Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Савченко В.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради, третя особа - комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації м. Ужгорода», про
визнання права на самочинно збудоване
майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5
на ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про визнання
права на самочинно збудоване майно,
посилаючись на те, що з метою
поліпшення житлових умов здійснив
самовільну прибудову до власної
квартири АДРЕСА_1, яку просив узаконити
та визнати за ним право власності на
неї.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
серпня 2008 року, позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на
проведену самовільну прибудову площею
6, 6 кв. м до квартири АДРЕСА_1, позначену
на технічному плані під літ А-3
(приміщення №4,5); зобов'язано
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації м. Ужгорода»
здійснити державну реєстрацію права
власності даного нерухомого майна та
внести відповідні зміни до реєстру.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 24 грудня
2013 року, відмовлено у відкритті
апеляційного провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 на вищезазначене рішення суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та
представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5
просять ухвалу апеляційного суду
скасувати та передати справу до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження й розгляду справи по суті,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст.324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що причини пропуску
строку на апеляційне оскарження
зазначені заявниками не є поважними,
оскільки апелянти є сусідами позивача
у справі ОСОБА_1 й про самовільне
будівництво прибудови не могли не
знати.

Проте, повністю погодитися з таким
висновком суду не можна.

За положеннями ст. 129 Конституції
України та ст. 13 ЦПК України однією із
основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду, зокрема й особами, які не
беруть участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права та
обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в
редакції, чинній на час ухвалення
оскаржуваного рішення судом першої
інстанції) заяву про апеляційне
оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України (в
редакції, чинній на час подачі
апеляційної скарги) апеляційна скарга
залишається без руху також у випадку,
якщо вона подана після закінчення
строків, установлених статтею 294 цього
Кодексу, і особа, яка її подала, не
порушує питання про поновлення цього
строку, або якщо підстави, вказані нею у
заяві, визнані неповажними. При цьому
протягом тридцяти днів з моменту
отримання ухвали особа має право
звернутися до апеляційного суду з
заявою про поновлення строків або
вказати інші підстави для поновлення
строку.

Якщо заяву не буде подано особою в
зазначений строк або вказані нею
підстави для поновлення строку
апеляційного оскарження будуть
визнані неповажними, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті апеляційного
провадження.

Перелік поважності причин, які
враховуються для поновлення
пропущеного строку, законом не
встановлено, вони визначаються у
кожному конкретному випадку, виходячи
з певних обставин, які мають юридичне
значення.

14 листопада 2013 року заявники направили
до суду першої інстанції апеляційну
скаргу з клопотанням про поновлення
строку, про що свідчить поштовий
відбиток штемпеля, а 19 листопада 2013
року скарга надійшла до суду, згідно
відмітки Ужгородського міськрайонного
суду.

У клопотанні про поновлення строку на
подання апеляційної скарги заявники
вказували на те, що про ухвалення
оскаржуваного рішення їм стало відомо
у вересні 2013 року, а копію цього рішення
змогли отримали лише 11 листопада 2013
року, коли їх представник ознайомився з
матеріалами справи, про що свідчить
відповідний запис у журналі
архіваріуса суду, а тому вони були
позбавлені можливості вчасно
оскаржити рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 29 листопада
2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5
залишено без руху з наданням строку для
подання доказів поважності причин
пропуску строку на апеляційне
оскарження або зазначення інших
підстав для поновлення строку.

На виконання вказаної ухвали,
апелянтами було подано окреме
клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження із зазначенням
причин його пропуску, зокрема того, що
вони не були сторонами у даній справі й
не приймали участі в її розгляді, а
відтак не знали й не могли знати про
наявність оскаржуваного рішення, про
яке дізналися у вересні 2013 року, а його
копію змогли отримати лише 11 листопада
2013 року.

Визнавши причини пропущення строку на
подання апеляційної скарги
неповажними та дійшовши висновку про
відсутність підстав для його
поновлення, суддя апеляційної
інстанції не дав належної оцінки
доводам ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3
і ОСОБА_4 - ОСОБА_5, з огляду на
дотримання права заявників на доступ
до правосуддя, проголошеного ст. 55
Конституції України та ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод.

Проте, наведені заявниками доводи про
поважність причин пропущення ними
строку на апеляційне оскарження
рішення суду заслуговують на увагу й
підлягають перевірці.

Апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, не надав належної оцінки
причинам пропуску ОСОБА_2 та
представником ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5
строку на апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції; у
достатньому обсязі не вмотивував свого
висновку про відмову у поновленні
цього строку, залишивши поза увагою, що
положення ЦПК України не містять
вичерпного переліку поважних причин
пропуску строку апеляційного
оскарження.

Отже, висновок апеляційного суду про
відмову у відкритті апеляційного
провадження у справі на підставі ст. ст.
294, 297 ЦПК України є передчасним.

Згідно з ч. 2 ст. 342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або
апеляційної інстанції, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

У зв'язку з викладеним касаційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана
ухвала апеляційного суду підлягає
скасуванню як така, що постановлена з
порушенням норм процесуального права з
передачею справи до апеляційного суду
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 грудня
2013 року скасувати і передати питання
про відкриття апеляційного
провадження на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко