У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М., −?

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_5, подану представником
ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду
Полтавської області від 5 березня

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 22 березня 2007 року між ними та
ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір, згідно якого останній отримав
кредит у розмірі 27 тис. доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,04% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення коштів до
22 березня 2017 року. У
забезпечення виконання умов
кредитного договору між ними та ОСОБА_7
був укладений договір іпотеки,
предметом якого є нерухоме майно -
житловий будинок з господарськими
спорудами, загальна площа якого 71,90
кв.м, житлова площа 49,90 кв.м.,
розташований по АДРЕСА_1. Оскільки
відповідач ОСОБА_4 не виконав умов
кредитного договору і його борг
становить 442 194 грн. 68 коп., позивач
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки для погашення вказаного боргу
й виселити відповідача та інших осіб,
які проживають у вказаному будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 6 грудня

2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 5 березня

2014 року рішення районного суду
скасовано в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки та ухвалено у цій
частині нове рішення у справі про
задоволення цих позовних вимог. В
рахунок погашення заборгованості у
сумі 381 510 грн.

92 коп. за кредитним договором,
укладеним 22 березня 2007 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, звернуто
стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 71,9 кв.м., реалізацію
якого ухвалено здійснити в межах
виконавчого провадження з визначенням
початкової ціни предмету іпотеки не
менше

177 тис. грн. У іншій частині - рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржуване у справі судове
рішення, апеляційний суд з дотриманням
вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України,
вірно визначився з характером спірних
правовідносин й дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником ОСОБА_6, відхилити,
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 5 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Нагорняк В.А.,
Фаловська І.М.