пр. № 4-с/759/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі
Фещук
Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві скаргу
ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєвої О.О. про закінчення
виконавчого провадження від 16.01.2013
року; третя особа: Публічне акціонерне
товариства «Український Комунальний
Банк»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
скаргою на постанову державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєвої О.О. про закінчення
виконавчого провадження від 16.01.2013
року, яку мотивував тим, що постановою
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєвою О.О. 16 січня 2013 року
було закінчено виконавче провадження
№22988742 по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-1911-1, виданого
29.12.2009 року Святошинським районним
судом м. Києва, за яким боржником є АБ
«Український Комунальний Банк», а
стягувачем він, ОСОБА_1

Вважає дану постанову такою, що
винесена з порушенням норм чинного
законодаства, а тому підлягає
скасуванню, зважаючи на наступне.

В ході виконавчого провадження
документи, які є обов'язковими для
вручення сторонам виконавчого
провадження, йому не надсилались, що є
грубим порушенням ст.59 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Зокрема, це відповідні постанови,
що приймалися в ході виконавчого
провадження, в тому числі оскаржувана
постанова.

Підставою для винесення
оскаржуваної постанови стало фактичне
виконання боржником рішення суду в
повному обсязі, про що свідчить
наявність меморіальних ордерів. Цією ж
постановою було припинено чинність
арешту.

Однак, фактично і в повному обсязі
рішення боржником не виконане,
оскільки грошові кошти як виконання
боргу не надійшли ні на рахунок ВДВС, ні
на рахунок стягувача, а наявність
меморіальних ордерів не є доказом
фактичного виконання рішення суду та
надходження коштів від боржника на
виконання конкретного рішення суду.

На підставі наведеного, скаржник
був змушений звернутись до суду з даною
скаргою та просить постановити ухвалу,
якою визнати оскаржувану постанову
незаконною, скасувати її та зобов'язати
державного виконавця відновити
виконавче провадження в порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження».

В судовому засіданні скаржник
підтримав свої вимоги та просив суд їх
задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєва О.О. в судове
засідання не з'явилась, неодноразово
викликалась в судові засіданні для
дачі своїх пояснень, отримувала судові
виклики, про що свідчать відповідні
зворотні повідомлення, які містяться в
матеріалах даної справи, про час та
місце проведення даного судового
засідання також повідомлена належним
чином, причини неявки суду не
повідомила, письмових пояснень на
адресу суду не надіслала, жодних заяв
за час знаходження скарги в
провадженні не надсилала, крім того, на
неодноразові запити суду щодо
витребування копій матеріалів
виконавчого провадження не
відреагувала жодним чином, у зв'язку з
чим суд дійшов до висновку про
можливість розглянути скаргу у
відсутності останньої, оскільки скарга
ОСОБА_1 знаходиться в провадженні суду
з 26.11.2013 року, а також, з урахуванням
наведеного, розгляд скарги у
відсутності державного виконавця
жодним чином не порушить процесуальних
прав останньої.

Представник третьої особи, ПАТ
«Український Комунальний Банк» вкотре
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином,
повторно надіслав на адресу суду
телеграму, в якій зазначив, що у зв'язку
з його зайнятістю в іншому судовому
процесі, просить відкласти розгляд
скарги.

Однак, з урахуванням того, що
представник Банку вдруге просить
відкласти розгляд скарги у зв'язку з
зайнятістю в іншому судовому процесі,
суд вважає за можливе розглядати
скаргу у відсутності представника
Банку, оскільки Банк міг забезпечити
явку іншого представника в судове
засідання, крім того, в матеріалах
справи містяться ряд письмових
пояснень, в яких викладена позиція
Банку, з додатками.

Вислухавши пояснення скаржника, з
урахуванням пояснень третьої особи -
Банку, з'ясувавши фактичні обставини
даної справи, дослідивши письмові
докази у їх сукупності та
співставленні, суд дійшов до висновку
про наявність законних підстав для
задоволення вимог даної скарги,
зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Виходячи зі змісту ст.383 ЦПК
України, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

В ході судового розгляду
встановлено, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 07 жовтня 2009 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до АБ
«Укркомунбанк» про повернення
депозитних коштів, відшкодування
моральної шкоди, частково задоволено
вимоги позивача та стягнуто з
відповідача на його користь депозитні
кошти в сумі 110 000 грн. 00 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 250 грн. 00 коп., а
всього стягнуто 110 250 грн. 00 коп.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 10 грудня 2009 року, апеляційну
скаргу представника АБ «Український
Комунальний Банк» - відхилено, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 07 жовтня 2009 року - залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду
Луганської області від 14 грудня 2009
року, апеляційна скарга ОСОБА_1 -
задоволена, ухвалу Ленінського
районного суду м. Луганська від 05
червня 2009 року за позовом ОСОБА_4 до АБ
«Український Комунальний Банк» про
спонукання до виконання дії по
стягненню у примусовому порядку
заборгованості, що виникла внаслідок
несплати деякими позивачльниками
коштів, що надавалися для придбання
автомашин - змінено, скасовано ухвалу в
частині задоволення заяви ОСОБА_4 щодо
заборони АБ «Укркомунбанк» видавати
грошові кошти ОСОБА_1, відмовлено
ОСОБА_4 в задоволенні заяви про
забезпечення позову шляхом заборони АБ
«Укркомунбанк» видавати грошові кошти
в сумі 110 000 грн. 00 коп., що обліковуються
на банківських рахунках на підставі
договору про строковий банківський
вклад №50016/07-2602 від 15 листопада 2007 року,
укладеного з ОСОБА_1

Постановою державного виконавця
ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від
19.03.2010 року, закінчено виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа про стягнення з АБ
«Укркомунбанк» на користь ОСОБА_1 боргу
в розмірі 110 250 грн. 00 коп., на підставі
п.10 ст.37 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до п.10 ст.37 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, яка діяла станом на 03.08.2010
рік), виконавче провадження підлягає
закінченню у випадках, зокрема,
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби.

Постановою старшого державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Фролової Н.В. від 03.12.2010 року,
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№2-1911-1, виданого 29.12.2009 року
Святошинським районним судом м. Києва
про стягнення з АБ «Укркомунбанк» на
користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 110 250 грн.
00 коп.

Як зазначено скаржником у скарзі,
23 грудня 2010 року державним виконавцем
було винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження, у зв'язку з
поданням Банку скарги на дії
державного виконавця ВДВС Луганського
міського управління юстиції Фролової
Н.В., та скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
03.12.2010 року по ВП №22988742.

З матеріалів справи вбачається,
що ухвалою Святошинського районного
суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року,
скаргу АБ «Український Комунальний
Банк» на дії державного виконавця ВДВС
Луганського міського управління
юстиції Фролової Н.В., скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 03.12.2010 року по ВП №22988742
- залишено без розгляду.

12 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до начальника Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції з заявою про поновлення
виконавчого провадження №22988742.

Постановою державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції
Кривошеєвої О.О. 16 січня 2013 року було
закінчено виконавче провадження №22988742
по примусовому виконанню виконавчого
листа №2-1911-1, виданого 29.12.2009 року
Святошинським районним судом м. Києва,
за яким боржником є АБ «Український
Комунальний Банк», а стягувачем ОСОБА_1

Як вбачається з даної постанови,
підставою для її винесення стало
фактичне виконання боржником рішення
суду в повному обсязі, про що свідчать
меморіальні ордери №215_14 від 18 травня
2009 року, №1181 від 01 березня 2010 року, що є
підставою для закінчення виконавчого
провадження згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження».

Як пояснив в судовому засіданні
скаржник, фактично і в повному обсязі
рішення суду боржником не виконане,
оскільки грошові кошти на виконання
боргу не надійшли ні на рахунок ВДВС, ні
на його рахунок як стягувача, а
наявність меморіальних ордерів не є
доказом фактичного виконання рішення
суду та надходження коштів від
боржника на виконання конкретного
рішення суду.

Отже, задовольняючи дану скаргу
суд виходив з наступного.

Виходячи з роз'яснень п.1
Постанови №6 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07
лютого 2014 року, судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України,- і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Крім того, пунктом 3
вищезазначеної Постанови роз'яснено,
що при розгляді скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суди
повинні врахувати, що Законом про
виконавче провадження передбачено
заборону на зловживання
процесуальними правами під час
здійснення виконавчого провадження.
Так, державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачені Законом про
виконавче провадження заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11), а особи, які беруть
участь у виконавчому провадженні,
зобов'язані сумлінно користуватися
усіма наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі вчинення виконавчих дій
(частина сьома статті 12).

Виходячи зі змісту ч.2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

У свої письмових запереченнях на
скагу ОСОБА_1, Банк просить відмовити
скаржнику в задоволенні його скарги,
оскільки відповідне виконавче
провадження було закінчено, у зв'язку з
його фактичним виконанням Банком, що
підтверджується відповідним листом
ПАТ «Укркомунбанк» вих №8519 від 29
грудня 2012 року щодо виконання обов'язку
про повернення коштів, з якого
вбачається, що в підтвердження
виконання обов'язку ПАТ «Укркомунбанк»
про повернення депозитних коштів
ОСОБА_1, шляхом їх перерахування з
депозитного на поточний рахунок ОСОБА_1
До даного листа Банком були надані
копії наступних документів: договір
№50016 про строковий банківський вклад
фізичної особи резидента в
національній валюті від 15.11.2012 року,
меморіальний ордер №215_14 від 18.05.2009 року
на суму 110 000 грн. 00 коп. та договір №00017
банківського рахунку фізичної особи в
національній валюті від 22.10.2007 року.

Відповідно до п.1.19-1) ст.1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в України»,
меморіальний ордер - розрахунковий
документ, який складається за
ініціативою банку для оформлення
операцій щодо списання коштів з
рахунка платника і
внутрішньобанківських операцій
відповідно до цього Закону та
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Отже, як вбачається з рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 07 жовтня 2009 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до АБ
«Укркомунбанк» про повернення
депозитних коштів, відшкодування
моральної шкоди, яке набрало законної
сили та на підставі якого видавався
виконавчий лист і відкривалось
виконавче провадження, представником
відповідача в ході судового розгляду
не було здійснено жодного посилання на
існування відповідного меморіального
ордеру - №215_14 від 18.05.2009 року на суму 110
000 грн. 00 коп.

Також, в ході розгляду
Апеляційним судом м. Києва апеляційної
скарги представника АБ «Укркомунбанк»,
представником Банку не було зроблено
жодних посилань на вищезазначений
меморільний ордер, Банк визнавав, що
кошти з депозитного рахунку підлягали
виплаті позивачу 15.05.2009 року по
закінченню строку дії договору, однак
виплачені не були.

Крім того, в листі ПАТ «Укркомунбанк»
від 29 грудня 2012 року за вих.№8519, Банк
повідомляє Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції про те, що на поверненні Банком
ОСОБА_1 кошти в розмірі 110 000 грн. 00 коп.,
які містяться на рахунку НОМЕР_1,
органами ДВС накладено арешти.

Тобто, факт виконання Банком
рішення суду, про який зазначає
державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєва О.О. у своїй
постанові про закінчення виконавчого
провадження №22988742 від 16 січня 2013 року,
не відповідає дійсності, оскільки
фактично грошові кошти на рахунок
стягувача з можливістю їх зняття та
отримання не надійшли, а лише наявність
меморіального ордеру не є доказом
повного виконання Банком, як боржником
рішення суду, а отже вказана постанова
винесена з порушенням вимог Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі
встановлення обгрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Таким чином, оцінивши зібрані по
справі докази в їх сукупності та
співставленні, проаналізувавши вимоги
чинного законодавства України, суд
дійшов до висновку, що доводи
скаржника, наведені у його скарзі є
обгрунтованими та знайшли своє
підтвердження в ході судового
розгляду, тобто дії державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєвої О.О. щодо
закінчення виконавчого провадження
були неправомірними, оскільки
державним виконавцем не було здійснено
усіх необхідних заходів щодо вчинення
виконавчих дій для захисту інтересів
стягувача та примусового виконання
рішення суду у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», у зв'язку з чим вимоги
даної скарги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 208-210, 212-215, 292, 292, 383-387 ЦПК
України, Законом України «Про
виконавче провадження», Постановою №6
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 07 лютого 2014 року, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції Кривошеєвої О.О. про закінчення
виконавчого провадження від 16.01.2013
року; третя особа: Публічне акціонерне
товариства «Український Комунальний
Банк» - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції
Кривошеєвої Олени Олександрівни щодо
закінчення виконавчого провадження
№22988742 - неправомірними.

Постанову державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції
Кривошеєвої Олени Олександрівни щодо
закінчення виконавчого провадження
№22988742 від 16 січня 2013 року - скасувати.

Зобов'язати державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції
Кривошеєву Олену Олександрівну
усунути порушення, шляхом відновлення
виконавчого провадження №22988742 про
примусове виконання виконавчого листа
№2-1911-1, виданого 29.12.2009 року
Святошинським районним судом м. Києва
про стягнення з АБ «Укркомунбанк» на
користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 110 250 грн.
00 коп., та вчинити усі необхідні заходи
у відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження» для виконання
зазначеного рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

СУДДЯ: