РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний
суд м.Житомира в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі
Щетініної Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третьої особи - ОСОБА_4 про
визнання недійсною угоди про порядок
використання та розпорядження
земельною ділянкою, встановлення
нового порядку користування земельною
ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання недійсною угоди про порядок
використання та розпорядження
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
що укладена 28.11.2002р. між ОСОБА_5, ОСОБА_3
та ОСОБА_2, й встановлення нового
порядку користування вказаною
земельною ділянкою. В обґрунтування
позову вказав, що згідно договору
дарування від 10.07.2007р., посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_6, ОСОБА_1 та
ОСОБА_1 набули право власності на 20/100
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1. Стверджує, що відповідачі
заважають йому користуватися
земельною ділянкою, збудували огорожі,
які обмежують в пересуванні. Розмір
земельної ділянки, якою користується
позивач та третя особа повинна
відповідати розміру частки у
домоволодінні. Оскільки позивач та
третя особа володіють 20/100 частиною
будинку за адресою: АДРЕСА_1, то
відповідна частка землі має бути їм
виділена для обслуговування житлового
будинку. Загальна площа земельної
ділянки домоволодіння становить 0,0633га.
Отже, позивач та третя особа мають
право користуватися земельною
ділянкою площею 0,02082га.. Вважає, що
угода від 28.11.2002р., яка укладена між
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, є
несправедливою, порушує його права
щодо користування земельною ділянкою
площею, яка відповідає його розміру
частки у домоволодінні, суперечить
нормам Земельного кодексу України,
порушує принцип рівності громадян, а
тому має бути визнана недійсною.

У судовому засіданні позивач та його
представник вимоги позовної заяви
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити.

Відповідачі заперечили щодо
задоволення позову, оскільки
приватизували земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа ОСОБА_1 просив позов
задовольнити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог, суд приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що 28.11.2002р. між ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, підписали угоду про
порядок використання і розпорядження
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 10.07.2007р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрованого в
реєстрі за №4573, ОСОБА_9 безоплатно
передав у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4
20/100 ідеальну частину у праві спільної
часткової власності на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до листа виконавчого
комітету Житомирської міської ради
№25/0-2406-4, земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_1, площею 0,0633 га. перебуває у
спільній частковій власності:

- ОСОБА_3 належить на праві
приватної власності земельна ділянка
площею 0,0164га.;

- ОСОБА_2 належить на праві
приватної власності земельна ділянка
площею 0,0377га.;

- решта земельної ділянки площею
0,0092га. не оформлена в порядку,
визначеному чинним законодавством.

Вказані обставини також підтвердили
сторони в судовому засіданні.

Підстави визнання правочину недійсним
визначаються згідно із законом який
діяв на момент вчинення правочину,
оскільки, як визначено ч.1 ст.5 ЦК
України, акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ним чинності.

Угода від 28.11.2002р. про порядок
використання і розпорядження
земельною ділянкою укладена ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 під час дії ЦК УРСР 1963р..

Згідно ст.48 ЦК УРСР, недійсною є та
угода, що не відповідає вимогам
закону, в тому числі ущемляє особисті
або майнові права неповнолітніх дітей.

Позивач стверджує, що угода від 28.11.2002р.
про порядок використання і
розпорядження земельною ділянкою
укладена з порушенням ч.2 ст.152 ЗК
України та ст.88 ЗК України.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України у редакції
від 01.01.2002р., що діяла на момент
укладення спірної угоди, власник
земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.88 ЗК України у
редакції від 01.01.2002р., володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку. Договір про спільну часткову
власність на земельну ділянку
укладається в письмовій формі і
посвідчується нотаріально.

Вбачається, що 28.11.2002р. посвідчена
нотаріально заява від ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про досягнення згоди щодо
порядку використання і розпорядження
земельною ділянкою.

Будь-яких доказів того, що угода від
28.11.2002р. суперечила вимогам закону,
який діяв на момент її укладення,
зокрема ст.88 ЗК України, суду не надано.

Крім того, суд враховує, що
відповідачам на праві власності
належать земельні ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 у м.Житомирі. Державні акти на
право приватної власності на землю, що
видані ОСОБА_3 та ОСОБА_2, є дійсними та
позивачем не оскаржуються.

Отже, встановлення нового порядку
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1, призведе до порушення
права приватної власності
відповідачів на землю.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсною угоди від 28.11.2002р.
про порядок використання і
розпорядження земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1, й встановлення нового
порядку користування вказаною
земельною ділянкою.

Керуючись ст. 41, 42, 48 ЦК УРСР, ст.ст. 42, 88,
120 ЗК України, ст.ст.3,10,60,208,209,212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В. П. Маслак