Справа №: 343/25/14-ц
Провадження №: 2/0343/148/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м.
Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді -
Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

з участю адвоката -
ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду Івано-Франківської області справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправними діями,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її
користь завдану моральну шкоду в сумі
10000,00 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та
відповідачем протягом кількох років
тривають неприязні стосунки із-за
самовільного використання земельних
ділянок, які його батько ОСОБА_4
використовує для своїх потреб. В 2011 та
2013 році він самовільно скосив траву на
земельній ділянці розміром 0,20 га та 0,30
га, а сіно забрав собі.

12.09.2013 року вона їхала рейсовим
автобусом у м. Долина. На зупинці в с.
Липа в автобус зайшов відповідач, який
влаштував сварку через те, що вона
спитала, навіщо він розгородив паркан
на полі. На цьому ґрунті він обзивав її
нецензурними словами, бив кулаками по
обличчю і виштовхував з автобуса.
Стягнув її силою зі сидіння на підлогу.
Вона впала. А він тягнув її по автобусі
до дверей. Розбив їй ніс, з якого
потекла кров. Кричав, що повісить її,
здасть у психушку та плюнув в обличчя.

Постановою про закриття кримінального
провадження від 04.11.2013 року
підтверджено факт наявності конфлікту
між ними та спричинення їй моральної
шкоди.

Діями відповідача спричинено їй
фізичні та душевні страждання, тяжкі
переживання щодо долі її проживання
через приниження її честі та гідності,
погроз розправою та існування в таких
умовах. Порушився попередній уклад
сімейного життя. Погрози та розправа з
боку відповідача призвели до душевної
травми, постійно пригніченого стану,
через що стали виникати сварки,
скандали, чого раніше у родині не було.
Важко переживаючи обставини, що
склалися, в неї останнім часом виникли
систематичні головні та серцеві болі,
порушення сну, депресія. Вона вимушена
витрачати свій вільний час на
здійснення дій по відновленню свого
порушеного права. Крім того, вона не
може забезпечити належний догляд та
умови життя своїй родині.

Завдану їй моральну шкоду вона оцінює в
розмірі 10000,00 грн.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, зіславшись на
вищевикладені обставини, додатково
пояснила, що відповідач та його сім"я
багато років користувалися земельними
ділянками її мами. Косили траву на
їхньому полі, а також біля будинку.
Проте згодом стосунки між ними
погіршилися. Вони відмовилися косити
траву біля будинку. У зв"язку з цим вона
сказала, щоб припинили косити і на полі.

Одного разу, коли вона їхала в автобусі,
то побачила, що ОСОБА_3 прибирає на її
городі. Вона зайшла до його будинку і
зробила зауваження, на що батько
відповідача почав бити її,
виштовхувати з будинку. Це було в
присутності матері та дружини ОСОБА_3

Влітку того ж року, йдучи на автобус,
вона зустріла маму ОСОБА_3 Розмовляла з
нею. Під час розмови вона покликала
відповідача. Останній, підійшовши, став
їй погрожувати, сказав, що поле не її.
Після цього вони без дозволу скосили
траву.

Зустрівши в автобусі ОСОБА_3 з родиною,
вона запитала, на якій підставі вони
скосили траву, і щоб за це, або скосили
траву і навколо будинку, або заплатили
]q гроші. На що їй знову зухвало
відповіли.

Так тривало три роки.

У вересні 2013 року вона їхала з села в м.
Долину. В автобусі були люди. Зайшов
ОСОБА_3 Вона запитала його, для чого він
забрав паркан на її полі, на що він
зловив її за обличчя і наказав мовчати,
плюнув тричі в обличчя, стягнув з
сидіння, кинув на пілогу і потягув до
виходу, подряпавши їй обличчя. Він її
обзивав нецензурними словами, бив
рукою і кулаками.

Свідки, які були в автобусі, кричали на
неї, а не зупиняли ОСОБА_3 Серед свідків
була її троюрідна сестра, яка також
стала на сторону ОСОБА_3, бо він лісник.
Всі його хвалили, а її обзивали. ОСОБА_3
розійшовся, бо його підтримували.
Кричали на його користь, бо він
потрібний тим людям.

Відповідач вдарив її по носі кулаком.
Все обличчя було закривавлене. З
розбитим носом вона йшла через ціле
місто. Ніс болів ще тривалий час. За
медичною допомогою вона не зверталася.

Вона одразу подала в міліцію.
Судмедексперта тоді на місці не було,
бо вона працює тільки до 10.00 год., а була
уже 11.30 год. Сказали, що буде наступного
дня, але на другий день крові вже не
було. Розслідування не було, бо
відповідач купив міліцію, прокуратуру,
всіх. Постанову про закриття
кримінального провадження вона не
оскаржувала.

Моральша шкода завдана їй нанесеними
ударами, поведінкою відповідача, що він
плював їй в обличчя, тягнув по автобусі.
Людей, які погано відносяться до неї,
стало більше.

При визначенні розміру моральної шкоди
вона враховує трирічні неприязні
стосунки, те, що терпіла приниження
відповідача, а він мав від неї вигоду.

Просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснив, що позивачка сама не
раз створювала конфліктні ситуації,
але, коли вона почала кричати, вони тихо
відходили. Вона скрізь переслідувала
його. Приставала до нього та його
родини. Коли вони йшли від автобуса,
позивачка напала на його маму, яка була
після інфаркту. Тому він їх розборонив.
Вона не раз нападала на нього, за що її
неодноразово виводили з автобуса.

Того дня вона також напала на нього,
почала кричати, на що він їй відповів,
але жодних ударів не наносив. Він не
плював їй в обличчя, не скидав зі
сидіння та не виштовхував з автобуса.
Навпаки пропонував їй поїхати в
міліцію, щоб з усім розібратися. Але це
її ще більше обурило. Словесну
перепалку затіяла саме ОСОБА_2, поки не
прийшов водій і не сказав сидіти тихо.

Позивачка є дуже конфліктною людиною,
неприязно відноситься до багатьох
односельчан, в тому числі до нього та
членів його родини. Постійно створює
конфлікти зі сусідами, які є
пенсіонерами і просять захистити від
неї.

Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши здобуті та
перевірені в судовому засіданні
докази, вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Як роз"яснено в п.п. 4, 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що конфлікт між
сторонами стався у вересні минулого
року. Приїхав рейсовий автобус, в який
зайшли вона, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Всі сиділи
тихо. ОСОБА_2 почала обзивати
відповідача, його сім"ю, сварилася за
землю. ОСОБА_3 підійшов до неї, і вона
плюнула йому в обличчя, попало і на неї.
Позивачка конфліктувала, не
заспокоювалася, поки не прийшов водій.
На наступній зупинці зайшли ще люди.
Хтось з них присів біля ОСОБА_2 Вона
сказала, що бідна та людина, бо цілу
дорогу буде слухати позивачку, на що
остання почала на неї кричати. ОСОБА_3
не плював на ОСОБА_2, не бив її, з крісла
не стягував. Тілесних ушкоджень на
позивачці не було. ОСОБА_2 нецензурною
лайкою обзивала сім"ю ОСОБА_3 Він
підійшов до неї, сказав, щоб вона не
чіпала його сім"ю і щоб не кричала на
цілий автобус. В автобусі були сторони,
вона, ОСОБА_6, ще якась молода жінка.
Всіх не знає, бо в селі живе не так
давно.

Долитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 пояснила, що в середині
вересня 2013 року вона сиділа в автобусі.
В автобус зайшов ОСОБА_3, привітався і
присів на заднє сидіння. ОСОБА_2 почала
обзивати відповідача та його сім"ю.
ОСОБА_3 підійшов до неї. Вона плюнула
йому в обличчя, попала на вагітну жінку.
Спереду ОСОБА_2 сиділа старенька жінка
з с. Слобода Болехівська, робила їй
зауваження. ОСОБА_3 не бив, не тягнув
ОСОБА_2 Вона сама робила ОСОБА_2
зауваження з приводу її поведінки та
прискіпування до ОСОБА_3, який поводив
себе виховано.

З оглянутих в судовому засіданні
матеріалів кримінального провадження
по факту нанесення тілесних ушкоджень
ОСОБА_2 та постанови про закриття
кримінального провадження від 04.11.2013
року (а.с. 9) вбачається, що 18.09.2013 року в
Долинський РВ УМВС поступила заява
ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, про те, що в
автобусі лісник на прізвище ОСОБА_3
вчинив сварку із нею, під час якої побив
її, спричинивши тілесні ушкодження. Під
час проведення досудового
розслідування по даному кримінальному
провадженню встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 протягом останніх трьох років
перебувають у неприязних стосунках,
які виникли на побутовому ґрунті.
ОСОБА_2 стверджувала, що ОСОБА_3 ображав
її нецензурними словами та вдарив
рукою в ділянку носа, спричинивши їй
тілесні ушкодженя. ОСОБА_3 категорично
заперечував слова ОСОБА_2 Він, а також
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8, пояснили, що
саме ОСОБА_2 ображала нецензурними
словами ОСОБА_3, однак жодного удару він
їй не наносив. ОСОБА_2 від проходження
судово-медичної експертизи
відмовилася, мотивуючи тим, що видимих
тілесних ушкоджень у неї немає.
Оскільки факт спричинення тілесних
ушкоджень ОСОБА_2 не знайшов свого
підтвердження матеріалами
кримінального провадження, дане
кримінальне провадження закрито за
відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу
кримінального правопорушення
передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України.
Постанову про закриття кримінального
провадження від 04.11.2013 року ОСОБА_2 не
оскаржувала.

Обставини, встановлені у
вищеописанону кримінальному
провадженні, знайшли своє підтредження
в судовому засіданні. Дослідивши
представлені суду докази, встановлено,
що саме позивачка своєю поведінкою
спричинила конфлікт між нею та
відповідачем, в ході якого ображала
його нецензурними словами. Аналогічну
поведінку проявляла остання і в ході
розгляду даної справи, в тому числі і
під час допиту свідків.

В той же час в судовому засіданні
не знайшов свого підтвердження факт
протиправної поведінки відповідача.
ОСОБА_2 не представила суду жодного
доказу, який би свідчив про протиправну
поведінку відповідача відносно неї.
Судом не встановлено, ні факту побиття
відповідачем ОСОБА_2, ні будь-яких інших
його протиправних дій щодо неї.
Пояснення позивачки про те, що ОСОБА_3
спричинив конфлікт, в ході якого плюнув
їй в обличчя, стягнув з крісла,
виштовхував з автобуса, бив її,
спростовані поясненнями самого
відповідача, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
які були допитані в судовому засіданні,
матеріалами кримінального
провадження, оглянутого судом.

Інших доказів щодо обставин, на
які посилається ОСОБА_2 як на підставу
своїх вимог, останньою не наведено.

Твердження позивачки про те, що її
пояснення може підтвердити свідок
ОСОБА_9, яка була в автобусі того дня,
спростовуються заявою останньої від
28.04.2014 року, адресованою Долинському
районному суду, в якій вона просила
розглядати справу без її виклику, так
як є особою перестарілого віку, у неї
хворі ноги, а тому їй тяжко
пересуватися, сторін не знає і ніякого
конфлікту між ними не бачила (а.с. 57), а
також аналогічними поясненнями ОСОБА_9,
які містяться в матеріалах
вищевказаного кримінального
провадження.

Щодо свідка ОСОБА_10, про виклик
якої клопотала позивачка, то в судовому
засіданні не представилося можливості
встановити ні точних даних цієї особи,
ні адресу її проживання, оскільки, як
пояснив відповідач та вбачається з
матеріалів кримінального провадження,
після народження дитини вона більшість
часу проводить у своїх батьків, адреса
яких невідома. В той же час у матеріалах
кримінального провадження маються
пояснення ОСОБА_8, яка вказувала, що
того дня була разом з невісткою ОСОБА_10
на автобусній зупинці. Вони бачили, як
ОСОБА_2 ображала нецензурними словами
ОСОБА_3, на що він попросив, щоб вона
припинила його ображати, але вона
продовжувала. ОСОБА_3 тілесні
ушкодження ОСОБА_2 не завдавав.

Також суд бере до уваги, що сама
позивачка у своїх поясненнях
стверджувала, що ніхто з присутніх в
автобусі під час конфлікту за неї не
заступався, а навпаки підтримували
ОСОБА_3 та робили їй зауваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, вживши всіх заходів для
всебічного, повного й об"єктивного
з"ясування обставин справи,
перевіривши та оцінивши всі наявні
докази, приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити за недоведеністю, оскільки в
судовому засіданні не встановлені
факти, що підтверджують вчинення
відповідачем протиправних дій щодо
позивачки та завдання ним останній
моральної шкоди, відсутній і
причиновий зв"язок між подією, якої не
було, та наслідками у вигляді моральних
страждань позивачки.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 10,
58, 60 Цивільного процесуального кодексу
України, керуючись ст.ст. 213, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, -

Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, завданої протиправними діями,
відмовити за недоведеністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: