СУД МІСТА МАКІЇВКИ
Провадження № 2/268/756/14
Справа № 268/928/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14
травня 2014 року
м.
Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Бабкевич
В.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним
припиненням сімейних відносин і
неможливістю збереження сім'ї.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
заявлені позовні вимоги, на
обґрунтування яких послалась на
обставини, викладені у позовній заяві,
та зазначила, що з 19 серпня 1994 року
перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі, від якого вони мають
неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час
проживає з нею. Спільне життя з
відповідачем не склалося, оскільки
виявилось, що у кожного з них різні, не
співпадаючи погляди на питання
поведінки та взаємовідносин у сім'ї, що
призводило до непорозуміння між ними
та сварок. Відповідач почав зловживати
спиртними напоями та неодноразово
застосовував фізичну силу. У лютому 2014
року їх сімейні стосунки були фактично
припинені, з цього часу вони постійно
мешкають за різними адресами, не ведуть
спільне господарство. Неповнолітня
дочка проживає разом з нею, у її
вихованні чоловік участі не приймає.

За час окремого проживання вона дійшла
висновку про втрату почуття любові до
чоловіка, неможливість збереження
сім'ї та необхідності юридичного
оформлення фактичного розлучення між
ними. На теперішній час примирення та
подальше подружнє життя стало
неможливим, а збереження шлюбу
суперечить їх інтересам. Посилаючись
на наведене, позивачка просить суд
розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про
розірвання шлюбу визнав, підтвердивши
наведені позивачкою обставини та
причини, що призвели до припинення
сімейних відносин. У судовому
засіданні відповідач стверджував, що
він з дружиною не намагалися відновити
стосунки. Вважає, що збереження сім'ї є
неможливим, оскільки вони різні за
характером та за поглядами на життя.
Питання про розлучення вирішено ними
остаточно. На теперішній час
неповнолітня дочка проживає разом з
матір'ю.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

За приписами статті 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як
визначено нормою статті 112 СК України,
суд постановляє якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
громадяни України ОСОБА_2 і ОСОБА_1
зареєстрували шлюб 19 серпня 1994 року,
актовий запис № 1674 в книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу міського
відділу реєстрації актів
громадянського стану м. Макіївки
Донецької області.

Від шлюбу подружжя має неповнолітню
дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Для
кожного з них цей шлюб перший.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено і визнано сторонами, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з лютого 2014 року
фактично припинили шлюбні відносини,
не проживають спільно однією сім'єю та
не ведуть сумісне господарство. За цей
час подружжя не здійснили реальних дій
щодо збереження родинних стосунків.
Сторони не мають наміру зберегти свою
сім'ю.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
надання у даному випадку подружжю
строку для примирення суперечить
моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги
існуючи взаємини між подружжям,
ступінь конфліктних стосунків та
причини розлучення, категоричне
небажання позивачки продовжувати
шлюбні відносини, дійшов висновку, що
подальше подружнє життя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є
неможливим та суперечить їх інтересам.

У разі визнання відповідачем позову, як
визначено в частині 4 статті 174 ЦПК
України, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

За таких обставин заява позивачки
відповідає її дійсній волі, тому позов
про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Позивачка не наполягає на відновленні
її дошлюбного прізвища, та не вимагає
компенсації за понесені судові
витрати, пов'язані із зверненням до
суду.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 3, 110-112 Сімейного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 19 серпня
1994 року у міському відділі реєстрації
актів громадянського стану м. Макіївки
Донецької області, актовий запис № 1674,
розірвати.

За вибором позивачки її прізвище -
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
В.А. Єжов