Справа № 754/6398/14
Провадження № 2-3676/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про визнання його таким, що втратив
право користування жилим приміщенням,
а саме квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи
свої вимоги тим, що спірна квартира
належить їй на праві власності на
підставі Договору дарування. В лютому
2006 року до неї звернувся знайомий
ОСОБА_2 з проханням пожити у цій
квартирі, на що вона надала свою згоду,
а в подальшому попросив зареєструвати
його у вказаній квартирі, що і було нею
зроблено у 2006 році. В березні 2007 року
відповідач залишив спірну квартиру,
забрав всі свої особисті речі і більше
до квартири не повертався. Вона
неодноразово зверталася до
відповідача з проханням знятися з
реєстраційного обліку, він
погоджувався, але до цього часу так
цього і не зробив. На підставі
викладеного позивачка вимушена
звернутися до суду з даним позовом,
просить визнати відповідача ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 повністю підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити у
повному обсязі, визнати таким, що
втратива право користування жилим
приміщенням, відповідача ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнала повністю. Пояснила, що
відповідач не має часу для вирішення
питання зняття з реєстраційного
обліку, але не заперечує, що у квартирі
останній тривалий час не проживає і
реєстрація була здійснена лише для
вирішення питань з працевлаштуванням.
Не заперечувала проти задоволення
позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивачки,
представника відповідача, вивчивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірним житловим
приміщенням є квартира АДРЕСА_1.

Власником вказаної квартири є
позивачка ОСОБА_1, що підтверджується
Договором дарування від 03.07.2008 року.

На даний час в квартирі
зареєстрована одна особа - відповідач
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
форми № 3 від 12.03.2014 року.

Як встановлено при розгляді
справи, відповідач ОСОБА_2 є знайомим
позивачки, який у 2006 році звернувся до
неї з проханням тимчасового проживання
у спірній квартирі, а в подальшому з
проханням реєстрації у квартирі. За
згодою позивачки відповідач ОСОБА_2 був
зареєстрований у АДРЕСА_1.

Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік.

Згідно із п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" у справах
про визнання наймача або члена його
сімї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно зясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сімї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що з березня 2007 року
відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив
квартиру АДРЕСА_1 і на даний час в
квартирі не проживає.

Той факт, що відповідач не
проживає в спірній квартирі
підтверджується, крім пояснень
позивачки та представника відповідача,
зібраними та дослідженими в судовому
засіданні доказами, зокрема:

- актом ЖБК "Автотранспортник-8" від
07.03.2014 року про те, що ОСОБА_2 в спірній
квартирі не проживає понад 6 місяців
(а.с.8).

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
тривалий час ніяких витрат по
утриманню спірної квартири не несе,
квартплату, комунальні послуги та
електроенергію не сплачує, доказів
того, що він намагався вирішити питання
про вселення до спірної квартири, суду
надано не було, що свідчить про те, що
квартирою він не цікавиться.

Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове
право") Правових позицій Верховного
Суду України щодо розгляду судами
окремих категорій цивільних справ
наймачу або члену його сімї, який був
відсутнім без поважних причин понад
зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд
вправі відмовити з цих підстав у
задоволенні позову про виселення,
вселення, обмін, поділ жилого
приміщення, незалежно від того, чи було
предявлено зустрічний позов про
визнання позивача таким, що втратив
право на жиле приміщення.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання відповідача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, оскільки дані
вимоги є підставними та
обгрунтованими.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України,
Конституцією України, ст. 405 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи таким, що втратив
право користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням,
а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення.

Головуючий: