АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1645/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2008/14
Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С.І.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю:представника заявника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 14
квітня 2014 року

за заявою ОСОБА_3 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про повернення безпідставно одержаних
коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 14
квітня 2014 року у задоволенні заяви
ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню,
відмовлено.

Відновлено стягнення за виконавчим
листом №537/3430/13-ц, що виданий 27.02.2014 року
Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошових коштів у сумі 162342,35грн.

Вказану ухвалу оскаржив заявник
ОСОБА_3, який в поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить увалу
скасувати та визнати виконавчий лист
№537/3430/13-ц, виданий 20.09.2013 року
Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області таким,
що не підлягає виконанню.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що
зобов»язання може бути припинене
заліком зустрічних однорідних вимог, а
законодавство не встановлює заборони
на залік взаємних вимог за наявності
наказу суду про стягнення; вважає, що
випадки неприпустимості зарахування
зустрічних вимог у даному випадку
відсутні, а тому односторонній
правочин ОСОБА_3 по зарахуванню
зустрічних вимог з ОСОБА_4 на суму
162342,35грн. є дійсним та є підставою для
врахування належності виконання ним
судового рішення по стягненню вказаної
суми з нього на користь Стягувача.

Зазначає, що можливість зарахування
зустрічних вимог на стадії виконавчого
провадження відображена у постановах
ВСУ, а ч.4 ст.369 ЦПК України не містить
вичерпного переліку підстав, за яких
виконавчий лист визнається таким, що не
підлягає виконанню, тому, на його думку,
місцевий суд невірно використав цю
статтю, відмовляючи у задоволенні його
заяви.

У поданих суду письмових запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить
скаргу відхилити, а ухвалу місцевого
суду залишити без змін.

Зазначає, що у скарзі Заявник
безпідставно посилається на ст.369 ЦПК
України, якою чітко визначені випадки,
коли суд, який видав виконавчий лист,
може за заявою стягувача або боржника
визнати виконавчий лист таким, що не
підлягає виконанню, а Заявником не
надано жодних доказів, які б свідчили
про те, що його обов»язок перед нею як
Стягувачем, відсутній повністю чи
частково у зв»язку з його припиненням
добровільним виконанням, наведені ж в
заяві обставини не є підставою для
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню і дана стаття не має
ніякого відношення до виконавчого
листа, що перебуває на виконанні в
Автозаводському відділі ДВС про
стягнення з неї боргу на користь ОСОБА_3

Вказує, що, незважаючи на те, що в заяві
про визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню, ОСОБА_3 не
ставить питання про проведення
зарахування зустрічних вимог, така
вимога не була заявлена та не
розглядалася у суді першої інстанції,
апелянтом у скарзі безпідставно
наводиться законодавче обґрунтування
заліку взаємних вимог.

Вважає, що Заявник навмисно
перешкоджає виконанню рішення суду, що
набрало законної сили.

У судовому засіданні представник
заявника доводи апеляційної скарги
підтримав та прохав її задовольнити.

Представник стягувача проти
апеляційної скарги заперечувала та
прохала її відхилити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вислухавши пояснення
учасників процесу, приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
312 ЦПК України, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи,
рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 20 вересня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
повернення безпідставно одержаних
коштів, стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 безпідставно одержані кошти в
сумі 160735,00грн., збитки від інфляції в
сумі 88860,70грн., та проценти за
користування безпідставно одержаними
коштами в сумі 65653,79 грн., а всього
стягнуто 315249,49грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 23152,50 грн. сплаченого
судового збору.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 20 січня 2014 року
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука від 20.09.2013 року в частині
стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
збитків від інфляції в сумі 88860,70грн., та
процентів за користування
безпідставно одержаними коштами в сумі
65653,79 грн. скасовано, ухвалено в цій
частині нове рішення, яким відмовлено у
стягненні вказаних сум за
безпідставністю, зменшено суму
судового збору, що стягується з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 до 1607,35 грн., в іншій
частині рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаних рішень 27.02.2014
року Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області було
видано виконавчий лист №537/3430/13-ц про
стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошових коштів на загальну суму 162342,35
грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.11.2010 року задоволено позов ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі
517658,10грн. згідно боргових зобов'язань
за договорами позики від 08.10.04р.,
12.11.2004р., 1.04.2006р., 16.07.2007р., 20.07.2007р.,
01.08.2007р., 28.07.2008р. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі
1700,00грн. сплаченого державного мита та
30,00грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу (а.с.5-8).

26.04.2011 року на підставі вказаного
рішення Автозаводським районним судом
м. Кременчука Полтавської області
видано виконавчий лист №2-363/2010 року
(а.с.3-4).

04.05.2011 року на підставі вказаного
виконавчого листа за заявою стягувача,
головним державним виконавцем
Автозаводського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ у Полтавській
області ОСОБА_5 відкрито виконавче
провадження ВП №26244491 про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 519388,00 грн.
(а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
про визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню, місцевий суд
виходив із того, що виконавчий лист
виданий місцевим судом у відповідності
до вимог ЦПК та ЗУ «Про виконавче
провадження», заявником не надано
доказів на підтвердження
добровільного виконання ним чи іншою
особою у повному обсязі чи частково
його обов'язку перед стягувачем, а тому
наведені у заяві обставини, виходячи з
положень ст.369 ЦПК України не є
підставою для визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню.

Такий висновок місцевого суду
відповідає встановленим по справі
обставинам та ґрунтується на законі,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.369 ЦПК України,
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України "Про
виконавче провадження".

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень.

Аналіз вищевказаних правових норм
свідчить про те, що суд, який видав
виконавчий лист, може визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню у разі, якщо його було видано
помилково, або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин, та
обов'язок доведення наявності вказаних
обставин лежить саме на особі, що
звернулася до суду із заявою про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню.

Враховуючи те, що виданий 27.02.2014 року
Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області
виконавчий лист №537/3430/13-ц про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошових коштів в сумі 162342,35 грн.
відповідає вимогам ЦПК України та
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема ст.18 цього
Закону; жодних належних та допустимих
доказів, що підтверджують відсутність
обов'язку боржника ОСОБА_3 повністю чи
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин, ОСОБА_6
не надав; наявність на виконанні у
державного виконавця двох виконавчих
листів про стягнення заборгованості як
із заявника, так і з ОСОБА_7 та можливу
плутанину та вчинення, на його думку,
непотрібних процесуальних дій, не є
підставами для визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню у
розумінні ст. 369 ЦПК України, місцевий
суд дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на
доведеність вимог чинними судовими
рішеннями про існування між заявником
та ОСОБА_4 взаємних однорідних грошових
зобов'язань, не заслуговують на увагу
колегії, оскільки заява про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, подана ОСОБА_3 з підстав,
визначених статтею 369 ЦПК України, а не
статтею 601 ЦК України, яка передбачає
припинення зобов'язання з підстав
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги за заявою однієї із
сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд:
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції та не має посилань на
обставини, з якими процесуальне
законодавство пов'язує наявність
підстав для скасування ухвали
місцевого суду.

За вказаних обставин апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала суду
першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1. ч.1 ст.312, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - відхилити.

Ухвалу Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 14
квітня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/
П.М. Карнаух

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун