Справа №751/2760/14
Провадження №2/751/687/14
Рішення

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

за участю представника позивача Кулага
О.В., відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
кредитним договором,

Встановив:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 20 188
грн. 72 коп. заборгованості за кредитним
договором від 19.04.2008 року, а також
понесених судових витрат.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 19.04.2008 року між банком та ОСОБА_4
укладено кредитний договір про надання
останній кредиту у розмірі 7 974,56 грн, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Умови договору щодо своєчасного
внесення вказаних у Договорі платежів
відповідачем порушені, внаслідок чого
станом на 24.01.2014 року утворилась
заборгованість по поверненню тіла
кредиту, відсотків, комісії, з
урахуванням пені та штрафу у розмірі 20
188 грн. 72 коп.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, просила відмовити у його
задоволенні у зв'язку зі строком
позовної давності, а також просила
звільнити від сплати штрафних санкцій.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити у його задоволенні на
підставі письмових заперечень, які
долучено до матеріалів справи та
застосувати строк позовної давності.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, розглядаючи позов в
межах заявлених вимог, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного:

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений
законом чи договором строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику та сплатити
відсотки за користування коштами у
строк та у порядку, що встановлені
договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Судом встановлено, що 19.04.2008 року між
ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником
якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4
укладено кредитний договір №CNХRRU06070133
про надання останньому кредитних
коштів у розмірі 7 974,56 грн, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, на строк 12
місяців з кінцевим терміном повернення
19.02.2009 року.

Із заяви позичальника ОСОБА_4 від 19.04.2008
року вбачається, що відповідач
ознайомлений та згоден з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам(«Розстрочка») ( Стандарт), а
також підтверджує факт надання повної
інформації про умови кредитування
(а.с.8-13,54).

Відповідно до умов кредитного
договору позичальник зобов'язався у
період з 20 до 25 числа кожного місяця
погашати заборгованість за кредитом у
вигляді щомісячного платежу у сумі 849,73
грн., яка складається із заборгованості
за кредитом, відсотками, комісії, а
також інших витрат згідно з умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам.

Згідно п. 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) при порушенні позичальником
будь-якого із зобов'язань, Банку має
право нараховувати пеню в розмірі 0,5%
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 грн за кожний день прострочки.

Відповідно до п. 5.3 договору при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. та 5% від суми
заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, не надав своєчасно
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, в зв'язку з
цим виникла заборгованість за
кредитом, відсотками за користування
кредитом, комісією та штрафним
санкціям, яка станом на 24.01.2014 р.
становить20 188,72 грн (а.с.5-6) та
складається із: заборгованість за
кредитом в сумі 3 988 грн 10 коп,
заборгованість за відсоткам - 01,29 грн,
заборгованість з комісії - 259,15 грн,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 14 502,62 грн,
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та
штраф (процентна складова) - 937,56 грн.

Згідно з п.5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам(«Розстрочка»)
(Стандарт), які діяли на час укладення
спірного кредитного договору, термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлений сторонами
тривалістю 5 років.

Враховуючи, що останній платіж
позивачкою для погашення
заборгованості за кредитним договором
здійснений 11.06.2009 року, тобто
відповідачем вчинені дії, які
підтверджують визнання нею боргу, а
тому суд дійшов висновку про
переривання перебігу позовної
давності у відповідності із правилами
ст.264 ЦК України та правомірність
звернення банку до суду з вимогою про
захист свого цивільного права.

Відповідно до вимог ст.ст. 546, 553, 572 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою,
порукою та заставою.

Неустойка визначається як пеня та
штраф і є грошовою сумою або іншим
майном, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Неустойка визнається
однією із санкцій за неналежне
виконання зобов'язання (ст. 549, п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Положеннями ст. 616 ЦК України
передбачено право суду за певних умов
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру
неустойки вирішується в конкретній
ситуації на підставі певних доказів і
розрахунків.

При вирішенні заявлених позовних вимог
щодо стягнення неустойки суд враховує
приписи ч.4 статті 42 Конституції
України та положення ч.3 статті 551
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Також суд приймає до уваги правову
позицію, викладену в рішенні
Конституційного Суду України № 7-рп/2013
від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" про те, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, а вимога
про нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Цивільного
кодексу України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права, внаслідок чого із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН
„Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів" від 09 квітня 1985
року № 39/248 наголошено: визнаючи, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, принципи
захисту інтересів споживачів мають,
зокрема, за мету сприяти країнам у
боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Норма ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу
України передбачає дві підстави для
зменшення неустойки: значне
перевищення неустойки в порівнянні з
розміром збитків, завданих стягувачу,
що є об'єктивною обставиною, яка не
залежить від волі чи позиції сторін та
наявність інших істотних для боржника
обставин.

Істотними обставинами у розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку, розмір основної
заборгованості становить 3 988,10 грн., а
розмір неустойки за порушення
боржником зобов'язання становить 15 940,18
грн, зокрема: пеня - 14 502,62 грн., штрафи -
500 грн. (фіксована частина) і 937,56 грн.
(процентна складова).

Саме щодо різновидів неустойки: пені та
штрафу, суду надано право зменшити її
розмір за наявності обставин, які мають
істотне значення.

Отже, право суду у відповідності до
частини третьої ст.551 ЦК України
зменшити розмір неустойки, який значно
перевищує розмір збитків та враховуючи
те, що відповідач просить суд звільнити
від сплати штрафних санкцій,
незадовільний майновий стан боржника -
відповідача, яка є пенсіонеркою,
враховуючи конкретну ситуацію, а саме
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язань, суд вважає можливим
зменшити розмір неустойки за
несвоєчасність виконання зобов'язань
відповідачем до 4 000 грн.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що позов необхідно частково
задовольнити, стягнувши з ОСОБА_4 на
користь банку 3 988 грн. 10 коп. -
заборгованості за кредитом, 01 грн 29 коп
- заборгованості по відсотках, 259 грн 15
коп - комісії та 4 000 грн. - неустойки за
несвоєчасність виконання зобов'язань,
а всього на суму 8 248 грн.54 коп

Позивачем понесена та документально
підтверджена сплата судового збору
(а.с.1), яка відповідно до ст. 88 ЦПК
України, підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог 8 248,54х243,60/20 188,72 = 99,52 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст.10, 11, 60, 88, 209, 213, 215, 218, 226, 292 ЦПК України,
ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1046, 1050, 1054 ЦК
України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "ПриватБанк" - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приват Банк"
заборгованість за кредитним договором
№CNXRRU06070133 від 19 квітня 2008 року, яка
утворилась станом на 24.01.2014 року, в
розмірі 8 248 (вісім тисяч двісті сорок
вісім) грн 54 коп., з них: заборгованість
по кредиту - 3 988 грн. 10 коп,
заборгованість по відсоткам - 01 грн. 29
коп, заборгованість по комісії - 259 грн 15
коп, неустойки за несвоєчасність
виконання зобов'язань - 4 000 грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приват Банк" 99
(дев'яносто дев'ять) грн. 52 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк