Провадження № 2/344/1049/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретарів
Басюк С.Р., Кубацької І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вказаним позовом
до відповідача, в обґрунтування якого
покликалась на те, що 01.09.1999р. вона
уклала шлюб з ОСОБА_2 Під час шлюбу в них
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_3,
який проживає разом з нею. Рішенням
суду від 26.07.2013р. шлюб було розірвано,
сина ОСОБА_3 залишено на її вихованні.

Під час шлюбу було нажито спільне
майно, яке на думку підлягає поділу. В
2006 році батьком відповідача ОСОБА_4
було придбано трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка згодом 13.06.2007р. була
подарована відповідачу. В даній
квартирі сторони спільно проживали з
малолітнім сином до жовтня 2012р.
Вищезазначена квартира по АДРЕСА_1 була
новобудовою, яку вони за спільні кошти
відремонтували, обладнали меблями та
побутовою технікою, а також всім іншим
необхідним майном для проживання.

23.07.2007р. вони з відповідачем продали
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ціною
172500грн. В договорі купівлі-продажу від
23.07.2007р. було зазначено, що вони як
продавці зобов'язались звільнити
продану квартиру до 01.09.2007р. Це було
зумовлено тим, що квартира АДРЕСА_1 ще
не була придатна для проживання, що
підтверджують дати на чеках, згідно
яких вони придбавали будівельний
матеріал та побутову техніку, меблі.

За період з 2006р. по 2008р. вони за кошти
отримані від реалізації вказаної
однокімнатної квартири та за спільні
доходи провели ремонтні роботи у
вказаній квартирі на загальну суму
160668,68грн., а саме: на суму 90868,68 грн.
згідно договору від 10.10. 2006р. виконані
та оплачені за спільні подружні кошти
наступні роботи, встановлення
метлопластикових вікон та балконних
дверей, внутрішня штукатурка
приміщень, внутрішньобудинкові
електромережі; на суму 36000грн. було
придбано будівельних матеріалів з них
16000грн. підтверджені чеками, оскільки
сплачувались позивачем особисто; на
суму 13800грн. було придбано котел та
встановлено автономне опалення; на
суму 20000грн. були оплачені виконані
ремонтні роботи, що підтверджується
довідкою виданою будівельною
компанією «СТРУКТУРА» та
інформаційною довідкою від 19.09.2013р.
приватного підприємства «НЕВІ KOЛ» про
вартість ремонтних робіт в квартирі
площею 92,6кв.м. за цінами 2009р.

Крім цього, на суму 4099,54грн. придбано
сантехніки (ванна, змішувачі,
умивальник, унітаз, комплект меблів у
ванну), що підтверджується чеками, які
були сплачені нею особисто.

На суму 24958грн. вони придбали побутову
техніку з них: холодильник Снайге
вартістю 2646грн.; духовка Арістон
вартістю 4000грн.; варочна поверхня
Арістон вартістю 2300грн.; телевізор Philips
на суму 5571грн.; порохотяг Сіменс VS01E 2100
вартість якого становить не більше
800грн.; мікрохвильова піч DAEWOO вартістю
399грн.; електричний чайник VITEK вартістю
529грн.; кухонний комбайн BRAUN COMBY шах 700
вартістю 809грн.; тостер вартістю 300грн.;
витяжка вартістю 1100грн.; пральна машина
вартістю 2000грн.; посудомийна машина
вартістю 3030грн.; телевізор + DVD система
вартістю 1800грн.; комп'ютер вартістю
2300грн.

На загальну суму 54802грн. ними було
придбано меблі в квартиру, де вони
спільно проживали, з них: диван-ліжко на
суму 2350грн.; диван вартістю 2080грн.;
стінка спортивна вартістю 983грн.;
передпокій з дзеркалом вартістю 1970грн.;
кухонний набір меблів вартістю 13000грн.;
стіл кухонний + 4 стільці вартістю
792грн.; спальний набір меблів, в тому
числі ліжко, вартістю 7360грн.; диван
дитячий вартістю 1690грн.; дитячий набір
меблів вартістю 2185грн.; вітрина
вартістю 2359грн.; посуд вартістю 6000грн.; 7
світильників вартістю 5000грн.; карнизи
вартістю 450грн.; тюлі, гардини вартістю
2300грн.; килим у спальню вартістю 1000грн.;
стіл обідній в зал вартістю 2000грн.

Вважає, що здійснені покращення
вказаної квартири, а також придбані
ними меблі і побутова техніка є
спільним майном подружжя на праві
спільної сумісної власності, оскільки
таке набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Оскільки відокремити чи виділити
зроблені за спільні кошти покращення
квартири та придбану побутову техніку
неможливо, а в добровільному порядку
відповідач не бажає віддавати
витрачені нею кошти, тому вона
звернулась до суду з позовом про
компенсацію відповідачем її частини
вартості спільного майна грошовими
коштами. Просила суд визнати
покращення квартири АДРЕСА_1 та
придбане майно, що знаходиться в ній
спільною сумісною власністю подружжя,
визнати за нею право власності на 65%
спільно нажитого майна, вартістю
150003грн. та зобов'язати відповідача
компенсувати позивачу частину
вартості ремонту та придбаного майна в
сумі 150003грн. (65% від витрат). Судові
витрати покласти на відповідача.

07.03.2014р. позивач зменшила позовні
вимоги, уточнила, що частину спільного
майна вона забрала за згодою
відповідача, а саме: телевізор на суму
5571грн.; порохотяг Сіменс VS01E 2100 вартість
якого становить не більше 800грн.;
мікрохвильова піч вартістю 399грн.;
електричний чайник вартістю 529гри.;
кухонний комбайн вартістю 809грн.;
частково посуд вартістю 1000грн.; диван
вартістю 2080грн.; передпокій із
дзеркалом вартістю 1970грн.; - всього на
суму 13278грн. Враховуючи факт, що на
вихованні позивача залишився син
ОСОБА_3, а при поділі майна повинні
враховуватись інтереси неповнолітніх
дітей, то вважає за необхідне
відступити від принципу рівності
часток і виділити на її користь майна
на загальну суму 158943,35грн., що складає 65
% від суми 244528,22грн. Тому вважає, що
відповідач зобов'язаний повернути їй
145665,35грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 зменшені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
покликаючись на вкладені в заяві
обставини, просили їх задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в
судовому засіданні позов визнав
частково, покликаючись на письмове
заперечення (а.с.29-32), пояснив, що у своїй
позовній заяві ОСОБА_1 вказала
неправдиві дані, що стосуються розміру
та вартості майна, яке є їхньою
спільною сумісною власністю. 11.10.2006р.
згідно договору купівлі-продажу № 1571д,
батьком відповідача - ОСОБА_4 було
продано будинок та земельну ділянку, що
знаходяться в АДРЕСА_7. Виручені від
продажу домоволодіння кошти та інші
свої збереження батьки вклали у ремонт
раніше купленої ними квартири АДРЕСА_1.
Так батьком відповідача було оплачено
90868,68грн. за встановлення метало
пластикових вікон та балконних дверей,
внутрішню штукатурку приміщень,
внутрішньо будинкові електромережі,
згідно договору від 10.10.2006р., 270грн. за
виготовлення правовстановлюючих
документів, згідно листа ПП «Скол» від
11.10.2006р., 461,52грн. за проведення газу,
згідно листа ПП «Скол» від 31.10.2006р.,
4000грн. за котел для опалення та
підігріву води «Вісманн», згідно
гарантійного талону від 26.10.2006р., 9800грн.
за встановлення системи опалення,
водопостачання та каналізації, згідно
договору підряду від 01.02.2007p., 7000грн. за
двері та підлогу, 4000грн. за шпаклівку та
інші матеріали необхідні для
вирівнювання стін. Також батьком
відповідача було оплачено всі повністю
роботи по ремонту квартири. Вважає, що
довідки видані ТОВ «БК СТРУКТУРА» та ПП
«Невікол» не можна брати до уваги при
вирішенні даного спору, оскільки
містять відомості про вартість робіт
станом на 2009р., а роботи проводились у
2006-2007р.р. Також ціни різних підприємців
та юридичних осіб значно
відрізняються. Чеки додані до позову
позивачем є також неналежним доказом,
на думку відповідача, так як не
зрозуміло з інформації яку вони
містять хто і для чого купував товар.
13.06.2007р. після завершення повного
ремонту квартири, батько подарував
відповідачу квартиру АДРЕСА_1, згідно
договору дарування № 1285. У п. 6
зазначеного договору вказано, що
недоліків, які б перешкоджали
використанню квартири за цільовим
призначенням не виявлено. Отже, на
момент укладення договору квартира
була повністю готова до проживання, а
не була новобудовою, як це зазначає
позивач, тому жодних покращень у
квартирі подружжям спільно проведено
не було. Вже 09.07.2007р. відповідач, позивач
та їхній син були зареєстровані у
квартирі та проживали з цього часу там
постійно.

23.07.2007р. ними було відчужено квартиру,
згідно договору купівлі-продажу № 838д,
яка була їхньою спільною сумісною
власністю. Однак, вартість квартири
була 13726грн., а не 172500грн., як це зазначає
позивач. Саме ці спільні кошти та інші
заощадження ними разом було витрачено
на купівлю меблів та побутової техніки.
Позивач у своєму позові навмисне
значно завищує ціну товарів, які є
їхньою спільною сумісною власністю.
Так ними було придбано за спільні кошти
наступне майно: телевізор - 5571грн.;
порох отяг - 1400грн.; праска - 840грн.;
мікрохвильова піч - 339грн.;
електрочайник - 529грн.; кухонний комбайн
- 809грн.; тостер - 300грн.; газова поверхня -
1620грн.; духовка - 2355грн.; витяжка - 1100грн.;
пральна машинка - 2000грн.; посудомийна
машина - 3030грн.; холодильник - 2646грн.;
диван-ліжко - 2350грн.; передпокій з
дзеркалом - 1970грн.; кухонний набір
меблів - 9200грн.; стіл - 400грн.; спальний
набір меблів - 5800грн.; диван - 1690грн.;
стінка спортивна - 983грн.; дитячий набір
меблів - 2185грн.; диван - 2080грн.; вітрина -
2359грн.; стіл - 1000грн.; посуд - 6000грн.; а
всього на суму - 58556грн.

На даний момент за згодою відповідача
позивач забрала частину спільного
майна: телевізор - 5571грн.; порохотяг -
1400грн.; праска - 840грн.; мікрохвильова
піч - 339грн.; електрочайник - 529грн.;
кухонний комбайн - 809грн.; тостер - 300грн.;
диван-ліжко - 2350грн.; передпокій з
дзеркалом - 1970грн. та посуд - 6000грн.
Всього на суму 20108грн.

Вимога позивача про збільшення її
частки у спільному майні на підставі ч.
3 ст. 70 СК України є також
необґрунтованою, оскільки
відповідачем сплачуються аліменти та
надається додаткова допомога
спільному синові. Тому просив частково
задоволити позов ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя та стягнути з
відповідача на користь позивача
компенсацію за придбане майно у
розмірі 9170грн., згодом уточнив суму та
визнав, що стягненню з відповідача
підлягає 11345грн. У решті позову просив
відмовити.

Заслухавши позивача, її представника,
представника відповідача, свідка
ОСОБА_7, дослідивши письмові докази у
справі, суд вважає наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Івано-Франківського
міського суду від 26.07.2013р. розірвано
(а.с.6). В подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 народився
син ОСОБА_3 (а.с.5), який проживає з
позивачем.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні грошові
кошти членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

За змістом ст. ст. 69, 70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу,
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть
бути будь-які види майна, за винятком
тих, які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Судом встановлено, що сторони були
співвласниками однокімнатної квартири
АДРЕСА_2, яку 23.07.2007р. відчужили, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 23.07.2007р.(а.с.47) та
довідкою № 11/01-16 від 05.04.2013р, виданою
приватним нотаріусом ОСОБА_8 (а.с.11).

Згідно договору дарування квартири від
13.06.2007р. батько відповідача - ОСОБА_4
передав ОСОБА_2 (відповідачу)
безоплатно дарунок - трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1 у власність. (а.с.7).

За час шлюбу сторони придбали майно, а
саме: меблі; побутову техніку; посуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Так, щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання покращення квартири АДРЕСА_1,
то суд вважає, що такі заявлені
необґрунтовано і, відповідно, не
знайшли свого підтвердження належними
та допустимими доказами в судовому
засіданні, оскільки як вже вище
зазначалось, вказана вище квартира
була подарована відповідачу його
батьком, а згідно з п. 6 договору
дарування - на час дарування недоліків,
які б перешкоджали використанню
квартири за цільовим призначенням, не
виявлено.

Крім цього, як вбачається з
представлених представником
відповідача доказів, а саме: договору
від 10.10.2006р. (а.с.34); договору від 01.02.2007р.
(а.с.38), - такі договори на проведення
ремонтних укладались з батьком
відповідача - ОСОБА_4, він же займався
виготовленням правовстановлюючих
документів (а.с.36), підключенням
газового обладнання (а.с.37) та оплатою
вартості ремонтних робіт (а.с.42,43).

Судом також не встановлено об'єктивних,
чітких та несуперечливих показань
свідка ОСОБА_7, які необхідні для
встановлення об'єктивної істини в
справі при винесенні законного та
обґрунтованого рішення. На переконання
суду показання свідка є суперечливими,
містять протиріччя і не дають змогу
встановити зв'язок між показаннями
свідка, поясненнями сторін і спірними
правовідносинами, та фактично є
неспроможними підтвердити чи
спростувати наявні у справі письмові
докази у справі та пояснення сторін.

В той же час в судовому засіданні
знайшла своє підтвердження належними
та допустимими доказами (а.с.49-62)
наведена представником відповідача
вартість спільно набутого за час шлюбу
сторонами майна, яка з урахуванням
поверненого позивачу в добровільному
порядку становить 22690грн., половина з
яких становить 11345грн.

Однак, за рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти - ч. 3 ст.
70 СК України.

Тому, враховуючи вищенаведене та
беручи до уваги інтереси дружини,
чоловіка та неповнолітнього сина, який
проживає з позивачкою, чого в свою
чергу не заперечив представник
відповідача, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового
задоволення, а саме: з відповідача слід
стягнути в користь позивача частину
вартості придбаного майна у розмірі 14748
(чотирнадцять тисяч сімсот сорок вісім)
50коп., що становить 65% від вартості
спільно набутого майна.

Судові витрати суд розподілив
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
(пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України,
ст. 368 ЦК України ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 208-209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючого АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
проживаючої АДРЕСА_8, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, частину вартості
придбаного майна у розмірі 14748
(чотирнадцять тисяч сімсот сорок вісім)
50коп., та витрати по оплаті судового
збору у розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60коп.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повне рішення складено 19 травня 2014року.