У х в а л а

іменем україни

7 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства «Донецька
вугільна енергетична компанія» про
поновлення на роботі, скасування
наказів, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Петровського районного суду м.
Донецька від 27 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 6 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що з 28 вересня 1998 року він
працював у відповідача на посаді
гірничого майстра. Наказом від 10 квітня
2013 року № 360 він був звільнений
з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України з 4 березня 2013 року за
прогул без поважних причин. Наказом від
2 липня 2013 року № 626 дата його
звільнення була змінена на 12 квітня 2013
року. Вважав своє звільнення
незаконним, так як його звільнено під
час його перебування на лікарняному.
Крім того, при звільненні відповідач не
провів з ним повного розрахунку.
Неправомірними діями відповідача йому
було завдано моральної шкоди.

У зв'язку з цим позивач просив суд
скасувати наказ про його звільнення з
роботи від 10 квітня 2013 року № 360;
поновити його на роботі на посаді
гірничого майстра; стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
2 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 27 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 6 лютого 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що звільнення позивача
за прогули з 4 березня 2013 року по 11
березня 2013 року (п. 4 ст. 40 КЗпП України)
здійснено роботодавцем з дотриманням
норм трудового законодавства. Факт
прогулів не заперечувався й позивачем,
а його доводи визнані безпідставними.

Посилання касаційної скарги про його
звільнення у період тимчасової
непрацездатності не є підставою для
скасування законного і обґрунтованого
судового рішення, оскільки після того,
як він подав відповідачу листок
непрацездатності, роботодавець 2 липня
2013 року наказом № 626 вніс зміни до
наказу про звільнення, змінивши дату
звільнення, що знаходиться в межах його
повноважень.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 27 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 6 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

О.С. Ткачук