Ухвала

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Маляренка А.В.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційними скаргами
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідно до
кредитного договору від 18 липня 2008
року, укладеного між цим товариством та
відповідачем ОСОБА_3,
останньому надано кредит у розмірі 164 672
доларів 20 центи США, з кінцевим
терміном повернення кредиту до 17 липня
2028 року та зі сплатою процентів у
розмірі 14,49 %, для придбання нерухомого
майна, а саме - земельної ділянки
загальною площею 0,1200 га, що знаходиться
за адресою: с/т «Захист», Підгірцівська
сільська рада Обухівського району
Київської області. За умовами цього
договору відповідач ОСОБА_3
зобов'язався щомісячно сплачувати
мінімальний платіж у розмірі
2 126 доларів США шляхом здійснення
перерахування на відповідний рахунок.
На забезпечення виконання
відповідачем ОСОБА_3 взятих за
кредитним договором зобов'язань 18
липня 2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 укладено договір
поруки, за умовами якого остання
поручилася солідарно та у повному
обсязі відповідати перед позивачем за
належне виконання відповідачем ОСОБА_3
взятих за кредитним договором
зобов'язань. Проте взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
відповідач ОСОБА_3 не виконує,
внаслідок чого станом на 15 червня
2010 року в нього виникла
заборгованість у розмірі 234 712 доларів 04
центи США, що у гривневому еквіваленті
складає 1 857 933 грн 53 коп., яку позивач
просив стягнути солідарно з
відповідачів.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідачів просив суд зупинити
провадження у справі з тих підстав, що
відкрито кримінальне провадження, у
якому відповідач ОСОБА_3 є потерпілою
особою. Крім того, мотивував невизнання
позову також тим, що відповідач ОСОБА_3
за кредитним договором фактично коштів
не отримував і що на теперішній час
існують кримінальні справи, які
порушені за фактом шахрайських дій,
пов'язаних у тому числі з отриманням
коштів за договором, стороною у якому є
ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
10 грудня 2013 року, позов задоволено у
повному обсязі.

У касаційних скаргах відповідач ОСОБА_3
та представник ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_3 не погоджуються із
вказаними судовими рішеннями та
просять їх скасувати, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 18 липня 2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра», та відповідачем ОСОБА_3
укладено кредитний договір №
142/П/43/2008-840, згідно з яким останньому
надано кредит у розмірі 164 672 доларів 20
центи США, з кінцевим терміном
повернення кредиту до 17 липня 2028 року
та зі сплатою процентів у розмірі 14,49 %,
для придбання нерухомого майна, а саме -
земельної ділянки загальною площею 0,1200
га, що знаходиться за адресою: с/т
«Захист», Підгірцівська сільська рада
Обухівського району Київської області.

За умовами цього договору відповідач
ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно
сплачувати мінімальний платіж у
розмірі 2 126 доларів США шляхом
здійснення перерахування на
відповідний рахунок.

На забезпечення виконання
відповідачем ОСОБА_3 взятих за
кредитним договором зобов'язань 18
липня 2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 укладено договір
поруки, за умовами якого остання
поручилася солідарно та у повному
обсязі відповідати перед позивачем за
належне виконання відповідачем ОСОБА_3
взятих за кредитним договором
зобов'язань.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_3 взятих за кредитним договором
зобов'язань утворилася заборгованість,
яка станом на 15 червня 2010 року
становить 234 712 доларів 04 центи США, що у
гривневому еквіваленті складає 1 857 933
грн 53 коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 1 303 512 грн 20 коп.;
заборгованість за процентами -
365 690 грн 57 коп.; пеня за прострочення
сплати кредиту - 58 379
грн 54 коп. та штраф за порушення умов
кредитного договору в розмірі 130 351 грн
22 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

За змістом частин 1 та 2 ст. 554 ЦК України
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи плату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Так, задовольняючи у повному обсязі
позов ПАТ «КБ «Надра», суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив з того, що
оскільки відповідач ОСОБА_3 порушив
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, тому відповідач
ОСОБА_4 як його поручитель має
відповідати з ним солідарно у повному
обсязі відповідно до умов кредитного
договору.

При цьому суд правильно виходив з того,
що на обґрунтування заперечення проти
позову щодо неотримання коштів за
договором, відповідач не надав рішення
суду, яким спірний правочин визнано
недійсним.

Більше того, представник відповідачів
повідомив суд, що в задоволенні позову
про визнання договору недійсним
відмовлено, тобто кредитний договір
судом недійсним не визнаний.

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд
повно та всебічно дослідив наявні у
справі докази, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, яка
підлягає застосуванню, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
ст. ст. 212-214 ЦПК України,
підстави для скасування рішення
відсутні, а наведені в касаційних
скаргах доводи висновків судів не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційні скарги підлягають
відхиленню, а ухвалені у справі судові
рішення - залишенню без змін, з підстав,
передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді: В.М.
Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Ступак