У х в а л а

іменем україни

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука
В.М.,

Умнової О.В., Фаловська І.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України,
заінтересовані особи: публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк», товариство з
обмеженою відповідальністю «Рижкофф»,
про розкриття банком інформації, що
містить банківську таємницю, за
касаційною скаргою Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України (далі - СДПІ)
звернулася до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що при проведенні
документальної позапланової перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Рижкофф» (далі - ТОВ
«Рижкофф») виникла необхідність
встановити рух коштів на його
поточному банківському рахунку,
відкритому у публічному акціонерному
товаристві «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»). Ураховуючи викладене,
заявник просив зобов'язати банк
розкрити інформацію, що містить
банківську таємницю.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 грудня 2013 року, у
задоволенні заяви СДПІ про розкриття
банком інформації, що містить
банківську таємницю, відмовлено.

У касаційній скарзі СДПІ просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й ухвалити
нове рішення, яким задовольнити заяву
про розкриття банком інформації, що
містить банківську таємницю.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви СДПІ,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
виходив із того, що заявник не надав
доказів на підтвердження викладених
ним обставин, які б давали підстави для
розкриття банківської таємниці.

Проте з таким висновком судів
погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судові рішення
не відповідають.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
встановлено, що органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 62 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
інформація щодо юридичних та фізичних
осіб, яка містить банківську таємницю,
розкривається банками на письмовий
запит або з письмового дозволу
власника такої інформації, на письмову
вимогу суду або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду, заявник виконав
вимоги ст. 288 ЦПК України, зокрема
зазначив обґрунтування необхідності
та обставини, за яких вимагається
розкрити інформацію, що містить
банківську таємницю, щодо особи, із
зазначенням положень законів, які
надають відповідні повноваження, або
прав та інтересів, які порушено; обсяги
(межі розкриття) інформації, яка
містить банківську таємницю, щодо
особи та мету її використання.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди
не звернули уваги на роз'яснення, які
містяться у п. 13 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову
практику в цивільних справах про
розкриття банками інформації, яка
містить банківську таємницю, щодо
юридичних та фізичних осіб», зокрема на
те, що відсутність у справі рішення
(наказу) керівника відповідного органу
державної податкової служби про
проведення документальної планової
або позапланової, виїзної або
невиїзної перевірки платника податку
не є безумовною підставою для відмови в
задоволенні заяви (за винятком
випадків, коли за обставинами справи це
є необхідним і є підставою заяви),
оскільки ці документи, як докази у
справі, оцінюються судом за правилами
статті 212 ЦПК України поряд з іншими
наданими суду доказами. Саме по собі
неподання у встановлений строк
податкової декларації або їх
розрахунків, необхідність перевірки
достовірності, повноти нарахування та
сплати усіх передбачених ПКУ податків
та зборів, а також дотримання валютного
та іншого законодавства тощо є
підставою для ініціювання органами
державної податкової служби перевірок,
згідно з процедурою, визначеною главою
8 ПКУ. У цьому випадку розкриття
банківської таємниці можливе в разі
доведення органом державної
податкової служби обставин, за яких
перевірки є неможливими або є інша
об'єктивна потреба в розкритті такої
таємниці.

Суди допустили порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи та перешкодили перевірці
обставин, на які посилався заявник у
заяві, що призвело до передчасного
висновку про відмову у задоволенні
заяви.

Ураховуючи на те, що фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судами
не встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 212, 213 ЦПК
України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України,
оскільки порушення закону допущені як
районним судом, так і апеляційним,
справа підлягає направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська