Справа № 276/463/14-ц
Провадження по справі №2/276/268/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року

Володарсько-Волинський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді Мельника М.Л.

секретаря Ігнатенко О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Володарськ-Волинський
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання незаконного позбавлення
права користування допоміжними
господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з даним позовом
вказуючи, що 14 грудня 2005 року він у
відповідності до договору
купівлі-продажу купив приватизовану
квартиру у двохквартирному будинку у
громадянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1.
Біля будинку розташований
шлакоблочний сарай розміром 12,5 х 5 м,
який розділено на два рівних
допоміжних приміщення розміром 6,25 х 5 м
кожний. Ці допоміжні приміщення
надавались для обслуговування квартир
де зберігались тверде паливо, дрова,
інвентар та інструменти. Продавці
квартири надали йому ключі від
квартири і допоміжного приміщення,
яким він користувався до 31.08.2011 року.
31.08.2011 року відповідачка ОСОБА_2 разом з
сином і групою молодиків, зробили
рейдерський захват допоміжного
приміщення яким він користувався, а
саме: зірвали скоби із дверей, винесли
всі речі на вулицю, при цьому нанесли
збитків на суму 1200 гривень.
Відповідачка ОСОБА_2 мотивувала свої
дії тим, що вона приватизувала сарай
повністю, тобто свою частину
допоміжного приміщення та його частину
допоміжного приміщення. Відповідно до
розпорядження органу приватизації від
27.12.2006 року № 490 гр. ОСОБА_2 оформлено
право власності на квартиру загальною
площею 92,2 кв. м, що розташована по
АДРЕСА_1. Згідно витягу Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
встановлено, що на праві спільної
часткової власності гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_2 належить тільки квартира
АДРЕСА_1. Він вважає, що незаконними
діями відповідачки його було
позбавлено права користування
допоміжним приміщенням, яке належить
йому на праві спільної власності
співвласників багатоквартирного
будинку. Тому він змушений звернутися
до суду з вимогою про усунення
вищевказаних порушень.

Позивач просить суд визнати незаконне
позбавлення його права користування
допоміжним приміщенням, яке
знаходиться в шлакоблочному сараї, за
адресою АДРЕСА_1 громадянкою ОСОБА_2;
зобов'язати громадянку ОСОБА_2
звільнити незаконно зайняту його
частину допоміжного приміщення, яке
знаходиться в шлакоблочному сараї за
адресою АДРЕСА_1 сплатити збитки на
суму 1200 гривень, за пошкоджені двері та
речі, які винесли на вулицю та стягнути
судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та пояснив, що сарай
шлакоблочний є допоміжним приміщенням
для обслуговування двох квартир для
спільного користування, а тому
половиною сараю повинен користуватись
він.

Відповідачка в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що
позивач у 2005 році купив квартиру
АДРЕСА_1, сарай шлакоблочний не купував.
На час покупки квартири сарай належав
ДП "Коростенське ЛМГ", був на балансі і в
2006 році вона з сім'єю приватизували
квартиру та шлакоблочний сарай, що
підтверджується відповідними
документами.

- 2 -

Заслухавши позивача, відповідачку,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає за слідуючих
обставин.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що
АДРЕСА_1 перебував на балансі ДП
"Коростенське ЛМГ" і був його власністю
(а.с. 43). У 1997 році ОСОБА_8 з дозволу
адміністрації ДП "Коростенське ЛМГ"
приватизував квартиру АДРЕСА_1 і після
смерті власника спадкоємці ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 14.12.2005 року продала вказану
квартиру ОСОБА_1 Наявний договір
купівлі-продажу квартири від 14.12.2005
року та технічний паспорт на квартиру
АДРЕСА_1 підтверджують, що предметом
купівлі-продажу була тільки квартира №
1 (а.с. 15-22). На час продажу квартири
АДРЕСА_1 на балансі ДП "Коростенське
ЛМГ" рахувався та був його власністю
сарай шлакоблочний інв. № 0210.
Адміністрація ДП "Коростенське ЛМГ"
надала дозвіл № 1339 від 09.12.2006 року
ОСОБА_2 на приватизацію квартири
АДРЕСА_1, гаража, літньої кухні та сараю
шлакоблочного інв. № 0210. 27.12.2006 року
відповідачка разом з членами сім'ї
отримали свідоцтво про право власності
на житло № 490 видане Новоборовським
ДЖКП. Згідно довідки Новоборівського
ДЖКП № 886 від 29.12.206 року до квартири
АДРЕСА_1 додатково входить сарай
шлакоблочний, дерев'яна літня кухня та
гараж, які увійшли в приватизацію.
Викладені обставини підтверджуються
довідками ДП "Коростенське ЛМГ" ,
довідкою про склад сімї, свідоцтвом про
право власності, інвентарним описом,
технічною документацією на
приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с. 45-50).

Згідно акту на списання основних
засобів Турчинецьким лісництвом 27.04.2007
року списано шлакоблочний сарай інв. №
0210 у зв'язку з приватизацією ( а.с. 51-52).

Дозвіл № 1339 від 09.12.2006 року
Коростенського ЛМГ про приватизацію
квартири АДРЕСА_1 з допоміжними
будівлями наданий ОСОБА_2 та її
приватизація жодними особами не
оскаржувався та на час розгляду справи
є чинними.

Позивач в судовому засіданні не довів
та не надав суду доказів, що сарай
шлакоблочний є допоміжним приміщенням
до будинку по АДРЕСА_1 чи належить йому
на праві власності.

В свою чергу відповідачка в судовому
засіданні довела та надала
беззаперечні докази, що сарай
шлакоблочний, який знаходиться біля
будинку по АДРЕСА_1 на час купівлі
квартири позивачем належав на праві
власності ДП "Коростенське ЛМГ" і в
послідуючому був приватизований ії
сім'єю.

За таких обставин позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.
328, 391,405 ЦК України суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання незаконним позбавлення
права користування допоміжним
приміщенням, зобов'язання звільнити
незаконно зайняту частину допоміжного
приміщення, та стягнення збитків,
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий : / підпис/

Копія вірна.

Суддя:
Мельник М.Л.