Справа № 135/121/14-ц Провадження №
22-ц/772/1693/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Патраманський І. О.Категорія:
47 Доповідач: Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р. м. Вінниця

колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Матківської М.В., Пащенко Л.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 11 квітня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, Ладижинської міської ради
Вінницької області, третя особа без
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів - громадська
організація «Вінницяенергоремонт»,
про визнання дій протиправними,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, визнання права
користування спірною земельною
ділянкою, стягнення моральної та
матеріальної шкоди, скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку та скасування рішення
Ладижинської міської ради,

ВСТАНОВИЛА:

23 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася у
Ладижинський міський суд Вінницької
області з даним позовом. Свої вимоги
мотивувала тим, що з 1979 року вона
являється членом громадської
організації «Вінницяенергоремонт» та
постійно користувалась належною їй
земельною ділянкою під №НОМЕР_1. З 2009
року ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну
ділянку, якою користується позивачка
та чинить їй перешкоди в користуванні
ділянкою. Ладижинська міська рада
надала згоду на приватизацію
відповідачем ОСОБА_2 даної ділянки та
винесла рішення 15 сесії 6 скликання №537
від 04.09.2012 року «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку» з видачею ОСОБА_2
державного акта на право власності на
земельну ділянку, що розташована за
адресою: м. Ладижин Вінницької області,
ГО «Вінницяенергоремонт», загальною
площею 0,0450 га, згідно цільового
призначення: для індивідуального
садівництва (01.05):07:002:054).

Як стверджує ОСОБА_3, ця незаконна дія
ОСОБА_2 відбулась без її заяви на
переоформлення відповідних
документів, тобто без її волі та згоди,
в односторонньому порядку.

Крім того, відповідач без згоди ОСОБА_3
неправомірними діями завдав перешкод
у користуванні її земельною ділянкою а
саме: він обгородив її, змінив замок на
огорожі та садовому будиночку. А також
без згоди позивачки ОСОБА_2 вирубав
багаторічні плодові дерева, завдавши
матеріальної шкоди на загальну суму
НОМЕР_165 грн.

Виходячи з викладених обставин,
позивачка у своєму позові просила суд
першої інстанції визнати дії
відповідача протиправними; усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою; визнати право користування
спірною земельною ділянкою; скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку та рішення
Ладижинської міської ради Вінницької
області; відшкодувати завдану
матеріальну шкоду у розмірі НОМЕР_165
грн. від знищення плодових дерев та
моральну шкоду, яку вона оцінила у 5000
грн. і мотивувала душевними
стражданнями, які перенесла через
обмеження її права користування
земельною ділянкою; втратою спокою та
зміною нормального ритму життя.

Рішенням Ладижинського міського суду
Вінницької області від 11 квітня 2014 року
позов було задоволено частково.
Вирішено: скасувати державний акт
серії ЯМ № 926690 на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,045 га, в м. Ладижин, громадська
організація «Вінницяенергоремонт»,
виданий на ім'я ОСОБА_2, як незаконний;
скасувати рішення № 537 від 04.09.2012 року
Ладижинської міської ради 15 сесії 6
скликання про затвердження державного
акту на ім'я ОСОБА_2, як незаконне;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 882,5
грн. матеріальних збитків, заподіяних
знищенням плодових дерев; зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у
користуванні земельною ділянкою №
НОМЕР_1 в громадській організації
«Вінницяенергоремонт» м. Ладижин;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 500
грн. у відшкодування моральної шкоди;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3000
грн. витрат на правову допомогу. У решті
позову відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 на
користь держави: 243,6 грн. судового збору
за задоволені позовні вимоги майнового
характеру і 243,6 грн. судового збору за
задоволені позовні вимоги немайнового
характеру.

ОСОБА_2 оскаржив дане рішення в
апеляційному порядку, так як вважає,
його незаконним та необґрунтованим, а
також ухваленим за неповно з'ясованих
обставин, що мають значення для справи.

Просить рішення суду першої інстанції
в частині задоволення позову скасувати
та ухвалити нове рішення в цій частині,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково у зв`язку з
наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд
виходив з наступних обставин.

Так, суд виходив з обставин, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 перебували у шлюбі і тривалий
час спільно використовували земельну
ділянку №НОМЕР_1 в м. Ладижин
громадської організації
«Вінницяенергоремонт»; що ОСОБА_3 з 1979
року є членом в садівничому товаристві
«Вінницяенергоремонт», що
підтверджується наданою нею членською
книжкою на земельну ділянку №НОМЕР_4,
яку в подальшому було замінено на
членську книжку на ділянку №НОМЕР_1.
При цьому суд посилався на пояснення
представника третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
громадської організації
«Вінницяенергоремонт» - її голови
Лазинюка В.Ф.; показання свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ще судом встановлено, що на даний час
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,045 га, яка розташована в м.
Ладижин, с/т «Вінницяенергоремонт» з
цільовим призначенням - для ведення
садівництва, відповідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯМ №926690, виданого 09.10.2012
року на підставі рішення №537 від 04.09.2012
року 15 сесії 6 скликання Ладижинської
міської ради та, що сторони спільно
мали право користування земельною
ділянкою №НОМЕР_1 громадської
організації «Вінницяенергоремонт»в м.
Ладижин, а відповідачу ОСОБА_2
помилково видано членську книжку на
право користування земельною ділянкою
№НОМЕР_2.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що рішення №537 від 04.09.2012 року 15
сесії 6 скликання Ладижинської міської
ради про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, які посвідчують
право власності на земельну ділянку
площею 0,045 га, розташовану в м. Ладижин
Вінницької області, ГО
«Вінницяенергоремонт» та видача
ОСОБА_2 державного акту на право
власності на дану земельну ділянку
відбулися з порушенням ч.1 ст. 118 ЗК
України, оскільки останній не являвся
єдиним користувачем, а ОСОБА_3 не давала
згоди на його право власності на землю.
Саме з цих підстав суд визнав зазначене
рішення Ладижинської міської ради та
виданий на його підставі державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯМ №926690, незаконними та скасував
їх.

На думку колегії суддів, зазначені
обставини не відповідають наявним у
справі доказам, як і висновки суду.

Так, відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_3,
виданого 6 листопада 1996 року, шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Про це
в книзі реєстрації актів громадського
стану 16 липня 1981 року зроблено запис за
№109. Отже, відповідно до діючої на той
час норми ст.44 КЗпШС Української РСР, з
16 липня 1981 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не є
подружжям.

Як видно зі Статуту громадської
організації «Вінницяенергоремонт»,
дана організація утворилася лише у 2009
році і не є нічиїм правонаступником
(а/с16-23).

Виходячи з зазначених обставин, у шлюбі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не використовували
земельну ділянку №НОМЕР_1 в м. Ладижин
громадської організації
«Вінницяенергоремонт». Це також
підтверджують заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3
від 14.V.2009 року і від 14.08.2009 року на ім`я
голови садового товариства
«Вінницяенергоремонт» про прийняття
їх в члени даного Товариства (а/с30,31);
протокол №2 засідання правління
товариства «Вінницяенергоремонт» від
20.01.2011 року та витяг з даного протоколу,
у яких вказано, що саме 20.01.2011 року було
ухвалено надати ОСОБА_3 земельну
ділянку №НОМЕР_1 для ведення
садівництва та городництва.

З цих же підстав ОСОБА_3 не могла бути
членом громадської організації
«Вінницяенергоремонт» з 1979 року, як
вона про це стверджує у позові та, як
вважав суд при ухваленні рішення; не
могла також ОСОБА_3 бути з того ж 1979
року користувачем земельної ділянки
№НОМЕР_1 громадської організації
«Вінницяенергоремонт».

Щодо членської книжки на земельну
ділянку №НОМЕР_4, то вона видана
садівничим товариством «Протон» у 1979
році (ас 32) і не має відношення до
громадської організації
«Вінницяенергоремонт», створеної у 2009
році, тому твердження сторони, що
книжку на земельну ділянку №НОМЕР_4
було замінено на книжку на земельну
ділянку №НОМЕР_1 спростовуються
вищезазначеними обставинами та
доказами, як і аналогічний висновок
суду.

На а/с 127 міститься копія членської
книжки садового товариства
«Вінницяенергоремонт» на ім`я ОСОБА_2
на земельну ділянку №НОМЕР_2.

У оспорюваному рішенні №537
Ладижинської міської ради 15 сесії 6
скликання від 04.09 2012 року не вказаний
номер земельної ділянки, на яку було
затверджено технічну документацію
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку (а/с44). Не зазначений
номер земельної ділянки і у
оспорюваному державному акті на право
власності на земельну ділянку (а/с47), а
також у рішенні № 1491 Ладижинської
міської ради 44 сесії 5 скликання від
24.03.2010 року, яким ОСОБА_2 було передано
безоплатно у власність земельну
ділянку загальною площею 0,045 га,
розташовану у м. Ладижин, с/т
«Вінницяенергоремонт» з цільовим
призначенням - для ведення садівництва
(а/с 114).

Отже, відсутні підстави для висновку
про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали право
спільного користування земельною
ділянкою №НОМЕР_1; що ОСОБА_2
приватизована саме земельна ділянка
№НОМЕР_1 та, що рішення №537 від 04.09.2012
року 15 сесії 6 скликання Ладижинської
міської ради про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, які
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,045 га,
розташовану в м. Ладижин Вінницької
області, ГО «Вінницяенергоремонт» і
видача ОСОБА_2 державного акту на право
власності на дану земельну ділянку
відбулися з порушенням ч.1 ст. 118 ЗК
України, оскільки останній не являвся
єдиним користувачем зазначеною
земельною ділянкою, а ОСОБА_3 не давала
згоди на його право власності на неї.

Разом з тим, рішення №537 від 04.09.2012 року
15 сесії 6 скликання Ладижинської
міської ради про затвердження ОСОБА_2
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, які
посвідчують його право власності на
земельну ділянку площею 0,045 га,
розташовану в м. Ладижин Вінницької
області, ГО «Вінницяенергоремонт»,
ухвалене з порушенням норм Закону
України « Про землеустрій».

Так, дане рішення ухвалене з
застосуванням ст. 56 зазначеного Закону,
у якій йдеться про технічну
документацію із землеустрою щодо
поділу та об`єднання земельних ділянок;
затверджена ж технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку. Це різні види
технічної документації.

Виходячи з цього та при відсутності
номера земельної ділянки, на яку
виготовлялася технічна документація і
при наявності різних книжок про
членство у садовому товаристві
«Вінницяенергоремонт» на ім`я обох
ОСОБА_2, рішення №537 від 04.09.2012 року 15
сесії 6 скликання Ладижинської міської
ради про затвердження ОСОБА_2 технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, які посвідчують
його право власності на земельну
ділянку площею 0,045 га, розташовану в м.
Ладижин Вінницької області, ГО
«Вінницяенергоремонт», незаконне та
підлягає скасуванню, як і державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯМ №926690, виданий 09.10.2012 року на
ім`я ОСОБА_2 Тому доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду в
цій його частині.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 матеріальних збитків у розмірі
882,5 грн., заподіяних знищенням плодових
дерев, то на думку колегії суддів, такий
висновок суду не відповідає
встановленим обставинам у справі і
дана вимога не доведена позивачкою.

Відповідно до норм ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов`язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Проте, позивачка лише перерахувала у
позові кількість та види дерев, які, на
її думку, знищив відповідач ОСОБА_2, їх
вік і діаметр. Доказів про те, що саме
такі дерева, у такій кількості, такого
віку та діаметру росли на
приватизованій ОСОБА_2 земельній
ділянці та були знищені відповідачем,
позивачка суду не надала. У відповіді
голови правління громадської
організації «Вінницяенергоремонт» на
адвокатський запит від 22.04.2013 року
вказано лише, що на даній земельній
ділянці були плодові дерева, які знищив
ОСОБА_2 ( а/с15). Ця відповідь голослівна,
у ній відсутні дані про час знищення
дерев, їх кількість, на якій саме
земельній ділянці ОСОБА_2 знищив
плодові дерева. Крім того, вона
спростовується Протоколом №2
засідання правління товариства
«Вінницяенергоремонт» від 20.01.2011 року,
у якому сказано, що ОСОБА_4 зачитав
заяву ОСОБА_3 про надання земельної
ділянки №НОМЕР_1, яка заросла бур`янами
і чагарниками (а/с24). Отже, ОСОБА_3
претендувала на земельну ділянку, яка
заросла бур`янами і чагарниками, а не
плодовими деревами. За таких обставин,
рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у
розмірі 882,5 грн., заподіяних знищенням
плодових дерев, слід скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення, про
відмову у задоволенні позовної вимоги
про стягнення матеріальних збитків.

Відсутні підстави і для задоволення
вимоги про стягнення моральної шкоди
тому, що по справі не доведені жодні
неправомірні дії відповідача ОСОБА_8
щодо позивачки. Суд, задовольняючи
частково дану вимогу, не зазначив, які
саме неправомірні дії відповідача
спричинили позивачці моральну шкоду.

Отже і в цій частині рішення підлягає
скасуванню та слід ухвалити нове
рішення про відмову у вимозі про
стягнення моральної шкоди.

Виходячи з недоведеності обставин, що
ОСОБА_2 приватизував та користується
земельною ділянкою №НОМЕР_1
громадської організації
«Вінницяенергоремонт», необхідно
скасувати рішення суду і в частині
зобов`язання ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_3 в користуванні
зазначеною земельною ділянкою та
ухвалити нове, про відмову у такій
позовній вимозі.

Враховуючи, що у задоволенні вимог
майнового характеру необхідно
відмовляти, потрібно скасувати рішення
суду і в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь держави судового збору у
розмірі 243,6 грн. за задоволення
позовних вимог майнового характеру.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалене за невідповідності
висновків суду обставинам справи та з
порушенням норм матеріального права,
тому в силу ст. 309 ЦПК України, його
необхідно частково скасувати та у
скасованій частині ухвалити нове
рішення про відмову у скасованих
позовних вимогах.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 11 квітня 2014 року
у частині задоволення вимог про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальних збитків, моральної шкоди;
стягнення з ОСОБА_2 на користь держави
судового збору за задоволені позовні
вимоги майнового характеру та
зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у користуванні земельною
ділянкою №НОМЕР_1 в громадській
організації «Вінницяенергоремонт» м.
Ладижин - скасувати та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя:
В.С. Марчук