Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1475/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іенем України

10.06.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Савченко С.О., Суржика М.М.

при секретареві: Крисановій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на повнолітнього
сина, що продовжує навчання, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на
повнолітнього сина, що продовжує
навчання. Зазначила, що відповідач є
батьком ОСОБА_4, який навчається у
Кіровоградському кооперативному
коледжі економіки і права ім. П.М. Сая,
на навчання в якому необхідно
сплачувати близько 13000 грн. на рік, у
зв'язку з чим потребує додаткових
матеріальних витрат. Позивач також
вказує, що вона знаходиться у скрутному
матеріальному становищі та гостро
потребує матеріальної підтримки, а
неодноразові звернення її та сина до
відповідача з питання надання грошових
коштів на період навчання у
навчальному закладі з його боку
залишилися без належного реагування.
Тому після уточнення позовних вимог
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на період навчання
дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно на
період навчання сина.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 28
лютого 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Стягнуто з відповідача на її користь
аліменти на період навчання сина
ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно,
починаючи з 27 грудня 2013 року до 30 червня
2015 року.

В апеляційній скарзі
відповідач, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення суду
змінити, зменшивши суму аліментів на
період навчання повнолітнього сина до
500 грн. щомісячно.

Відповідач у судове засідання
апеляційного суду не з'явився. Надав
телеграму про розгляд справи без його
участі, оскільки виїхав на роботу за
межі України. Колегія суддів ухвалила
слухати справу у відсутність належним
чином повідомленого відповідача на
підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши письмові докази по справі,
вважає, що вона підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
батьками ОСОБА_4 відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
(а.с.6).

ОСОБА_4 на даний час є повнолітнім,
проживає разом з матір`ю, про що
свідчить довідка квартального
комітету від 25.02.2014 року №3 та
навчається у Кіровоградському
кооперативному коледжі економіки і
права ім. П.М. Сая, про що свідчить
договір про підготовку фахівця від
30.08.2013 року 3105-13 (а.с.7) та довідка
Кіровоградському кооперативному
коледжі економіки і права ім. П.М. Сая
від 27.12.2013 року №324 (а.с.8).

Позивач працює на посаді продавця
продовольчих товарів в ТОВ «Вересень
плюс», її середньомісячний дохід
становить 1300 грн., що підтверджується
довідкою про доходи від 04.06.2014 року №72
(а.с.66), наданою в судовому засіданні
апеляційного суду.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що виїздив на заробітки за
межі України, але зараз вимушений
перебиватися випадковими заробітками
і живе на мінімальну заробітну плату,
тому фізично не може сплачувати
аліменти позивачці в тому розмірі, як
визначив суд.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд виходив з потреби повнолітньої
дитини в матеріальній допомозі в
зв'язку з навчанням та з можливості
відповідача надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені обставини
справи та відповідні їм правовідносини
та правильно застосовані норми
матеріального права.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст.57-60
ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно зі ст.200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

За правилами ч.1 ст.182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Таким чином, враховуючи матеріальне
становище позивача, та те, що на її
утриманні перебуває повнолітній син,
який навчається на денній формі
навчання за контрактом, вартість
навчання складає 13060 грн., не працює,
стипендію не отримує, про що свідчать
договір про підготовку фахівця від
30.08.2013 року №105-13 (а.с.7) та довідка
Кіровоградському кооперативному
коледжі економіки і права ім. П.М. Сая
від 27.12.2013 року №324 (а.с.8), та потребує
матеріального утримання, а також
враховуючи обставини, передбачені ст.182
Сімейного Кодексу України, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач має можливість
сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн.
щомісячно на період навчання.

Відповідач не надав жодного доказу на
підставу своїх заперечень позову та
доводів апеляційної скарги.

Позивач, в свою чергу, пояснила, що
відповідач проживає в Одеській
області, працює за контрактом на
кораблі, ходить в плавання, тому має
можливість сплачувати такі кошти.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, а відтак не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: