У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_5 про демонтаж
тимчасової огорожі, за касаційною
скаргою Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
на рішення Галицького районного суду
м. Львова від 16 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 24 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5,
в якому просила зобов'язати
відповідачку демонтувати металеву
тимчасову огорожу будівельного
майданчика на АДРЕСА_1.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_5
належить на праві власності нежитлові
приміщення, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Також ОСОБА_5 є орендарем
земельної ділянки за вказаною адресою.
Площа земельної ділянки становить 0,1022
га. Наказом департаменту
містобудування Львівської міської
ради від 18 жовтня 2010 року затверджено
вимоги до архітектурно-планувальної
частини проекту реконструкції офісних
приміщень по АДРЕСА_1. Інспекцією
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області видано
декларацію про початок виконання
підготовчих робіт від 02 червня 2011 року.
05 вересня 2011 року Галицької районною
адміністрацією Львівської міської
ради ОСОБА_5 надано дозвіл на
влаштування будівельного майданчика. 05
вересня 2011 року на адресу Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради надійшов лист Державної
екологічної інспекції в Львівській
області із якого вбачається, що ОСОБА_5
за межами орендованої земельної
ділянки встановила металеві стовпці у
кількості 54 шт. на площі більш як 0,2
га. Листом Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
від 13 вересня 2011 року дозвіл на
влаштування будівельного майданчика
відкликано. Крім цього, листом від 19
вересня 2011 року ОСОБА_5 зобов'язано
провести демонтаж тимчасово
встановленої огорожі. Враховуючи, що
відповідачем вимог про демонтаж
огорожі не виконано, позивач просив
зобов'язати відповідача здійснити
демонтаж огорожі.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 16 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 24 січня 2014 року,
в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, правильно
виходив з того, що ОСОБА_5 мала право
здійснювати підготовчі роботи з
реконструкції офісних приміщень по
АДРЕСА_1, в тому числі й роботи з
влаштування огородження будівельного
майданчика відповідно до проектної
документації на підставі
зареєстрованої декларації про початок
виконання підготовчих робіт, а
повноваженнями відкликати раніше
надані дозволи з мотивів порушення
благоустрою території парку позивач не
наділений, і нею не порушені положення
ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України
та ст. ст. 51-54 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України». Як
передбачено проектом, зайнята земельна
ділянка після завершення будівельних
робіт з реконструкції офісних
приміщень підлягає відновленню та
звільненню, а тимчасове огородження
демонтажу.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для демонтажу металевої
тимчасової огорожі будівельного
майданчика по АДРЕСА_1.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 16 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.