У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом відкритого
акціонерного товариства
«Донецькглавснаб» до ОСОБА_6, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвік», ОСОБА_7,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
ОСОБА_9, регіональне відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області, товарна біржа «Даліса»,
товарна біржа «Донецько-Східна»,
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації м.
Донецька», про витребування нерухомого
майна з чужого незаконного володіння,
за касаційною скаргою регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Донецькій області на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 27 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 31 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року відкрите акціонерне
товариство «Донецькглавснаб» (далі −?
ВАТ «Донецькглавснаб») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвік» (далі - ТОВ
«Інвік»), ОСОБА_7, приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8,

ОСОБА_9, регіональне відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області, товарна біржа «Даліса» (далі -
ТБ «Даліса»), товарна біржа
«Донецько-Східна» (далі - ТБ
«Донецько-Східна»), комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька», про
витребування нерухомого майна з чужого
незаконного володіння.

Позивач посилався на те, що 3 травня 2007
року за результатами біржових торгів
проведених ТБ «Даліса», оформлених
протоколом № 4-Б від 24 квітня 2007 року,
брокерською конторою ВАТ «Вера», яка
діяла від імені ДП «Донецьктехопторг»
на підставі довіреності та ТОВ «Інвік»,
було укладено біржовий контракт № 4-Б,
згідно якого ДП «Донецьктехопторг»
продало ТОВ «Інвік» об'єкти нерухомого
майна, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, а саме: основна будівля

літ. А-1, склад № 2 літ. Б-1, склад № 3 літ.
В-1, гараж літ. Г-1, прохідна

літ. Д-1. ОСОБА_7 через ТБ «Даліса» на
підставі біржового договору № 5-Б від 21
травня 2007 року придбав у ТОВ «Інвік»
об'єкти нерухомості, які знаходяться по
АДРЕСА_1. 4 квітня 2008 року ОСОБА_7 продав
вказані об'єкти нерухомого майна
ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8

2 серпня 2008 року ОСОБА_6 продав вказані
об'єкти нерухомого майна

ОСОБА_9 на підставі біржового договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
посвідченого ТБ «Донецько-Східна».
Рішенням господарського суду
Донецької області від 15 вересня 2008 року
у справі № 39/52 пд за позовом ВАТ
«Донецькглавснаб» біржовий договір №
4-Б від 3 травня 2007 року про продаж
об'єктів нерухомості визнаний
недійсним. Рішенням Ленінського
районного суду Донецької області від 16
листопада 2012 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ВАТ
«Донецькглавснаб» до ТОВ «Інвік»,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, третя особа -
регіональне відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області, в інтересах якого діє
прокурор, про витребування з
незаконного володіння ОСОБА_9
нерухомого майна, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: основна
будівля літ. А-1, склад № 2 літ. Б-1, склад
№ 3 літ. В-1, гараж літ. Г-1, прохідна літ.
Д-1 огородження № 1-2, замощення літ. І.
Провадження у справі в частині
позовних вимог ВАТ «Донецькглавснаб»
про зобов'язання КП «Бюро технічної
інвентаризації» зареєструвати право
власності на нерухоме майно, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
основна будівля літ. А-1, склад № 2 літ.
Б-1, склад № 3 літ. В-1, гараж літ. Г-1,
прохідна літ. Д-1, огородження № 1-2,
замощення літ. І, за ВАТ
«Донецькглавснаб» закрито. Вказаним
рішенням встановлено, що право
власності на спірне нерухоме майно
зареєстровано за ОСОБА_6

Посилаючись на вищезазначені
обставини, позивач просив витребувати
з чужого незаконного володіння ОСОБА_6
нерухоме майно, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: основна
будівля літ. А-1, склад № 2 літ. Б-1, склад
№ 3 літ. В-1, гараж

літ. Г-1, прохідна літ. Д-1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 27 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 31 січня 2014 року, відмовлено в
задоволенні позову

ВАТ «Донецькглавснаб» до ОСОБА_6, треті
особи: ТОВ «Інвік», ОСОБА_7, приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
регіональне відділення Фонду
державного майна України в Донецькій
області, товарна біржа «Даліса»,
товарна біржа «Донецько-Східна»,
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька»,
про витребування нерухомого майна з
чужого незаконного володіння.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свої
доводи неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
із ухваленням нового рішення у справі
про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судом встановлено, що на підставі
біржового договору купівлі-продажу від
3 травня 2007 року ДП
«Донецьктехоптторг», яке є структурним
підрозділом ВАТ «Донецькглавснаб»,
продало ТОВ «Інвік» нерухоме майно, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

21 травня 2007 року ТОВ «Інвік» вказане
нерухоме майно через ТБ «Даліса»
продало ОСОБА_7 За
нотаріально-посвідченим договором
купівлі-продажу від 4 квітня 2008 року
ОСОБА_7 продав спірне нерухоме майно
ОСОБА_6, а останній в рахунок погашення
боргу за виконавчим документом, на
підставі біржового контракту від 2
серпня 2008 року

№ Н 00026, укладеного на товарній біржі
«Донецька-Східна», продав спірне майно
ОСОБА_9

Перша угода щодо відчуження спірного
нерухомого майна, укладена

3 травня 2007 року на ТБ «Даліса» між ДП
«Донецьктехоптторг» та

ТОВ «Інвік» визнана недійсною за
рішенням господарського суду
Донецької області від 15 вересня 2008 року
у справі № 39/52 пд, оскільки угода
укладена БК «Вера», що діяла на
підставі договору доручення від 9
квітня 2007 року, виданого ДП
«Донецьктехоптторг», яке є структурним
підрозділом ВАТ «Донецькглавснаб» та
не має статусу юридичної особи,
необхідного для укладення договору
відчуження нерухомого майна. Вказане
рішення не оскаржувалося і набрало
законної сили 26 вересня 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позову ВАТ
«Донецькглавснаб», суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із пропуску
позивачем загального строку позовної
давності для звернення до суду із
позовом про захист свого порушеного
права.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Ухвалюючи судові рішення, суди у
порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
належним чином не перевірили доводи
позивача щодо початку перебігу
позовної давності та моменту з якого
він довідався або міг довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила, а тому дійшли до
передчасного висновку про наявність
підстав для відмови у позові.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення
місцевого суду та ухвала апеляційного
суду підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегій суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Донецькій області
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 27 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 31 січня

2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк