Справа №717/587/14-ц
13 травня 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
головуючого - судді:
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Кельменці
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -
Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк " подало до
Кельменецького районного суду позовну
заяву у якій просить стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк" заборгованість у розмірі
договором № CVXRRX39210324 від 20.09.2007 року.
Стягнути судові витрати у розмірі 425
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилась, будучи належним чином
повідомленою про дату, час та місце
розгляду справи.
Представник позивача Беженар І.М.
подав до суду заяву, в якій просить
слухати справу в його відсутності.
Позовні вимоги підтримує повністю.
Враховуючи згоду представника
позивача на заочний розгляд справи, суд
визнав можливим провести заочний
розгляд справи у відсутності
відповідачки на підставі наявних в
справі доказів.
Судом досліджені наступні докази:
копія судового наказу від 21 травня 2008
року виданого Кельменецьким районним
судом Чернівецької області по справі
2-н-66/08, розрахунок заборгованості за
договором № CVXRRX39210324 від 20.09.2007 року,
укладеного між „ПриватБанком" та
ОСОБА_1 станом на 20.03.2014 року, копія
анкети-заяви позивальника ОСОБА_1,
копія умов надання споживчого кредиту
фізичним особам („Розстрочка")
Судом встановлено, що між ПАТ КБ
„ПриватБанк", в подальшому
реорганізоване в публічне акціонерне
товариство комерційний банк
„ПриватБанк" та відповідачкою ОСОБА_1
20 вересня 2007 року був укладений
кредитний договір. Згідно даного
договору відповідачка ОСОБА_1 отримала
кредит в розмірі 8724 гривні зі сплатою
відсотків у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту в сумі 104
гривні 69 копійок, одноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 1454 гривні з
кінцевим терміном повернення 19 вересня
2009 року. Отже, між позивачем та
відповідачкою відповідно до ст. 1046
Цивільного кодексу України склалися
зобов'язальні правовідносини з приводу
позики грошей, тобто грошові
зобов'язання. Згідно даного договору
відповідачка зобов'язалася щомісячно
сплачувати відповідні платежі за цим
договором. Сторонами було визначено
щомісячний платіж за договором в сумі
516 гривень 04 копійки. Сторони
домовились, що при порушенні
позичальником зобов'язань з погашення
кредиту, позичальник сплачує банку
відсотки за користування кредитом в
розмірі 8,5 % в місяць розрахованих від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кредитом. Згідно
пункту 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам („Розстрочка")
(Стандарт) затверджених головою
правління ЗАТ Комерційний банк
„ПриватБанк" при порушенні
позичальником будь - якого із
зобов'язань . передбачених заявою та
п.п. 3.2.2 , 3.2.3 даних Умов , Банк має право
нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день про строчки платежу.
Проте, станом на 20.03.2014 року
відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої
зобов'язання за договором, щодо оплати
частки боргу у встановлений договором
строк та не повернула позивачу
основний борг в сумі 4124 гривні 72
копійки, а також прострочила
гривень 26 копійок, комісію (щомісячну
винагороду за надання фінансового
інструменту) за користування кредитом
в сумі 2512 гривень 56 копійок. Відповідно
до умов договору відповідачці
нараховані штрафи: 500 гривень штрафу
(фіксована частина), 2000 гривень 25
копійок штраф (процентна складова) та
пеня за несвоєчасність виконанням
Згідно судового наказу від 21 травня 2008
року виданого Кельменецьким районним
судом Чернівецької області по справі
2-н-66/08 з відповідачки ОСОБА_1 на користь
копійок заборгованості за кредитним
договором № CVXRRX39210324 від 20.09.2007 року.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Згідно ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Проте,
відповідачка в порушення умов
договору, який згідно ст. 629 Цивільного
кодексу України є обов'язковим до
виконання, в порушення ст. 525 Цивільного
кодексу України односторонньо
відмовилася від своїх зобов'язань за
цим договором, порушила свої
зобов'язання по поверненню суми позики
за цим договором. Згідно ст. 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив
зобов'язання якщо він не виконав його у
строк встановлений договором.
Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Разом з тим, положення частини третьої
статті 551 ЦК України про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Відповідачка не просили суд зменшити
розмір неустойки.

Таким чином, суд не вважає за можливе
зменшити розмір неустойки, нарахованої
позивачем.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей,
штраф є відповідальністю, яка залежить
лише від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання й у
часі визначається з настанням однієї з
подій як невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
певну суму, яка залежить не тільки від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Тобто, пеня та штраф є різними видами
неустойки як засобу юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови)
при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн + 5 % від суми
заборгованості.

Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1.
вказаних Умов сплачується при
порушенні позичальником зобов'язань із
погашення кредиту у розмірі 0,15 % від
суми простроченого платежу по кредиту
за кожний день прострочки, але не менше
1 гривні за кожний день прострочки.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Правова природа пені така, що строк
позовної давності щодо її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожень
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі. Позовна давність, встановлена
законом, не може бути лише скорочена за
домовленістю сторін.

Згідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Разом з тим, відповідачка до суду не
з'явилася і відповідної заяви до суду
не подала.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання перестає діяти в разі його
припинення з підстав, передбачених
договором або законом. Ці підстави
зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604- 609 ЦК
України, які не передбачають підставою
припинення зобов'язання ухвалення
судом рішення про задоволення вимог
кредитора.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, саме по собі ухвалення
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, виконання якого не
здійснено, не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін договору й не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У заяві позивальника за підписом
відповідачки ОСОБА_1 від 20.09.2007 року
зазначено що остання ознайомилася і
згідна з мовами кредитування, які були
надані їй в письмовій формі.
Відповідачка надала свою згоду на те,
що ця заява, разом із запропонованими
банком умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) , Тарифами, складає між нею та
банком кредитно - заставний договір.

Вказані вище обставини стверджується
взаємним зв'язком доказів, досліджених
судом у їх сукупності. Дані докази є
належними та допустимими.

Враховуючи викладене вище суд вважає,
що позовну заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості слід
задовольнити повністю і з
відповідачки слід стягнути на користь
позивача борг в сумі 42505 гривень 17
копійок, в тому числі: основний борг в
сумі 4124 гривні 72 копійки, а також
заборгованість по відсотках в сумі 20440
гривень 26 копійок, комісію (щомісячну
винагороду за надання фінансового
інструменту) за користування кредитом
в сумі 2512 гривень 56 копійок, відповідно
до умов договору відповідачці
нараховані штрафи: 500 гривень штрафу
(фіксована частина), 2000 гривень 25
копійок штраф (процентна складова) та
пеня за несвоєчасність виконанням
зобов'язань за договором в сумі 23824
гривні 44 копійки.

Суд вважає, що з відповідачки на
користь позивача слід стягнути 425
гривень 05 копійок в рахунок
відшкодування витрат понесених по
сплаті судового збору.

Враховуючи викладене вище, на підставі
ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст.
509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050,
1054 Цивільного кодексу України,
керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, 212- 216
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк „ПриватБанк" 42505 (
сорок дві тисячі п'ятсот п'ять) гривень
17 (сімнадцять) копійок заборгованості
за кредитним договором та 425
(чотириста двадцять п'ять) гривень 05
(п'ять) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного
суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Це заочне рішення може бути
переглянуте Кельменецьким районним
судом Чернівецької області за
письмовою заявою відповідачки. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: