Справа № 369/2568/14-ц
Провадження № 2/369/1539/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області у
складі:

Головуючого судді
Усатова Д.Д.

При секретарі
Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в
м.Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2 до Горенської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом.

Своє право на звернення з даним позовом
в інтересах ОСОБА_2 обґрунтовувала тим,
що розпорядженням Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області №542 від 22.07.2013 року,
ОСОБА_2 надано статус дитини,
позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням тієї ж адміністрації
№603 від 06.08.2013 року позивачку
призначено піклувальником над ОСОБА_2,
а тому відповідно до ч.2 ст.39 ЦПК України
вона є законним представником ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний батько ОСОБА_2
- ОСОБА_4 (зять позивачки).

Заповіту померлий не складав.
Неповнолітня ОСОБА_2, як спадкоємець
першої черги за законом, прийняла
спадщину свого батька відповідно до ч.4
ст.1268 ЦК України. Крім того, 19.04.2013 року
ОСОБА_2 звернулася до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини батька.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належний йому житловий
будинок по АДРЕСА_1, про що свідчить
наступне.

ОСОБА_4 був єдиним спадкоємцем за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
своєї матері ОСОБА_5. Спадщину після
своєї матері, ОСОБА_4 прийняв
відповідно до ст.549 чинного на той час
ЦК України, шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном.

За життя, ОСОБА_5, на земельній ділянці,
виділеній їй ще у 1960 році під
будівництво, збудувала житловий
будинок по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району, Київської
області №7 від 19.07.1993 року за ОСОБА_5
було визнано право приватної власності
на вищевказаний будинок,
Києво-Святошинському бюро технічної
інвентаризації доручено провести
реєстрацію свідоцтва на право
власності на будинок.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 збудувала
будинок та була його єдиним власником,
свідоцтво про право власності на
будинок за життя не оформила. У свою
чергу ОСОБА_4, хоч і прийняв спадщину
своєї матері і фактично прийняв до
свого володіння будинок, свої спадкові
права на нього за життя так і не
оформив, державну реєстрацію права
власності на будинок не провів.

У зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вищевказаний будинок, постановою
державного нотаріуса
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори Яхно
М.Є. від 10.12.2013 року, ОСОБА_2 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на даний будинок, а
тому, для того, щоб онука позивачки
вступила в свої спадкові права,
позивачка змушена звертатися з даним
позовом до суду.

У позовних вимогах позивачка просила
визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код: НОМЕР_1, право
власності на житловий будинок
індивідуального житлового фону, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 98,7 кв.м., житловою - 66,0
кв. м.

В судове засідання позивачка, яка
належним чином повідомлена про дату,
час і місце розгляду справи, не
з'явилась, проте подала до суду заяву, у
якій просила провести розгляд справи
за її відсутності, а позов
задовольнити.

Відповідач Горенська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області свого представника у судове
засідання не направила, проте подала до
суду заяву, у якій просила розглянути
справу за відсутністю представника
сільської ради і вирішити справу
відповідно до чинного законодавства.

Приймаючи до уваги позицію сторін,
викладену у письмових заявах,
дослідивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про необхідність задоволення позову,
виходячи з наступного.

З розпоряджень Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області №542 від 22.07.2013 року та
№603 від 06.08.2013 року вбачається, що
позивачка є піклувальником
неповнолітньої ОСОБА_2, а отже
відповідно до ч.2 ст.39 ЦПК України - її
законним представником.

З матеріалів спадкової справи №362/2009,
що заведена Першою Київською обласною
державною нотаріальною конторою 01.07.2009
року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
ОСОБА_5.

Спадщину ОСОБА_5 прийняв лише її син -
ОСОБА_4 відповідно до ст.549 чинного на
той час ЦК України, шляхом фактичного
вступу в управління та володіння
спадковим майном. Факт прийняття
спадщини також підтверджується
довідками Горенської сільської ради
від 04.12.2012 року та від 25.12.2013 року.

З наказу радгоспу «Бучанський» №199 від
01.09.1960 року, з будинкової книги, з
довідок Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 25.12.2013 року та від 29.04.2014
року вбачається, що за життя, ОСОБА_5, на
земельній ділянці, виділеній їй ще у 1960
році під будівництво, збудувала
житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною
площею 98,7 кв.м., житловою - 66,0 кв. м.

Рішенням виконавчого комітету
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району, Київської
області №7 від 19.07.1993 року за ОСОБА_5
було визнано право приватної власності
на вищевказаний будинок,
Києво-Святошинському бюро технічної
інвентаризації доручено провести
реєстрацію свідоцтва на право
власності на будинок, що вбачається з
даного рішення.

З вищевказаних довідок сільської ради
від 25.12.2013 року та від 29.04.2014 року також
вбачається, що будинок був побудований
померлою до 1991 року та не є самочинним
будівництвом, на момент смерті ОСОБА_5
будинок належав саме їй, а отже даний
будинок є спадковим майном після
ОСОБА_5, яке успадкував її син ОСОБА_4

З матеріалів спадкової справи №210/2013,
що заведена Києво-Святошинською
районною державною нотаріальною
конторою після померлого 25.10.2012 року
ОСОБА_4 вбачається, що останній помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заповіту померлий не складав.
Неповнолітня ОСОБА_2 є дочкою
померлого, а тому, як спадкоємець
першої черги за законом, прийняла
спадщину свого батька відповідно до ч.4
ст.1268 ЦК України. Крім того, 19.04.2013 року
ОСОБА_2 звернулася до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини батька.

Так як за життя, ані ОСОБА_5, ані ОСОБА_4
не оформили правовстановлюючого
документу на будинок, постановою
державного нотаріуса
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори Яхно
М.Є. від 10.12.2013 року ОСОБА_2 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на нього, а тому
позивачка змушена звернутися з даним
позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

П.1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає такий
спосіб захисту цивільних прав та
інтересів як визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином суд, керуючись ст.ст. 16,
1216-1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 39, 60, 209,
212, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код: НОМЕР_1, право
власності на житловий будинок
індивідуального житлового фону, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 98,7 кв.м., житловою - 66,0
кв. м.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Київської
області через Києво-Святошинський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Cуддя:
Усатов Д.Д.