Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/4448/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.,

суддів:
Товянської О.В.,

Худякова А.М.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ПАТ КБ
„Приватбанк" на рішення Житомирського
районного суду Житомирської області
від 24 березня 2014 року,

в с т а н о в и
л а :

У вересні 2013 року ПАТ КБ „Приватбанк"
звернувся до суду з позовом в якому
просив стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
у сумі 25373,46 грн. та 253,73 грн. судових
витрат. В обґрунтування заявлених
вимог позивач зазначив, що відповідач
29.08.2006 року отримав кредит у розмірі 250,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 24 березня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
„Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат відмовлено за
недоведеністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„Приватбанк" просить скасувати
рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 24.03.2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Зазначає, що ініціатива щодо
укладення договору надійшла від
відповідача. Укладаючи кредитний
договір, відповідач погодився з
умовами та правилами надання
банківських послуг і Тарифами Банку
про що свідчить його власноручний
підпис.

Розглянувши справу в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив з того, що Банк належним чином
не довів належне ознайомлення та згоду
ОСОБА_2 з наданими Умовами, Правилами і
Тарифами, на основі яких було здійснено
розрахунок заборгованості, що
унеможливлює задоволення позову. З
таким висновком суду погодитися не
можна.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 29.08.2006 року подав до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" власноручно
заповнену заяву про надання йому
кредитної картки «Універсальна» з
встановленим кредитним лімітом в сумі
250,00 грн. При цьому, ОСОБА_2 ознайомився і
погодився з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами Банку. Також, він виразив свою
згоду з тим, що заповнена ним заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою і Тарифами складає
між ним і Банком договір про надання
банківських послуг, про що свідчить
виконаний ним власноручно підпис.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг (а.с.13)
договір діє протягом 12 місяців з дати
його підписання. Якщо протягом цього
строку жодна із сторін не проінформує
другу сторону про закінчення дії
договору, він автоматично лонгується
на той же строк.

З наданої позивачем довідки від 17.01.2014
року вбачається, що на підставі п.5.3
умов та правил надання банківських
послуг по договору, укладеному між ПАТ
КБ „Приватбанк" і ОСОБА_2, відбулося
збільшення та зменшення кредитного
ліміту.

Зокрема, 07.12.2006 року кредитний ліміт
було збільшено до 2900,00 грн., з 28.07.2007 року
- до 6000,00 грн., з 24.12.2008 року - до 6900,00 грн.,
а з 14.01.2009 року - зменшено до 5980,00 грн. Із
заявами про розірвання даного
договору, ОСОБА_2 до Банку не звертався.(
а.с.43)

Згідно наданому позивачем розрахунку
заборгованості (а.с.6-9 ) та виписки по
особовому рахунку (а.с.56-59) відповідач з
вересня 2009 року по грудень 2010 року
користувався кредитною карткою.
Останнє отримання готівки з кредитної
картки відповідача мало місце 28.07.2008
року, а часткове погашення
заборгованості в розмірі 450,00 грн.-
16.12.2010 року. Станом на 31.07.2013 року
заборгованість ОСОБА_2 перед Банком
становила 25373,46 грн. Дана
заборгованість складається із
заборгованості за кредитом в сумі 5972,32
грн., заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 17716,69 грн.,
штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована
частина), штрафу в розмірі 1184,45 грн.
(процентна складова).

Належних і допустимих доказів, які б
спростовували зазначений розмір
заборгованості відповідач суду не
надав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов'язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цьогоКодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в
договорі строк кредит, порушив вимоги
ст. 530 ЦК України відповідно до якої,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
тобто згідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст.ст.256, 257 ЦК України особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу у межах строку позовної
давності. Загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 254 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання свого боргу або
іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Платіж, внесений відповідачем 16.12.2010
року, перервав перебіг позовної
давності, тому позовні вимоги ПАТ КБ
„Приватбанк" є обгрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Задоволення позову є підставою для
стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат в порядку ч.1
ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Оскільки
позивачем при подачі позовної заяви
сплачено 253,73 грн. судового збору, ця
сума підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ
„Приватбанк" задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 24 березня 2014
року скасувати. Ухвалити нове рішення.
Позов ПАТ КБ „Приватбанк"
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ „Приватбанк" 25373,46 грн.
заборгованості за кредитним договором
та 253,73 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: