У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Хопти
С.Ф.,

Лесько А.О.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 04 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
21 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_3
укладено кредитно-заставний договір №
DОFА1, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 5 371
доларів США 06 центів із кінцевим
строком погашення 19 серпня 2011 року. У
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним договором у заставу був
наданий автомобіль Daewoo Lanos, 1999 року
випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, №
кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач належним чином виконав своє
зобов'язання за договором шляхом
надання коштів відповідачу. Прийняті
на себе зобов'язання відповідач не
виконує, у зв'язку з чим станом на 17
січня 2013 року утворилася
заборгованість, яка складається з
наступного: сума заборгованості за
кредитом - 2 245 доларів США 57 центів, сума
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 924 доларів США 45
центів, сума заборгованості по комісії
за користування кредитом - 845 доларів
США 51 центів, пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 5 095
доларів США 41 центи, сума штрафних
санкцій (фіксована частина) - 31 доларів
США 29 центів, сума штрафних санкцій
(процентна складова) - 455 доларів США 55
центів, таким чином загальна сума
заборгованості становить 9 597 доларів
США 78 центів, що за курсом НБУ на 17 січня
2013 року складає 76 686 грн. 23 коп., яку
позивач просив стягнути з відповідача
разом із судовими витратами на його
користь.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 04 грудня 2013 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитно-заставним договором у сумі 76
686 грн. 23 коп. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним-заставним
договором, утворилася кредитна
заборгованість, яку банк має право
стягнути з боржника.

З такими висновками судів повністю
погодитись не можна, оскільки ці
висновки суперечать вимогам закону та
не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду у повній
мірі не відповідає.

Судом установлено, що 21 серпня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
укладено кредитно-заставний договір
№
DОFА1, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі 5 371
доларів США 06 центів із кінцевим
строком погашення 19 серпня 2011
року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором відповідачем у
заставу був наданий автомобіль Daewoo Lanos,
1999 року випуску, тип ТЗ: легковий
автомобіль, № кузова/шасі
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.
с. 7-13).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти
(ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 умов
кредитного-заставного договору,
станом на 17 січня 2013 року утворилася
заборгованість, яка складається з
заборгованості за кредитом - 2 245
доларів США 57 центів, заборгованості по
відсоткам за користування кредитом - 924
доларів США 45 центів,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 845 доларів США 51
центів, пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 5 095
доларів США 41 центи, штрафних санкцій
(фіксована частина) у сумі 31
доларів США 29 центів, штрафних санкцій
(процентна складова) у сумі 455
доларів США 55 центів, а всього
становить 9 597 доларів США 78 центів, що
за курсом НБУ на 17 січня 2013 року складає
76 686 грн. 23 коп. (а. с. 4-5).

За таких обставин суди дійшли
правильного висновку про існування
правових підстав для стягнення
кредитної заборгованості з боржника.

Проте не можна погодитися із сумою
стягнутої пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором за
період з 2008 по 2013 рік.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Як вбачається з розрахунку кредитної
заборгованості, пеня, нарахована за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору за період з 08 грудня
2008 року по 17 січня 2013 року, складає 5 095
доларів 41 центи (а. с. 5).

Проте, у п. 14.10 Кредитно-заставного
договору зазначено, що нарахування
неустойки за цим договором
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання повинно
було виконане відповідною стороною.
Сплата неустойки здійснюється у
гривнях. У випадку, якщо кредит
видається в іноземній валюті, штраф
сплачується у гривневому еквіваленті
по курсу НБУ на дату сплати (а. с. 11).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Перш за все, свобода договору означає
право громадян або юридичних осіб та
інших суб'єктів цивільного права
вступати чи утримуватися від вступу у
будь-які договірні відносини. Свобода
договору проявляється також у
можливості, наданій сторонами,
визначати умови такого договору.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 містила
доводи щодо наведених обставин.

Оскільки суд апеляційної інстанції на
вищевикладені обставини та доводи
апеляційної скарги в цій частині уваги
не звернув, у порушення вимог
ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не
врахував норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановили
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвала
суду апеляційної інстанції в частині
залишення без змін рішення суду першої
інстанції щодо розміру стягнутої з
ОСОБА_3 пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором підлягає
скасуванню з передачею справи у цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 04 грудня 2013 року у частині
стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
скасувати, справу у цій частині
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

У решті рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 04 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко