Справа № 441/2477/13
Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/3136/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, його
представників ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 3 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, треті особи - Суховільська
сільська рада Городоцького району,
відділ Держземагенства у Городоцькому
районі, Городоцька державна
нотаріальна контора, про встановлення
заповіту нікчемним, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину та
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено. Встановлено, що заповіт,
складений ОСОБА_6 на ім»я ОСОБА_2,
посвідчений 17 серпня 2004 року
секретарем Суховільської сільської
ради Городоцького району Львівської
області та зареєстрований в реєстрі за
№40, є нікчемним. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 4 серпня 2006 року,
зареєстроване в реєстрі за №2038, видане
державним нотаріусом Мотсиської
державної нотаріальної контори,
тимчасово в.о. завідуючого Городоцької
нотаріальної контори, на ім»я ОСОБА_2
Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку,
серії ЯМ №416247, виданий на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 4.08.2006 року. Стягнуто з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 судові витрати
в розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 та його
представники ОСОБА_3, ОСОБА_4 В
апеляційній скарзі стверджують про
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначають, що оскільки оспорюваний
заповіт посвідчений в 2004 році, а вимога
щодо реєстрації заповітів введена
21.09.2001 року, то відсутні законні
підстави для встановлення нікчемності
заповіту. Стверджують, що невчинення
секретарем сільської ради відмітки про
вчинення нового заповіту, не свідчить
про чинність двох заповітів на момент
відкриття спадщини, і не може бути
підставою для визнання заповіту, який
складений пізніше, нікчемним.
Посилаються на те, що позивач у право
спадкування не вступив, своєчасно
заяви про прийняття спадщини не подав,
а тому він вважається таким, що її не
прийняв. Вважають, що позивач пропустив
строк позовної давності. Просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, а тому відповідно до ч.2 ст.197
ЦПК України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 17 серпня
2004 року заповів ОСОБА_2, належний йому
будинок АДРЕСА_1, присадибну ділянку,
грошовий вклад з відповідними
відсотками, що знаходиться на
збереженні в філії ощадного банку №6324
Городоцького відділення в м.Городку на
рахунку НОМЕР_1, а також все майно, що
буде належати йому на день смерті, на що
він за законом буде мати право. (а.с.25)

Даний заповіт посвідчений секретарем
Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області Назаркевич О.М. та вказано, що
такий зареєстрований в реєстрі за № 40.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, у зв'язку з
чим відкрилася спадщина.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно з положеннями ст. 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути підписаний
особисто заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК
України. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у ст.
ст. 1251-1252 ЦК України, зокрема заповіт
може бути посвідчений уповноваженою на
це посадовою, службовою особою
відповідного органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Нотаріус може на
прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватись
при свідках.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 4 ст. 1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений із порушенням вимог щодо
його форми та посвідчення є нікчемним.

У разі недійсності заповіту
спадкоємець, який за цим заповітом був
позбавлений права на спадкування,
одержує право на спадкування за
законом на загальних підставах.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування" заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257
ЦК України є нікчемним та відповідно до
ч. 2 ст. 215 ЦК України не потребує
визнання його недійсним.

Задовольняючи позов та визнаючи
заповіт недійсним, суд першої
інстанції керувався положеннями 1248 ЦК
України, та виходив із того, що порушено
форму заповіту.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Посилання апелянта на те, що відсутні
всі вичерпні підстави для визнання
заповіту нікчемним, оскільки
підписання такого заповідачем не
оспорюється, письмова форма складання
не порушена, як і його посвідчення,
колегією суддів не приймається до
уваги у зв»язку з наступним.

Засвідчення правочинів у населених
пунктах, де немає нотаріусів,
здійснюється відповідно до вимог ст. 37
Закону України "Про нотаріат" і ст. ст. 38,
42, 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні",
уповноваженою на це посадовою,
службовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування на підставі
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 25 серпня 1994 року № 22/5. (чинною на час
виникнення спірних правовідносин)

Пунктами 10, 11, 12, 13, 18, 19 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів України
визначено, що: - при вчиненні
нотаріальних дій посадові особи
виконавчих комітетів встановлюють
особу громадянина, що звернувся за
вчиненням нотаріальної дії; - при
посвідченні заповітів, довіреностей та
засвідченні справжності підпису на
документах перевіряється справжність
підписів громадян, які звернулись за
вчиненням нотаріальної дії; - при
посвідченні заповітів чи довіреностей
з'ясовується дієздатність громадян; -
нотаріально посвідчувані заповіти,
довіреності, заяви та інші документи
підписуються у присутності посадової
особи виконавчого комітету, яка вчиняє
нотаріальну дію; - нотаріальне
посвідчення заповітів та довіреностей,
засвідчення вірності копій документів
і виписок відповідних документах, які
підписуються посадовою особою
виконавчого комітету з прикладенням
гербової печатки виконавчого комітету
Ради народних депутатів; - всі
нотаріальні дії, які вчиняються
посадовими особами виконавчих
комітетів, реєструються в реєстрах для
реєстрації нотаріальних дій.

Кожній нотаріальній дії присвоюється
окремий порядковий номер. Номер, під
яким нотаріальна дія зареєстрована в
реєстрі, позначається в
посвідчувальному написі документа, що
посвідчується чи засвідчується
посадовою особою виконавчого комітету.

Відповідно до п.33 вказаної вище
Інструкції посадова особа виконавчого
комітету посвідчує заповіти
дієздатних громадян, складені
відповідно до вимог ст. ст. 541, 543 ЦК
України й особисто подані ними
посадовій особі виконавчого комітету.
Заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця і часу складення
заповіту, дати та місця народження
заповідача й підписаний особисто
заповідачем.

Однак як безспірно вбачається з
заповіту, всупереч тому, що
надрукований заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним, і цей запис посвідчується підписом
заповідача, в такому відсутня відмітка
про те, що заповіт прочитаний вголос.

Крім цього, колегією суддів береться до
уваги, що хоча в заповіті вказаний
реєстровий номер №40, однак запис про
складання даного заповіту в книзі
реєстру нотаріальних дій відсутній, як
і відсутній інший примірник заповіту.

Твердження апелянта про те, що вимога
про реєстрацію заповіту введена лише
Законом України від 21.09.2010 року, то
колегія суддів вважає таке
голослівним, оскільки на час складання
заповіту діяла Інструкція про порядок
вчинення

нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів України, якою передбачено, що
всі нотаріальні дії, які вчиняються
посадовими особами виконавчих
комітетів, реєструються в реєстрах для
реєстрації нотаріальних дій.

А відтак, оскільки в журналі
реєстрації нотаріальних дій
Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області за 2004 рік заповіт ОСОБА_6 від 17
серпня 2004 року за реєстровим №40 не
зареєстрований, примірник заповіту в
Суховільській сільській раді
відсутній, в заповіті відсутня
відмітка про те, що заповіт прочитаний
вголос, то безспіставним є посилання на
дотримання вимог щодо форми та
посвідчення заповіту. (а.с.89)

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач не пропустив строк позовної
давності, оскільки матеріалами справи
встановлено, що про існування заповіту
останньому стало відомо після
отримання відповідачем Державного
акту.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутність відмітки про вчинення
нового заповіту не є порушенням,
колегією суддів не приймається до
уваги з наступним.

Згідно п.п. 38, 39 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад
народних депутатів України,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 25.08.1994 року № 225, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, передбачено, що
заповідач може у будь-який час змінити
або скасувати заповіт, подавши про це
заяву до виконавчого комітету
відповідної ради народних депутатів.

У випадку одержання посадовою особою
виконавчого комітету заяви про
скасування заповіту, посадова особа
робить про це відмітку в реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій, в
алфавітній книзі обліку заповітів і
відповідний напис на примірнику
заповіту, який зберігається у
виконавчому комітеті ради народних
депутатів.

Якщо заповідач подасть примірник
заповіту, який знаходиться у нього, то
відповідний напис про скасування
робиться і на цьому примірнику, після
чого він разом із заявою приєднується
до примірника, який зберігається у
виконавчому комітеті відповідної ради
народних депутатів. Справжність
підпису на заяві про скасування
заповіту повинна бути нотаріально
засвідченою.

Однак, як встановлено матеріалами
справи, ОСОБА_6 відмову від
попереднього заповіту не подавав,
відмітка посадової особи виконавчого
комітету про скасування заповіту
відсутня.

А відтак, суд першої інстанції
належним чином вивчивши матеріали
справи, дослідивши надані сторонами
докази, вивчивши доводи, якими сторони
мотивували свої вимоги та заперечення,
правильно визначився, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин та застосував ту
норму матеріального закону, яка
підлягала застосуванню.

Судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, його
представників ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Городоцького районного
суду Львівської області від 3 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді:
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.