Справа № 369/3793/14-ц
Провадження №2/369/2039/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13.05.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що
сторони уклали шлюб 07.08.2008.

Відповідач 03.09.2008 прийняв спадщину
після померлого ОСОБА_1, яка складалася
з житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Серед надвірних будівель: сарай, погріб
та вбиральня. Земельна ділянка, на якій
розташовані будівлі, не приватизована.

Влітку 2009 року на прибудинковій
території житлового будинку вона
спільно з відповідачем побудували
гараж площею 133.6 м2. У технічному
паспорті на садибний (індивідуальний)
житловий будинок, виготовлений станом
на 21.11.2012 даний об'єкт зазначений під
назвою «Господарський блок» та літерою
на плані «Д».

Як зазначено у технічному паспорті на
житловий будинок вартість
вищезгаданої споруди складає 815353
грн.09.12 2011 шлюб між сторонами було
розірвано.

Тому просила визнати господарський
блок, площею 133,6 м2, що розташований на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1, об'єктом права спільної
сумісної власності сторін. Визнати за
нею право власності на ? частину цього
господарського блоку.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про день слухання справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив. Зі згоди
позивачки суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Судом встановлено, що сторони уклали
шлюб 07.08.2008.

Згідно дублікату свідоцтва про право
на спадщину за законом, відповідач
03.09.2008 прийняв спадщину після померлого
батька - ОСОБА_1, яка складалася з
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Серед надвірних будівель: сарай, погріб
та вбиральня. Земельна ділянка, на якій
розташовані будівлі, не приватизована.

Як пояснила позивачка в судовому
засіданні у 2009 році сторони побудували
гараж площею 133.6 м2.

Відповідно до рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 09.12 2011 шлюб
між сторонами було розірвано.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.23 Постанови №11«Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (статті 60, 69 СКУ, ч. З ст.
368 ЦКУ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Але як встановлено судом,
господарський блок площею 133, 6 кв.м., яку
позивачка просить визнати спільною
власністю, та визнати за нею право
власності на ? частину її, є
самовільно збудованою, господарською
будівлею, і складає з житловим будинком
одне ціле, що унеможливлює її поділ.

Тобто, об'єкт на який претендує
позивачка, є самовільно побудованим, що
згідно діючому законодавству виключає
розподіл взагалі, а також утворення
спільної часткової власності.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 57, 60, 67, 69, 70 СК України, ст.ст. 10, 11,
209, 212-214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
майна, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом 10
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: