Справа № 188/526/14-ц
Провадження № 2/188/325/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі :

головуючого судді Полубан
М.П.

при секретарі
Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Петропавлівської селищної ради
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
даним позовом до відповідача. У позові
зазначає , що домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
на спадщину посвідченого 13.03.1978 р.
державним нотаріусом Петропавлівської
нотаріальної контори
Дніпропетровської області за
реєстровим номером 290 про що свідчить
довідка Павлоградського міжрайонного
БТІ від 19.12.2013 р. під № 351.

Позивач разом з дружиною та
донькою за згодою власника
домоволодіння прибули за місцем
розташування такого домоволодіння ,
добросовісно заволоділи ним та
розпочали в ньому відкрито проживати.

Відповідно до акту відповідача
позивач разом із членами своєї сім"ї ,
починаючи з 1978 р. тобто на протязі 35
років зареєстрований за місцем
проживання за адресою - АДРЕСА_1 , а
також у повному розмірі користується ,
володіє та розпоряджається таким
домоволодіння на власний розсуд.
Правочинів між власником
домоволодіння та позивачем щодо
переходу права власності на
домоволодіння , яке є предметом цього
позову , відповідно до чинного
законодавства укладено не було.
Власник домоволодіння виїхав за кордон
та ні про його дієздатність ,
правоздатність , а також про місце його
перебування на цей час позивачу нічого
невідомо . Також , до цього часу
позивачу ніхто не перешкоджає у
володіння спірного домоволодіння.
Позивач вважає , що є підстав для
визнання за ним права власності за
набувальною давністю на дане
домоволодіння.

Просить суд визнати за ним
право власності в порядку набувальної
давності на нерухоме майно на
домоволодіння АДРЕСА_1.

Сторони в судове засідання не
з'явилися . В своїх заявах просять суд
справу заслухати у їхню відсутність.
Позивач позов підтримує . Відповідач
позов визнає .

Суд ухвалив справу розглянути у
відсутність сторін на підставі ст. 174
ЦПК України , так як відмова
відповідача не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Вивчивши матеріали справи ,
суд вважає , що позов підлягає
задоволенню .

Судом встановлено, що актом
перевірки депутата Петропавлівської
селищної ради від 27.02.2014 р. зазначається
, що позивач , тобто ОСОБА_1
зареєстрований та проживає за адресою -
АДРЕСА_1 . З ним проживає : дружина ,
дочка , невістка та внук ( надаються
їхні анкетні дані ) .Сім"я проживає
приблизно 35 років.

Згідно даних генерального плану
виготовленого 15.02.2013 р. Павлоградським
МБТІ на садибний ( індивідуальний )
житловий будинок АДРЕСА_1 його
власником є ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути : п.1 -
визнання права.

Набувальна давність (або
давність володіння) відноситься до
первісних способів набуття права
власності, тому що права набувача
основані не на минулій власності чи
відносинах правонаступництва, а на
обов'язковій сукупності обставин,
передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до
яких насамперед відносяться законний
об'єкт володіння, добросовісність
володіння, відкритість володіння,
давність володіння та його
безперервність (тобто строк володіння).

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю регулюється законом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Факт добросовісного , відкритого
та безперервного володіння спірного
домоволодіння підтверджується
вищезазначеними доказами.

Набувальна давність (або
давність володіння) відноситься до
первісних способів набуття права
власності, тому що права набувача
основані не на минулій власності чи
відносинах правонаступництва, а на
обов'язковій сукупності обставин,
передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до
яких насамперед відносяться законний
об'єкт володіння, добросовісність
володіння, відкритість володіння,
давність володіння та його
безперервність (тобто строк володіння).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом 10 (десяти)
років, набуває право власності на це
майно.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до Ухвали колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 20
лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344
ЦК України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Судовою практикою (Постанова Вищого
господарського суду України від 6
червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено
наступні положення: відповідно до п.п. 1,
4, 8 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності;
щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Правила статті 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку, що позивач надав
достатню кількість доказів на
підтвердження своїх вимог та належним
чином обґрунтував свій позов. Також суд
дійшов висновку про можливість
звільнення відповідача від сплати
судових витрат.

На підставі викладеного ,
керуючись ст. ст. 3 , 88, 174,212-214 ЦПК
України , ст.344 , 397 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до
Петропавлівської селищної ради
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
задоволити .

Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку набувальної
давності на нерухоме майно, а саме - на
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідача звільнити від
сплати судових витрат , які поніс
позивач при розгляді справи .

Копію рішення невідкладно
направити сторонам .

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду

Дніпропетровської області

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя М. П. Полубан