АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 15.04.2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» ставиться питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. Апелянт посилається на
незаконність судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що суд безпідставно
застосував позовну давність, оскільки
Банком строк звернення до суду не
пропущений тому, що відповідачка не
зверталася з вимогою про припинення
договору та не урахував, що ОСОБА_1 не
сплатила належні платежі за договором.

В суді апеляційної інстанції
представник Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» - Вінник  А.М. апеляційну
скаргу підтримав з підстав наведених в
ній.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася. Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76,
ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів
визнала її повідомлення належним, а
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в цій частині, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та
установлено судом 20 лютого 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «ПриватБанк»
(правонаступником прав та обов'язків
якого є Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
шляхом заповнення заяви (анкети) на
оформлення кредитної картки, за яким
відповідачка отримала кредитку картку
з лімітом кредитування 750 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 2,5%
на місяць з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Звертаючись із позовом позивач
зазначав,що відповідачкою порушено
договірні зобов'язання, оскільки суму
кредиту та відсотки, за користування
кредитними коштами відповідачка не
сплачувала, у зв'язку з чим станом на
09.09.2013 року в неї виникла
заборгованість в розмірі 33 252 грн. 01
коп., яка включає: заборгованість за
кредитом в сумі 7 660 грн. 60 коп.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом в сумі 23 531 грн. 79
коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн.,
штраф (процентна складова) - 1 559 грн. 62
коп.

За правилами ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу,інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог ,що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
( термін) його виконання,то воно
підлягає виконанню у цей строк(термін).

Згідно зі ст.611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Строком договору, відповідно до ч.1 ст.631
ЦК України, є час протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язаний його початок ( ст.253 ЦК).

Статтею 256 ЦК України визначено,що
позовна давність -це строк,у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Стаття 266 ЦК України передбачає,що зі
спливом позовної давності основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судом першої інстанції установлено,що
термін дії укладеного між сторонами
договору 1 рік - до вересня 2008 року.
Відповідно до п.9.12 Умов і Правил
надання банківських послуг,які є
невід'ємною частиною договору,договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення
договору,він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Таким чином, з огляду на те, що
відповідачка не заявила про припинення
договору та не подала заяви про
закриття картрахунку, слід вважати що
термін дії договору був пролонгований
на 1 рік, тобто до вересня 2009 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк дії договору пролонгувався з
кожним роком і діяв до 2013 року
ґрунтуються на вільному трактуванні
позивачем умов договору і не можуть
бути прийняті до уваги. Судом
установлено, що відповідна картка була
видана терміном дії в 1 рік, більше її
ПАТ КБ «Приватбанк» не перевидавав та
відповідачці не видавав. Доказів тому,
що після закінчення зазначеного
договором терміну його дії,
відповідачці надавалися кредитні
кошти й вона ними користувалася
позивачем не подано та на наявність
таких не зазначено.

За викладених обставин, суд першої
інстанції підставно застосував за
заявою відповідачки позовну давність.

Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційні
скарги не містять.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 15 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/7121/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 7739
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Яровенко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.