інстанції Голуб А.В.Провадження №
22-ц/780/1459/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 24
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року у справі за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Київ Ре» до ОСОБА_1 про стягнення в
порядку регресу страхового
відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь
страхове відшкодування у розмірі 3 710
грн. в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
01.09.2012 року в м. Біла Церква Київської
області по вулиці Ярослава Мудрого
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
"ЗАЗ ДЕО", під керування водія ОСОБА_2 та
транспортного засобу "ВАЗ 21043", під
керуванням ОСОБА_1 Відповідно до
постанови Білоцерківського
міськрайонного суду ОСОБА_1 визнанно
винним у цій ДТП. Оскільки
цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована
позивачем, то ним було сплачено
страхове відшкодування потерпілому
ОСОБА_2 в розмірі 3 710,00 грн.

Позивач вказує, що оскільки відповідач
після вказаної ДТП самовільно залишив
місце пригоди, то у відповідності до
вимог п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України
"Про обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" має право на регресне
стягнення зі страхувальника ОСОБА_1

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року позову задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "СК
"Київ Ре" страхове відшкодування у
розмірі 3 710,00 грн. та 229,40 грн. судового
збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
відповідача було визнано винним у
вчиненні ДТП та, що він самовільно
залишив місце пригоди, то у
відповідності до п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" позивач має
право отримання з відповідача
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 31.08.2012 року між ТОВ
"СК "Київ Ре" та ОСОБА_1 було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, за яким було застраховано
цивільно-правову відповідальність
відповідача за шкоду, заподіяну третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, забезпечений транспортний
засіб -автомобіль “ВАЗ 21043” д.н.з.
НОМЕР_1, що підтверджується Полісом
АВ/9098304.

Судом встановлено, що 01.09.2012 року в м.
Біла Церква по вулиці Ярослава Мудрого
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
"ЗАЗ ДЕО", під керування водія ОСОБА_2 та
транспортного засобу "ВАЗ 21043" під
керуванням ОСОБА_1

Відповідно до постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
від 12.10.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності
(а.с. 16).

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про страхування» здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Судом встановлено, що позивачем,
згідно полісу АВ/9098304 виплачено
потерпілому ОСОБА_2, страхове
відшкодування в сумі 3 710,00 грн., що
підтверджується копією страхового
акту №150029-1, розрахунком розміру
страхового відшкодування та копіями
платіжних доручень №1922 від 11.06.2013 року,
та №1931 від 12.06.2013 року.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він після
дорожньо-транспортної пригоди за його
участю самовільно залишив місце
пригоди.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду від 12.10.2012 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 122-4
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255
грн., оскільки 01.09.2012 року близько 15 год.
10 хв. по вул. Ярослава Мудрого в місті
Білій Церкві ОСОБА_1, керуючи
автомобілем ВАЗ 21043, будучи причетним
до ДТП залишив місце пригоди. Вказана
постанова набрала законної сили та
відповідачем не оскаржувалась.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки позивачем було виплачено
страхове відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля "ЗАЗ ДЕО", а
відповідач залишив місце ДТП, що
встановлено вищевказаною постановою,
то колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позову, з урахуванням
зокрема ст.ст. 1191 ЦК, ст.ст. 25, 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 212-213 ЦПК, та вважає, що
він ухвалив законне і обґрунтоване
рішення на підставі належних та
допустимих доказів по справі.

Посилання апелянта на тяжке
матеріальне становище, у зв'язку з його
тяжким захворюванням, у відповідності
до чинного законодавства, не є
підставою для відмови у задоволенні
позову або зменшення розміру
стягнення.

Інших вагомих, достовірних та
достатніх доводів, які б містили
інформацію щодо предмета доказування і
спростовували висновки суду першої
інстанції та впливали на законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. 309 ЦПК
України могли б бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: