Провадження №22-ц/784/1428/14 Суддя по
1 інстанції - Гуденко О.А.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання -
Бакуті Т.В.,

за участю :

- позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

- представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4,

- відповідачки ОСОБА_5 та її
представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 31 березня 2014 року
у справі за

позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про
припинення права на частку у спільному
майні, виселення та вселення,

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_7 звернулися з позовом до
ОСОБА_5 про припинення її права на
частку у спільному майні, виселення та
вселення.

Позивачі зазначали, що їм та
відповідачці на праві спільної
часткової власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1 де вони всі проживають
та зареєстровані. Зокрема, позивачці
ОСОБА_7 з 2004 року належить ? частка
вказаного будинку, а всім іншим
співвласникам по 1/6 частці цього ж
будинку в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, і якому належала ? частка
житлового будинку.

Посилаючись на вимоги ст. 365 ЦК
України, а також на те, що після смерті
ОСОБА_8 між ними та відповідачкою
ОСОБА_5 склалися неприязні стосунки з
приводу користування житловим
будинком, а її частка є незначною і не
може бути виділена реально, позивачі
просили припинити її право власності
на частку у спільному майні з
компенсацією ринкової вартості її
частки, визнавши за ними в рівних
частках право власності на належну їй
частку житлового будинку, вселити їх
до житлового будинку та виселити
відповідачку із житлового будинку.

З цих підстав зобов'язати
Реєстраційну службу Миколаївського
міського управління юстиції внести
відповідні записи до Державного
реєстру щодо змін в реєстрації права
власності.

Заперечуючи проти позову,
відповідачка посилалась на те, що
іншого житла вона не має і припинення
її права власності призведе до
істотного порушення її прав, оскільки
придбати інше житло вона не зможе.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 31 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачка
ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду
просила його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Правовий режим спільної
часткової власності визначається
главою 26 ЦК України з урахуванням
інтересів усіх її учасників.

Володіння, користування та
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою усіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і
користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

При цьому припинення права особи на
частку у спільному майні допускається
за наявності будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК,
але за умови, що таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам її сім'ї.

Таку правову позицію висловив
Верховний Суд України в постанові від
16 січня 2012 року у справі № 6-81 цс/11, яка у
відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для застосування.

Крім того, згідно із ч.2 ст. 365 ЦК України
суд постановляє рішення про припинення
права на частку у спільному майні за
умови попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

Невиконання цієї умови є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки вимога попереднього платежу
є не просто технічною складовою
процедури відчуження майна, яка
встановлена законом, а основною
вимогою, на якій повинно ґрунтуватися
рішення суду про позбавлення особи
майна без її згоди.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 13 серпня 2004
року, з урахуванням ухвали того ж суду
від 20 жовтня 2006 року про виправлення
описки, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належало по
? частці житлового будинку
АДРЕСА_1

Зокрема, за ОСОБА_7 зареєстровано
право власності на ? частку житлового
будинку з 30 листопада 2006 року (а.с. 11).
Їх ідеальні частки у житловому
будинку не були виділені в натурі.

Також, в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази на
підтвердження того, що цими двома
співвласниками визначався порядок
користування житловим будинком, хоча
житловий будинок має два
відокремлені виходи - входи, якими
вони користувалися.

Після смерті ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину в порядку
спадкування за законом в рівних
частках отримали: його дружина -
відповідачка ОСОБА_5, а також його діти
від першого шлюбу - позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

Зокрема, 23 вересня 2013 року ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 у приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом кожний на
1/3 частку від ? частки спірного
житлового будинку. На підставі цього
за кожним із спадкоємців ОСОБА_8
зареєстровано право власності по 1/6
частці житлового будинку (а.с. 12-15, 40-41).

Отже, житловий будинок належить
сторонам на праві спільної часткової
власності, однак вони не можуть дійти
згоди щодо порядку користування ним.

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної 28 лютого 2014 року експертом
Регіональної торгово-промислової
палати Миколаївської області, ринкова
вартість 1/6 частки вказаного
житлового будинку становить 66 247 грн., а
виділ 1/6 частки в натурі є
неможливим. Кошти на депозитний
рахунок суду позивачі не вносили.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про припинення права
відповідачки на частку у спільному
майні, суд першої інстанції виходив з
того, що таке припинення істотно
зашкодить інтересам відповідачки, яка
не має іншого житла, а також
позивачами не виконана вимога закону
про попереднє внесення на депозитний
рахунок суду вартості частки в
спільному майні.

З урахуванням вищевикладених вимог
закону такий висновок суду першої
інстанції є вірним.

Разом з тим, посилання суду першої
інстанції на те, що сторони можуть
визначити порядок користування
житловим будинком, є помилковим.
Оскільки можливість визначення
порядку користування житловим
приміщенням та можливість або
неможливість спільного володіння і
користування майном, у розумінні п. 3 ч. 1
ст. 365 ЦК України, не є тотожними. До того
ж, позивач самостійно визначає спосіб
захисту своїх прав. Однак, зазначене
не впливає на правильність основного
висновку суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про виселення відповідачки, суд
обґрунтовано послався на те, що
зазначені вимоги є похідними від
вимог про припинення права на частку у
спільному майні.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
про те, що суд безпідставно відмовив їй
у вселенні до будинку, є
безпідставними, оскільки позивачка
проживає та зареєстрована в
житловому будинку разом із членами
своєї сім'ї.

Таким чином, колегія не вбачає підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 31
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: