Справа № 355/705/14-ц
Провадження № 4-с/355/3/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову
державного виконавця відділу ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва про
закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До суду зі скаргою на постанову
державного виконавця відділу ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва про
закінчення виконавчого провадження
звернулась ОСОБА_1, мотивуючи тим, що в
провадженні державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві перебувало виконавче
провадження по примусовому виконанні
виконавчого листа №АЕ-43, виданого
27.04.1995 року Баришівським райсудом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
боржника і до повноліття дитини.

03.06.2003р. державним виконавцем відділу
ДВС Оболонського РУЮ м. Києва винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

З моменту відкриття виконавчого
провадження та за час перебування
виконавчого документу на виконанні у
відділі ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
державні виконавці порушували вимоги
законодавства про виконавче
провадження, таким чином надавали
можливість боржнику злісно ухилятися
від сплати аліментів, чим порушували
законні права стягувача у виконавчому
провадженні.

28.03.2014 року державним виконавцем
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
Шевченко Ольгою Дмитрівною винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 6, ч.1, ст.ст.
49, 50 Закону України «Про виконавче
провадження» в зв,язку з тим, що дитина
досягла повноліття. В порушенні
кримінальної справи за ст. 164 КК України
відносно боржника органами МВС
відмовлено, будь-якого майна, яке
належить боржнику та на яке можливо
звернути стягнення державним
виконавцем не виявлено, місце роботи
боржника відсутнє, квартира спільного
заселення перебуває у спільній
сумісній власності, а неповнолітній
син боржника має право власності на
частку вказаної квартири та право
користування квартирою, де органом
опіки та піклування відмовлено у
наданні дозволу на відчуження частки
кімнати у відповідній квартирі.
Ухвалою Баришівського районного суду
Київської області від 04.04.2013 року
відмовлено відповідачу в задоволенні
заяви про роз,яснення судового рішення.
Постановою державного виконавця
накладено арешт на все майно боржника
та ухвалою суду від 15.08.2012 р. боржнику
обмежено виїзд за кордон.
Заборгованість по аліментах на день
повноліття складає 37181 грн. 30 коп.

Виконавчий документ повернутий до
Баришівського районного суду за вих.
№143/14 від 28.03.2014 року в орган, що його
видав. Державним виконавцем припинено
чинність арешту майна боржника та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення. Копія постанови про
закінчення виконавчого провадження
отримана скаржницею 19.03.2014 року.

ОСОБА_1 вважає, що державні виконавці
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
не вжили заходи по примусовому
виконання рішення суду, а тому
постанова про закінчення виконавчого
провадження відповідно до п.6, ч.1, ст.ст.
49, 50 Закону України «Про виконавче
провадження» на її переконання є
незаконною та такою, що винесена з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження».

Так, постановою Баришівського
районного суду від 01.02.2013 року
№1001/1961/2012, провадження №2ф-355/2/13,
визнано незаконною бездіяльність
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
та начальника даного відділу ДВС
Губяка С.В. при виконанні рішення
Баришівського районного суду №АЕ-43,
виданого 27.04.1995 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року в розмірі 1/4 частини заробітку
боржника та зобов,зано відділ ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва провести всі
виконавчі дії, спрямовані на виконання
виконавчого листа №АЕ-43, виданого
27.04.1995р. Баришівським районним судом
Київської області.

Постанова Баришівського районного
суду не виконана і державним
виконавцем не вжито всіх належних
заходів щодо примусового виконання
рішення суду.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до
державного виконавця з проханням
зробити відповідний перерахунок
заборгованості по аліментах та
повідомити їй номери квитанції, дату
відправлення поштового переказу на її
ім,я та суму сплачених аліментів,
починаючи з 2009 року по день повноліття
дитини, так як таких аліментів, які були
вказані в довідках-розрахунках вона не
отримувала. Однак, а ні відповіді, а ні
довідки-розрахунки їй не надсилалися.

ОСОБА_1 вважає, що своїми діями
працівники відділу ДВС позбавили її
можливості звернутися до суду з
позовом про нарахування індексації на
суму несплачених аліментів.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що боржник значиться
зареєстрованим в АДРЕСА_1. Ухвалою
Оболонського районного суду м. Києва
від 09.10.2006 р. за №6-14/2006 відділу ДВС
Оболонського РУЮ надано дозвіл на
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1 з метою проведення опису майна
боржника.

18.04.2013 року державний виконавець
Льовіна А.В. примусово проникла за
зазначеною адресою та провела опис
майна нібито боржника ОСОБА_2 та
одночасно склала акт від 18.04.2013 року за
адресою: АДРЕСА_1 про те, що за місцем
проживання боржника майно, яке
належить на праві власності боржнику
відсутнє і звернути стягнення в
рахунок погашення заборгованості не
виявилось можливим. З акту державного
виконавця Льовіної А.А. не зрозуміло за
якою адресою перевірявся майновий стан
боржника.

Як зазначено у скарзі ОСОБА_1, вона
неодноразово зверталась до відділу
ДВС Оболонського РУЮ м. Києва з
проханням повідомити її про те, чи
звертався державний виконавець до суду
з поданням про визначення частки майна
боржника, яким володіє спільно з іншими
особами та повідомити про результати
розгляду даного подання. Не
дочекавшись відповіді, вона сама
звернулась до Оболонського районного
суду м. Києва з проханням повідомити
про результати розгляду подання
державного виконавця щодо визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами і
отримала відповідь від суду по те, що
таке подання до Оболонського районного
суду м. Києва не надходило. Зазначене
свідчить про те, що державним
виконавцем не був перевірений майновий
стан дружини боржника.

Із матеріалів виконавчого провадження,
а саме з постанови №168/13 від 26.11.2013 року
управління ДВС ГУЮ м. Києві про
перевірку матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що 22.04.2013 року
до Оболонського районного суду м. Києва
направлено подання про визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами, але
такі відомості є недостовірними на
переконання скаржниці.

В травні 2013 року державний виконавець
Льовіна А.А. ВДВС Оболонського РУЮ м.
Києва звернулась до Баришівського
районного суду з заявою про роз,яснення
рішення суду, однак 04.06.2013 року ухвалою
Баришівського районного суду за
№1001/1961/2012, провадження №2а/355//2/13
державному виконавцю відмовлено в
роз,ясенні постанови Баришівського
районного суду від 01.02.2013 року, якою
зобов,язано ВДВС Оболонського РУЮ м.
Києва провести всі виконавчі дії,
спрямовані на виконання виконавчого
листа №АЕ-43, виданого 27.04.1995 року
Баришівським районним судом.

Державний виконавець Васильєв С.С.
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
повторно звертається до Баришівського
райсуду з заявою про роз,яснення
рішення суду.

Ухвалою Баришівського райсуду від
20.12.2013 року за №100/1961/2012-а, провадження
№6а-/355/11/13 в роз,ясенні постанови
Баришівського райсуду від 01.02.2013 року
повторно відмовлено, оскільки в
резолютивній частині постанови чітко
зазначено, які виконавчі дії необхідно
провести для виконання виконавчого
листа №АЕ-43, виданого 27.04.1995 року
Баришівським районним судом.

Ухвалою Апеляційного
адміністративного суду №100/1961/12-а
/6а/355/11/13/ від 06.03.2014 року апеляційна
скарга державного виконавця відділу
ДВС Оболонського РУЮ м. Києва Васильєва
С.С. залишена без задоволення, а вище
зазначені ухвали Баришівського
районного суду залишені без змін.

ОСОБА_1 неодноразово оскаржувала дії
державних виконавців відділу ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва.

Так, постановою №168/13 від 26.11.2013 року про
перевірку матеріалів виконавчого
провадження начальником управління
ДВС ГУЮ в м. Києві Воронько О.О. визнано
виконавчі дії державних виконавців по
виконанню виконавчого провадження
№9349050, вчинені з порушенням вимог ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження».

ОСОБА_1 вважає що з матеріалів
виконавчого провадження вбачається те,
що жодним державним виконавцем, в
провадженні якого перебував
виконавчий документ про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів, не накладався арешт
на нерухоме чи невизначене майно
боржника і відповідно такі відомості
не внесено до Єдиного реєстру обтяжень
нерухомого майна чи до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім того, своєю постановою від 28.03.2014
року державний виконавець Шевченко О.Д.
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
знову надала можливість боржнику
безперешкодно продавати своє рухоме та
нерухоме майно, припинивши чинність
арешту майна боржника. А тому з огляду
на викладене, вбачається, що посадові
особи умисно затягували виконання
судового рішення та злісно ухилялися
від виконання своїх посадових
обов,язків, покладених на них законом. У
даному виконавчому провадженні на
переконання ОСОБА_1, були порушені її
законні права та інтереси.

ОСОБА_1 просить суд: визнати постанову
державного виконавця Шевченко О.Д.
відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва від 29.03.2014 року про
закінчення виконавчого провадження
№9349050 за ст.49, п.6 Закону України «Про
виконавче провадження» з примусового
виконання виконавчого листа №АЕ-43,
виданого 27.04.1995 року Баришівським
районним судом Київської області про
стягнення з ОСОБА_2 на її користь
аліментів на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини
заробітку (доходу) і до повноліття
дитини незаконною; зобов,язати
державного виконавця Шевченко О.Д.
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду відновити
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №АЕ-43,
виданого 27.04.1995 року Баришівським
районним судом про стягнення з ОСОБА_2
на її користь аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини заробітку (доходу) боржника і
до повноліття дитини; зобов,язати
відділ державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві провести всі
виконавчі дії згідно Законом України
«Про виконавче провадження» та
повністю виконати зазначене в
постанові Баришівського районного
суду Київської області від 01.02.2013 року
за №1001/1961/2012, провадження №2а-/355/2/13 та
ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 13.06.2013 року за
№355/946/13-ц, провадження №4-с/355/6/13;
зобов,язати державного виконавця
відділ державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києва надіслати скаржниці
довідку-розрахунок заборгованості по
аліментах з 01.01.2012 року по 26.11.2012 року /по
день повноліття дитини/ з врахуванням
заборгованості в сумі 37513 грн. 51 коп., що
становила на 01.01.2012 року; винести окрему
ухвалу та повідомити директора
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України та
прокурора Оболонського району м. Києва
про факти, виявлені під час судового
розгляду для відповідного реагування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
подану до суду.

Відділ ВДВС Оболонського районного
управління юстиції м. Києва свого
представника на розгляд скарги до суду
не направив.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва Шевченко О.Д. надіслав
до суду письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення, скаржниці
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
вважає, що скарга є обгрунтованою і
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що в провадженні
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві перебувало виконавче
провадження по примусовому виконанні
виконавчого листа №АЕ-43, виданого
27.04.1995 р. Баришівським райсудом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) і
до повноліття дитини.

28.03.2014 року державним виконавцем
Шевченко Ольгою Дмитрівною відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва від 29.03.2014р. винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження №9349050 за ст. 49 п. 6 Закону
України «Про виконавче провадження» з
примусового виконання виконавчого
листа №АЕ-43, виданого 27.04.1995 року
Баришівським райсудом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
боржника і до повноліття дитини.

Суд вважає, що відділ державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м. Києві
проводив певну роботу в межах своєї
компетенції по виконанню рішення
Баришівського районного суду
Київської області згідно зазначеного
виконавчого листа, однак дії державних
виконавців відповідно до досліджених
судом матеріалів носили формальний
характер, що свідчить про існуючу
заборгованість по аліментах боржника
на день повноліття дитини в розмірі 37181
грн. 30 коп. і відповідно такі дії
призвели до не виконання зазначеного
рішення суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, що
підлягають виконанню: рішення, ухвали,
і постанови судів у цивільних справах.

У відповідності до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№14 « Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження», де
зазначено, що до компетенції судів
віднесено розгляд скарг на рішення,
дії або бездіяльність органів і
посадових осіб державної виконавчої
служби та вирішення ряду питань
виконавчого провадження за
зверненнями його учасників.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
Юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Відповідно до ст.6 Закону України « Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов,язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов,язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ст.ст. 60, 63 Сімейного Кодексу України
передбачають, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини /навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо /самостійного заробітку
/доходу/. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об,єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до п.7.21 та п.7.22 Інструкції з
організації примусового виконання
рішення державний виконавець закінчує
виконавче провадження про стягнення
аліментів після закінчення
передбаченого законом строку їх
стягнення за умови, якщо сума аліментів
стягнена в повному обсязі.
Заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття. У разі наявності
заборгованості, яка виникла на момент
закінчення встановленого строку для
стягнення аліментів, її стягнення
проводиться у загальному
порядку,визначеному законом.

Відповідно до ст.82 Закону України « Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
/крім боржника/ до начальнику відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Із поданої скарги вбачається, що дії
державного виконавця безпосередньо
призвели до порушення законних прав та
свобод скаржника.

Відповідно до п.7.21,7.22 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р.
за №489/20802, державний виконавець
закінчує виконавче провадження про
стягнення аліментів після закінчення
передбаченого законом строку їх
стягнення за умови, що сума аліментів
стягнена в повному обсязі.
Заборгованість по аліментам
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка
виникла на момент закінчення
встановленого строку для стягнення
аліментів, її стягнення проводиться у
загальному порядку, визначеному
Законом.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його описі, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчим
документом звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунках в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Готівкові кошти, виявлені в боржника,
вилучаються.

У разі відсутності в боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається на належне боржнику інше
майно, за винятком майна, на яке згідно
з законом не може бути накладено
стягнення.

У разі якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Державним виконавцем Шевченко О.Д.
відділу ДВС Оболонського РУЮ м. Києва
не були надані суду постанови про
накладення арешту на майно боржника, як
передбачає ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», також не
надано підтверджуючих документів про
перевірку майнового стану боржника:
довідка з МРЕВ ДАІ про наявність чи
відсутність автомототранспортних
засобів, довідка з Управління
Держземагенства про відсутність чи
наявність приватизованих земельних
ділянок за боржником, з Національної
комісії цінних паперів та фондового
ринку про наявність чи відсутність
цінних паперів на ім,я боржника, з
Державної податкової служби України
відомості про джерела отримання
доходів боржника про наявність чи
відсутність за боржником рахунків в
банках та інших фінансових установах,
довідка з Інспекції сільського
господарства про наявність чи
відсутність у боржника
сільськогосподарської техніки.

Крім того, державним виконавцем не
надано підтверджуючих документів щодо
повного виконання постанови
Баришівського райсуду від 01.02.2013 року
та ухвали Баришівського райсуду від
13.06.2013 року, а саме не надано
довідки-розрахунку заборгованості по
аліментах, копії подання до суду про
встановлення частки майна боржника,
яким він володіє спільно з іншими
особами відповідно до ст.ст. 60, 63 ЗУ «Про
виконавче провадження», не надано
відомості про розгляд такого подання.

В судовому засіданні також доведено, що
державний виконавець відділу ДВС
відповідно до п.4.5.9 Інструкції з
організації та примусового виконання
рішень, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 02.04.2012
року за №489/20802 не звертався до суду із
заявою про встановлення або зміну
способу і порядку виконання рішення
суду, коли органом опіки та піклування
відмовлено в наданні дозволу на
відчуження частки кімнати, що належить
боржнику.

Таким чином, при наявності
заборгованості зі сплати аліментів
державний виконавець ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва Шевченко О.Д.
неправомірно винесла постанову про
закінчення виконавчого провадження за
ст. 49, п.6 Закону України « Про виконавче
провадження» та повернула виконавчий
документ до суду, який його видав та
припинила чинність арешту майна
боржника зі скасуванням всіх заходів
примусового виконання, чим грубо
порушила законні права та інтереси
стягувача ОСОБА_1 у виконавчому
провадженні.

Суд приходить до висновку, що державним
виконавцем Шевченко О.Д. відділу ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва вжиті не
вжиті всі заходи примусового виконання
зазначеного рішення та не в повному
обсязі вчинені виконавчі дії.

Як вбачається з документів, наданих
стягувачем ОСОБА_1, дії державних
виконавців відділу ДВС Оболонського
РУЮ м. Києва неодноразово визнавались
управлінням Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві такими, що вчинені з порушенням
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», однак безвідповідальне
ставлення державних виконавців до
своїх обов,язків породжує обосновані
скарги стягувача.

З наведеного вбачається, що скарга
ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Шевченко О.Д. відділу ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва про
закінчення виконавчого провадження
від 28.03.2014 року підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 210, 211, 383, 369, 384, 386-388 ЦПК
України, ст. 55 Конституції України, ст. 82
Закону України «Про виконавче
провадження», Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№14 « Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати постанову державного
виконавця Шевченко Ольги Дмитрівни
відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції м. Києва від 29.03.2014р. про
закінчення виконавчого провадження
№9349050 за ст.49 п.6 Закону України «Про
виконавче провадження» з примусового
виконання виконавчого листа №АЕ-43,
виданого 27.04.1995 року Баришівським
райсудом Київської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
жительки АДРЕСА_2, аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
боржника і до повноліття дитини
незаконною.

2. Зобов'язати державного виконавця
Шевченко Ольгу Дмитрівну відділу ДВС
Оболонського РУЮ м. Києва відновити
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №АЕ-43,
виданого 27.04.1995 року Баришівським
районним судом Київської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
жительки АДРЕСА_2, аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
боржника і до повноліття дитини.

3. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м.
Києві провести всі виконавчі дії
згідно з Законом України «Про
виконавче провадження» та виконати
постанову Баришівського районного
суду Київської області від 01.02.2013 року
за №1001/1961/2012, провадження №2а-/355/2/13 та
ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 13.06.2013 року за
№355/946/13-ц , провадження №4-с/355/6/13.

4. Зобов'язати державного виконавця
відділ державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києва надіслати ОСОБА_1,
жительці АДРЕСА_2 довідку-розрахунок
заборгованості по аліментах з 01.01.2012
року по 26.11.2012 року /по день повноліття
дитини/ з врахуванням заборгованості в
сумі 37513 грн. 51 коп., що становила на
01.01.2012 року.

5. Винести окрему ухвалу та повідомити
директора Департаменту Державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України про факти, виявлені під
час судового розгляду для відповідного
реагування.

На ухвалу може бути подано заяву про
апеляційне оскарження протягом п'яти
днів до апеляційного суду Київської
області через Баришівський районний
суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду
В. М. Єременко