Провадження № 22-ц/779/1519/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Горейко
М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Драганчук
У.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Угорницької сільської ради,
ОСОБА_3 про встановлення факту
постійного проживання та визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
14 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Угорницької
сільської ради, ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання на момент смерті батька за
адресою АДРЕСА_1, Івано-Франківської
міської ради спільно з останнім,
визнання за ним права власності в
цілому в порядку спадкування за
законом.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що на
час смерті батька постійно проживав у
будинку та є єдиним спадкоємцем першої
черги спадкування за законом, а
оскільки спадкове майно в результаті
добудови змінилося і на час смерті
спадкодавця на нього не видано
правовстановлюючих документів,
нотаріальною конторою йому було
відмовлено у оформленні спадкових
прав. Просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 14 травня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, зазначає, що
позивачем представлено достатньо
доказів на підтвердження факту
постійного проживання разом з батьком,
яким суд не дав належної правової
оцінки. Незважаючи на пояснення його
матері - відповідачки про те, що вона не
зверталась до органів нотаріату з
метою оформлення спадщини, про
визнання нею позовних вимог, суд не
з'ясував чи був факт прийняття нею
спадщини. З цих підстав представник
апелянта просив скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2,
його представник ОСОБА_4 відповідачка
ОСОБА_3 та представник Угорницької
сільської ради вимоги апеляційної
скарги підтримали з наведених у ній
мотивів, просили її задовольнити.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону дане
рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив того, що того, що будь-яких
належних доказів для встановлення
факту постійного спільного проживання
спадкоємця із спадкодавцем на час
відкриття спадщини як і жодних доказів
про відмову відповідачки від
спадкування позивачем суду не
представлено, тому відсутні підстави
для задоволення його позовних вимог.

Однак, такі висновки суду не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи, висновок суду суперечить
зібраним по справах доказах виходячи з
наступного.

Встановлено, що предметом спору є
визнання права власності на спадкове
майно - будинковолодіння АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 (батько позивача) помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданого
Угорницькою сільською радою /а.с.5/.
Заповітного розпорядження щодо
спадкового майна померлий не зробив.

Відповідно до довідки виконкому
Угорницької сільської ради
спадкодавець на день смерті проживав у
спірному будинковолодіння (без
реєстрації). До дня смерті останнього
проживали зареєстровані та
продовжують проживати ОСОБА_2 (син),
ОСОБА_6 (невістка), ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 (онуки), та ОСОБА_3 (дружина
спадкожавця), яка станом на 02.01.2013 року в
будинку проживає без реєстрації /а.с. 6/.

З дублікату свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 29.12.2012
року /а.с.7/ та витягу з реєстру про
державну реєстрацію прав від 29.12.2012
/а.с.8/ вбачається, що право приватної
власності на спірне домоволодіння
зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_5

З технічного паспорту на житловий
будинок вбачається, що власником
спірного будинковолодіння був ОСОБА_5
/а.с.11-16/, а власником землі, на якій
розташоване це будинковолодіння,
належить позивачу на підставі
державного акту про право приватної
власності на землю від 16.09.1996 року
/а.с.9-10/.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Угорницької сільської ради №12 від
27.10.1995 року позивачу дозволено провести
добудову з надбудовою до існуючого
будинку /а.с.17/, а у 1997 році погоджено з
Головним архітектором та видано
будівельний паспорт на ім'я останнього
у встановленому законом порядку /а.с.
18-29/.

Встановлено, що державним нотаріусом
Першої Івано-Франківської державної
контори ОСОБА_2 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті батька, оскільки з
поданих документів не представлялося
можливим встановити, чи було ним
прийнято спадщину в порядку ст. 1268 ЦК
України, тобто відсутня реєстрація із
спадкодавцем, а також позивачем було
здійснено добудову спадкового майна
/а.с.42/.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрований з 05.03.1996 року за
адресою АДРЕСА_1 /а.с.30-31/ і на
підтвердження факту спільного
проживання зі спадкодавцем позивачем
надано довідку сільської ради від
02.01.2013 року про те, що у вказаному
будинковолодінні на час смерті
спадкодавця та на час видачі довідки
проживали зареєстровані та
продовжують проживати по даний час 6
осіб: в тому числі позивач ОСОБА_2 та
відповідачка ОСОБА_3

Статтею 1261 ЦК України
передбачено, що в першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкритті спадщини, вважається таким,
що прийняв її, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ
№7 від 30.05.2008 року «Про судову практику
у справах про спадкування» якщо
постійне проживання особи на час
відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, викладених в
листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» за змістом норм
ст.ст. 1268-1269 ЦК України порядок
прийняття спадщини встановлюється
залежно від того чи проживав постійно
спадкоємець разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини. Так, відповідно
до частин 3,4 ст.1268 ЦК спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив
про відмову від неї.

Як вбачається з довідки
Угорницької сільської ради від 02.01.2013
року спадкодавець проживав (без
реєстрації) в будинку за адресою
АДРЕСА_1, Івано-Франківська міська рада,
що підтверджено також виданим
Угорницькою сільською радою
свідоцтвом про смерть та показами
свідка ОСОБА_9. Факт проживання
спадкодавця також визнали: представник
Угорницької сільської ради та дружина
спадкодавця ОСОБА_3, яка ствердила, що
постійно проживає в Сполучених штатах
Америки, не зареєстрована в спірному
будинку, який побудовано в 1962 році і
належав батькам її чоловіка, з яким
вона одружилася тільки в 1967 році, до
органів нотаріату із заявою про
прийняття спадщини (ні на свою частку,
ні на обов'язкову долю) не зверталась,
на дане майно не претендує, а позовні
вимоги сина визнала в повному об'ємі.

Таким чином, висновок суду про те,
що позивачем не надано доказів
постійного проживання із спадкодавцем
на час відкриття спадщини суперечить
зібраним по справі матеріалам.

Встановлено, що дружина
спадкодавця - ОСОБА_3 з 2006 року не
ставила питання про прийняття спадщини
та не зверталася у встановленому
законом порядку про її прийняття,
постійно проживає в США, є громадянином
США і на спадкове майно не претендує,
про що заявила в судовому засіданні.
Однак, факт визнання нею позовних вимог
не свідчить про відсутність спору, як
зазначив суд, оскільки нотаріальна
контора відмовила позивачу в
оформленні його спадкових прав після
смерті батька і іншого способу з
приводу захисту його законних прав та
інтересів, як в судовому порядку, не
існує. Відповідно до вимог чинного
законодавства, під час розгляду справ
про спадкування, суд зобов'язаний
залучити до участі у розгляді справи
всіх спадкоємців, права та інтереси
яких можуть бути порушені. ОСОБА_3 є
спадкоємцем по закону тієї ж черги що і
позивач і могла би претендувати на
спадкове майно, тому вона є
відповідачем по даній справі, однак
таких вимог не ставить, на спадкове
майно не претендує.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що проведена добудова
позивача до існуючого будинку
здійснена у встановленому законом
порядку /а.с.11,29/, згідно висновку
будівельно-технічної експертизи № 1/11/13
від 01.11.2013 року реконструйований
житловий будинок по АДРЕСА_1 відповідає
будівельно-технічним вимогам та
технічній документації, він є
власником земельної ділянки, на якому
знаходиться даний будинок, а тому
захист порушеного права позивача
шляхом звернення із позовом в суд
відповідає положенням ст.16 ЦК України.

За наведених обставин рішення
місцевого суду слід скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
встановлення факту постійного
проживання позивача з батьком на час
відкриття спадщини та визнання за ним
право власності на спадкове майно:
житловий будинок та господарські
споруди по АДРЕСА_1 Івано-Франківської
міської ради вартістю 115 000,00 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314,316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
задовольнити, рішення
Івано-Франківського міського суду від
14 травня 2014 року скасувати, постановити
нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Угорницької
сільської ради, ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
позивача з батьком на час відкриття
спадщини та визнати за ОСОБА_2 право
власності на спадкове майно: житловий
будинок та господарські споруди по
АДРЕСА_1 Івано-Франківської міської
ради вартістю 115 000,00 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
В.М. Вакарук

Судді:
М.Д. Горейко

Л.В.
Ясеновенко