22-ц/775/412/2014(м)
Єдиний унікальний номер 266/383/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/412/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Дзюба М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Песоцької Л.І.,
Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Костомановій
А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі матеріали
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання довіреностей недійсними,
треті особи - ОСОБА_3 та приватний
нотаріус ОСОБА_4,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 07
лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом про визнання
недійсними з моменту оформлення та
реєстрації довіреностей за
реєстровими номерами №5688 від 04 вересня
2002 року та № 3162 від 04 грудня 2003 року. В
обґрунтування позову посилався на те,
що довіреність, яка була оформлена від
імені ОСОБА_2 на його ім'я 4 вересня 2002
року підписана не нею, а іншою особою,
що підтверджується висновком
почеркознавчої експертизи, про що йому
стало відомо у вересні 2013 року. На
підставі цієї довіреності він, будучи
неповноважною особою, в порядку
передоручення видав 4 грудня 2013 року
довіреність на відчуження майна
ОСОБА_3

Ухвалою Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
07 лютого 2014 року у відкритті
провадження за даним позовом ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу скасувати, а матеріали
повернути до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі у відповідності з
вимогами закону, посилаючись на
порушення норм процесуального права.
Зокрема, зазначає, що він жодного
разу не звертався до суду з такими ж
самими позовними вимогами, оскільки
вказані в позові підстави з'явилися
тільки у вересні 2013 року в результаті
проведення почеркознавчої експертизи
підпису ОСОБА_2 в оспорюваній
довіреності.

ОСОБА_1,ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в судове засідання
апеляційного суду не з»явилися, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи. ОСОБА_1 просив
розглянути справу у його відсутність.
Тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справа розглянута у відсутність
сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5,який просив скаргу відхилити, а
ухвалу суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відмовляючи ОСОБА_1 у
відкритті провадження у справі, суддя
зазначив в ухвалі, що спірні
правовідносини щодо довіреностей від 4
вересня 2002 року та 4 грудня 2003 року
неодноразово розглядалися судами і є
рішення, які набрали чинності між тими
ж сторонами, про той самий предмет і з
тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки він підтверджується
матеріалами справи та вимогам закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо є таке, що набрало
законної сили рішення чи ухвала суду
про закриття провадження у справі у
зв'язку з відмовою позивача від позову
або укладенням мирової угоди сторін, у
спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи зі змісту позовної
заяви ОСОБА_1, предметом даного спору є
визнання недійсними довіреностей.
Підставою для визнання недійсною
довіреності від 4 вересня 2002 року
позивач зазначає її фіктивність.
Підставою для визнання недійсною
довіреності від 4 грудня 2003 року - факт
укладення її неповноважною особою.

Як вбачається з матеріалів справи,
у листопаді 2005 року ОСОБА_2 зверталась
до суду з позовною заявою до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус ОСОБА_4, про визнання
довіреностей №6588 від 04.09.2002 року, №3162
від 04.12.2003 року недійсними з часу їх
оформлення та реєстрації, який під час
розгляду справи уточнювала 17 лютого 2011
року, 8 квітня 2011 року, посилаючись на
те, що довіреність від 4 вересня 2002 року
вона підписувати не могла, оскільки
була за межами України та нікого не
уповноважувала оформлювати
довіреність і не схвалювала
посвідчення довіреності ОСОБА_1 та
угод, які укладалися ним на підставі
цієї довіреності.

Рішенням Приморського районного
суду міста Маріуполя від 03 жовтня 2012
року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні
даного позову. Ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 26 грудня 2012
року рішення Приморського районного
суду м. Маріуполя від 03 жовтня 2012 року
залишено без зміни.

12 березня 2013 року ОСОБА_2 повторно
зверталася до Приморського районного
суду міста Маріуполя з позовом до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, та
приватний нотаріус ОСОБА_4, про
визнання довіреностей від 04.09.2002 року
та 04.12.2003 року недійсними з часу
оформлення та реєстрації, посилаючись
на те, що вона не надавала згоди на
оформлення та не підписувала
довіреність від 4 вересня 2002 року на
ім'я ОСОБА_1, оскільки на час
оформлення довіреності її не було на
території України та вона не
схвалювала дії ОСОБА_1 на оформлення
довіреності від 4 грудня 2003 року. На
підтвердження цього в неї є нові
докази, які не були досліджені судом
раніше.

Ухвалою Приморського районного
суду міста Маріуполя від 10 грудня 2013
року провадження по даній цивільній
справі закрите на підставі п.2 ст.205 ЦПК
України. Ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
ухвалу суду першої інстанції від 10
грудня 2013 року залишено без змін.

Виходячи з положень п.2.ч.2 ст.122 ЦПК
України, позови вважаються тотожними,
коли в них співпадають сторони, предмет
і підстави. У випадку зміни хоча б
одного з цих елементів, позови
вважаються не тотожними і суддя не
вправі відмовити у відкритті
провадження по справі. Проте,
тотожність зберігається, якщо сторони
помінялися місцями, а предмет і
підстава залишаються тими самими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно
визначив тотожність заявленого позову
з попередніми позовами і дійшов
обґрунтованого висновку про те, що в
даному випадку має місце спір з приводу
одного і того ж предмету спору, з тих
самих підстав та між тими ж сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
підстава заявленого ОСОБА_1 позову інша
- це наявність висновку
почеркознавчої експертизи, яким
виключається підпис ОСОБА_2 в
довіреності, є помилковими.

Відповідно до положень ст.ст.118,119
ЦПК України, предмет позову - це
визначена вимога позивача до
відповідача, направлена на захист
порушеного права. Під підставами
позову слід розуміти обставини, з яких
випливає право вимоги позивача.
Предметом чи засобом доказування є
факти, якими обґрунтовують сторони
заявлені вимоги чи заперечення. В
даному випадку підставою позову є
недійсність довіреностей, а висновок
почеркознавчої експертизи - це засіб
доказування. Сторони у справі не
змінилися, а лише помінялися місцями.
Тому, колегія суддів не погоджується з
доводами скарги про те, що у лютому 2014
року заявлені позовні вимоги про
визнання довіреностей недійсними з
інших підстав та іншою стороною.

За таких обставин, оскільки спір
між сторонами вже вирішений судом і є
таке, що набрало законної сили рішення
про той же предмет і з тих же підстав,
апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду залишенню без
зміни.

Керуючись статтями 303, 312- 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
07 лютого 2014 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту проголошення
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді