Справа № 569/7521/14-ц
У Х В А Л А

з розгляду скарги на дії
державного виконавця

05 червня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі -
Райковській О.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Рівнетеплоенерго» на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Гнесь
Тетяни Володимирівни щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження за
судовим наказом Рівненського міського
суду від 10 січня 2014 року за № 569/23570/13-ц, -

встановив:

Заявник Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рівнетеплоенерго»
звернулось до суду зі скаргою на дії
державного виконавця ВДВС
Рівненського міського управління
юстиції Т.В. Гнесь по винесенню
постанови від 14 березня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження за судовим наказом
Рівненського міського суду від 10.01.2014
року за № 569/23570/13-ц.

В скарзі заявник вказує, що постановою
державного виконавця ДВС Рівненського
міського управління юстиції Гнесь Т.В.
від 14.03.2014 року за ВП № 42509980 про відмову
у відкриті виконавчого провадження за
судовим наказом Рівненського міського
суду від 10.01.2014 року за № 569/23570/13-ц, що
набрав чинності 30.01.2014 року, з підстав
невідповідності виконавчого документа
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" (не вказано
ідентифікаційний номер боржника).
Вважає, що постанова є незаконною, та
такою що не ґрунтується на вимогах
діючого законодавства, а відповідно -
підлягає скасуванню, оскільки
відповідно п. 3 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», у виконавчому
документі зазначаються повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.
Рахують, що вимоги до виконавчого
документа, відсутність яких була
визнана державним виконавцем як
беззаперечна підстава для відмови у
відкритті виконавчого провадження, а
саме - індивідуальний ідентифікаційний
номер боржника, - не є обов'язковим для
зазначення у виконавчому документі, та
вказуються лише у тому разі, якщо вони
були відомі суду що розглядав справу, з
метою сприяння ефективнішому
виконанню конкретного рішення. Чинне
законодавство не передбачає обов'язку
позивача при зверненні до суду
зазначати у позовній заяві
індивідуальний ідентифікаційний номер
відповідача, та рік його народження -
розуміючи, що це є практично неможливим
(оскільки дана інформація є
інформацією обмеженого доступу).
Стаття 23 Закону України «Про
інформацію» передбачає, що збирання
інформації про особу без її
попередньої згоди забороняється, за
винятком випадків прямо передбачених
законом.

Представник скаржника подав до суду
заяву, в якій просив розглядати справу
без його участі, вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник ВДВС м. Рівне державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Гнесь Т.В.
в судове засідання не з'явилась,
причину неявки суду не повідомила, заяв
та клопотань до початку судового
розгляду скарги не подала.

Розглянувши подані представником
скаржника документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується подана скарга, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи, суд
вважає, що заявлені вимоги та скарга
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця ДВС Рівненського
міського управління юстиції Гнесь Т.В.
від 14.03.2014 року за ВП № 42509980 про відмову
у відкриті виконавчого провадження за
судовим наказом Рівненського міського
суду від 10.01.2014 року за № 569/23570/13-ц про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Рівнетеплоенерго» заборгованості за
використану теплову енергію, з підстав
невідповідності виконавчого документа
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме не
вказано ідентифікаційний номер
боржника.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
„Про виконавче провадження"
державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень.

Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 6
вказаного Закону, у випадку, коли
державний виконавець не міг би
виконати рішення суду без
ідентифікаційного номера боржника, він
повинен був скористатися своїм правом
і отримати цей номер у вище визначеному
законом порядку.

Окрім того, згідно із п.п. 3 та 4 статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження», якою встановлено вимоги
до виконавчого документа, у
виконавчому документі зазначаються,
зокрема, ім'я /прізвище, власне ім'я та
по-батькові/ /для фізичних осіб/
стягувача і боржника, їх місце
проживання чи перебування /для
фізичних осіб/, індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності /для фізичних
осіб - платників податків/, або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи мажуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення.

Також у відповідності до ст. 103 ЦПК
України у судовому наказі
зазначаються: 1) дата видачі наказу; 2)
найменування суду, прізвище та
ініціали судді, який видав судовий
наказ; 3) ім'я (найменування) стягувача і
боржника, їх місце проживання або
місцезнаходження; 4) посилання на закон,
на підставі якого підлягають
задоволенню заявлені вимоги; 5) сума
грошових коштів, які підлягають
стягненню, а також розрахунковий
рахунок боржника (юридичної особи) в
установі банку, з якого повинні бути
стягнуті грошові кошти, якщо такий
повідомлений заявником; 6) сума судових
витрат, що сплачена заявником і
підлягає стягненню на його користь з
боржника; 7) відомості про порядок та
строки подання заяви про скасування
судового наказу. Згідно ч. 2 цієї статті
судовий наказ має відповідати вимогам
до виконавчого документа, встановленим
Законом України "Про виконавче
провадження" та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання. Частина 3 цієї статті
передбачає, що судовий наказ
складається і підписується суддею у
двох примірниках, один з яких
залишається у справі, а другий
скріплюється печаткою суду і видається
стягувачу після набрання ним законної
сили.

Вказані вимоги ст. 103 ЦПК України судом
були виконані при винесенні судового
наказу від 10.01.2014 по справі № 569/23570/13-ц.

Отже, Цивільний процесуальний кодекс
не передбачає вимоги зазначення у
резолютивній частині судового наказу,
індивідуального ідентифікаційного
номера стягувача та боржника.

Щодо вимог статті 18 Закону «Про
виконавче провадження», то із змісту п.
1 ч. 1 цієї статті вбачається, що
обов'язково у виконавчому документі
зазначаються щодо боржника - фізичної
особи такі відомості, як прізвище, ім'я
та по-батькові боржника, його місце
проживання чи перебування. Що ж до
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника для фізичних
осіб-платників податків, інші дані, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому виконанню,
вказуються у разі, якщо вони відомі
суду чи іншому органу, що видає
виконавчий документ, в редакції, чинній
до 04.07.2012 року.

Відповідно до роз'яснень в п. 13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», у
резолютивній частині рішення, зокрема,
має бути зазначено: висновок суду про
задоволення позову або відмову в
позові повністю чи частково; висновок
суду по суті позовних вимог: які саме
права позивача визнано або поновлено;
розмір грошових сум чи перелік майна,
присуджених стороні; вартість майна,
яке належить стягнути з відповідача,
якщо при виконанні рішення
присудженого майна у наявності не буде;
конкретні дії, які відповідач повинен
вчинити та на чию користь, або інший
передбачений законом спосіб захисту
порушеного права; розподіл судових
витрат відповідно до вимог статті 88
ЦПК; строк і порядок набрання рішенням
суду законної сили та його оскарження;
у яких межах допускається негайне
виконання рішення, коли суд
зобов'язаний або має право його
допустити. З метою запобігання
виникненню неясності при виконанні
рішення у його резолютивній частині
зазначається точне та повне
найменування юридичної особи,
прізвище, ім'я та по-батькові фізичної
особи, відносно яких суд вирішив
питання.

Виходячи із вказаних положень законів
та роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, суд дійшов висновку, що
зазначення індивідуального
ідентифікаційного номера боржника у
виконавчому документі не є
обов'язковим.

Отже, спірний виконавчий документ є
таким, що відповідає вимогам статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження» в редакції, чинній на час
набрання судовим наказом законної
сили.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження, зокрема, у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону /п. 6 ст. 26/.

Оскільки ж, як було зазначено вище,
вказаний виконавчий документ є таким,
що відповідає вимогам статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження», в
редакції чинній на час прийняття
судового наказу та вступу його в
законну силу, то суд дійшов висновку
про те, що державний виконавець не мав
підстав для відмови у прийнятті
виконавчого листа до провадження та
для відмови у відкритті виконавчого
провадження за вказаним виконавчим
листом.

Суд вважає, що у разі необхідності
додаткових даних про боржника, яких не
містить виконавчий документ, державний
виконавець може вжити заходів для їх
встановлення, для чого має певні
повноваження згідно із Законом України
«Про виконавче провадження».

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 18, п. 3 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 23 Закону України «Про
інформацію», ст. 383, 384, 385 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рівнетеплоенерго»
на дії державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції Гнесь Тетяни Володимирівни
щодо відмови у відкритті виконавчого
провадження за судовим наказом
Рівненського міського суду від 10 січня
2014 року за № 569/23570/13-ц про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Рівнетеплоенерго» заборгованості за
використану теплову енергію-
задовольнити.

Постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції Гнесь Т.В. від 14 березня 2014 року
за ВП № 42509980 про відмову у відкритті
виконавчого провадження скасувати.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подана до апеляційного суду
Рівненської області через місцевий суд
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Панас О.В.