбулося без законної підстави.

Статтею 61 ч. 2 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані судом
загальновідомими, не підлягають
доказуванню. Так, загальновідомим є
обставина, що Перший дитячий театр для
дітей та юнацтва - це заклад, який
щоденно відвідує велика кількість
дітей, та забезпечення належних
санітарних умов є однією з головних
умов нормального функціонування
Театру. В Театрі велика кількість
сантехнічного обладнання, системи
водопостачання, опалення, каналізація
та саме в обов'язки слюсаря-сантехніка
входила ЩОДЕННА перевірка роботи даних
систем, усунення пошкоджень, прочистка
водопровідних та каналізаційних
стоків. В обов'язки завідувача
господарської частини чи
прибиральників театру така робота не
входить та суд вважає, що скорочення
єдиної посади слюсаря-сантехніка є
неприпустимим.

Конституцією України гарантоване
людині право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку вна вільно обирає та на яку
вільно погоджується.

Враховуючи наведене вище, оскільки
звільнення ОСОБА_1 відбулося без
законних підстав, суд вважає, що його
слід поновити на посаді
слюсаря-сантехніка 6-го розряду Першого
дитячого театру для дітей та юнацтва та
стягнути з відповідача
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 06.09.2013 року по
12.06.2014 року при врахуванні, що згідно
довідки про доходи середньоденна
заробітна плата ОСОБА_1 становить 66.22
грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.
10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р
і ш и в:

позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
слюсаря-сантехніка 6-го розряду Першого
українського театру для дітей та
юнацтва.

Стягнути з Першого українського театру
для дітей та юнацтва 12581 (дванадцять
тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн. 81
коп. середньомісячної заробітної плати
за час вимушеного прогулу з 06.09.2013 року
по 12.06.2014 року (при врахуванні
середньоденної заробітної плати в
розмірі 66.22 грн. Дана сума зазначена без
врахування сум податків та інших
обов'язкових платежів, які підлягають
відрахуванню при виконанні рішення
суду.

Стягнути з Першого українського театру
для дітей та юнацтва 114 (сто
чотирнадцять) грн. 80 коп. судового збору
в доход держави.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді слюсаря-сантехніка
6-го розряду Першого українського
театру для дітей та юнацтва допустити
до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Баєва