справа № 691/1834/13-ц
провадження № 2/691/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 рокуГородищенський
районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді
Савенко О.М.

при секретарі судових засідань
Римар Т.Є.

з участю:

позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Кашенко В.В.

провівши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.Городище
Черкаської області розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства виробнича фірма "Міком"
с.Мліїв.Городищенського району
Черкаської області про стягнення
заборгованості за договором, -

встановив :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
приватного підприємства «Виробнича
фірма» Міком» с.Мліїв Городищенського
району Черкаської області про
стягнення заборгованості за договором.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву,
позивач, посилається на те, що 29 липня
2008 року за №29/07/08 між ПП «ВФ»Міком»
с.Мліїв та ним, ОСОБА_2, було укладено
договір підряду, за яким відповідач
взяв на себе зобов»язання щодо
будівництва житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, Києво-Святошинського
району Київської області за
встановлену у договорі плату.
Відповідно до договору ним сплачено на
рахунок ПП «ВФ»Міком» с.Мліїв суму у
розмірі 363750 грн., що підтверджується
даними: прибуткового касового ордера
№74 від 15.08.2013 року на суму 78750 грн.,
прибуткового касового ордера №75 від
15.08.2013 року на суму 50000 грн.,
прибуткового касового ордера №80 від
02.09.2013 року на суму 40000 грн., банківської
виписки ОФ-0000167 на суму 76000 грн.,
банківської виписки ОФ-0000168 на суму 24000
грн., прибуткового касового ордера №80
від 02.09.2013 року на суму 70000 грн.,
розпискою від 02.10.2013 року на суму
25000грн.. ПП «ВФ»Міком» с.Мліїв виконало
частину робіт, зокрема роботи щодо
закладання фундаменту будинку і ця
частина робіт була прийнята, сторони
підписали акт прийому-передачі
виконаних робіт на загальну суму
162026грн.80 коп.. Після цього вони не
змогли дійти згоди щодо подальшого
порядку виконання робіт і як наслідок
відповідач припинив виконувати взяті
на себе зобов»язання, які не виконані і
на сьогоднішній день, що порушує його
права та завдає значних збитків.Крім
того, у розпорядженні ПП «ВФ»Міком»
с.Мліїв знаходиться не використана
сума коштів 201724 грн., яка не була
повернута. Відповідач ігнорує його
вимоги щодо звірки заборгованості, а
тому прийняв рішення звернутися до
суду з метою захисту порушених прав та
інтересів.

Під час судового розгляду, 24.04.2014 року,
позивачем, шляхом подачі письмової
заяви 20.03.2014 року були збільшені
позовні вимоги, за якими позивач просив
встановити суму грошових коштів, що
підлягають до стягнення з відповідача
у розмірі 312672,02 грн. керуючись правом
наданим Цивільним процесуальним
Кодексом України (а.с.43).

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, мотивуючи
невиконанням умов договору
відповідачем та не виконанням
будівельних робіт на залишок коштів у
сумі 201724 грн., застосував до суми
заборгованості рівень інфляції з 2008
року по 2014 рік; просив стягнути з
відповідача 312672,02 грн., при цьому не
заперечуючи факту укладання договору,
допущення ним порушень при виконанні
графіку оплати будівельних робіт та
відсутність у нього повних даних про
розрахунки з позивачем і зарахування
коштів до суми оплати робіт за
договором підряду.

Відповідач позов не визнав і заперечив
щодо його задоволення, мотивуючи тим,
що факт укладання договору підряду 29
липня 2008 року №29/07/08 між ПП «ВФ»Міком»
с.Мліїв та ОСОБА_2 визнається і не
заперечується, при укладенні договору
сторони досягли всіх його істотних
умов щодо прав і зобов»язань сторін та
встановили терміни виконання робіт,
порядок їх оплати, підписали
уповноваженими представниками. За
умовами договору відповідач
зобов»язувався за графіком
провадження робіт виконати їх в повний
обсяг з терміном передачі
позивачу.Пунктом 4.1 договору підряду
позивач погодив ціну договору та
графік фінансування робіт, який
встановлював зобов»язання позивача
проводити у відповідні терміни розмір
і оплату робіт. Відповідачем, як
підрядником виконувалися своєчасно та
в повному обсязі та в установлений
графік будівельні роботи до моменту
виникнення заборгованості у позивача,
який перестав своєчасно проводити
оплату і фінансування наступних робіт.
Керівництвом ПП «ВФ»Міком» с.Мліїв за
таких обставин було прийнято рішення
про зупинення робіт, а саме монтажу
коробки будинку,криші, покрівельного
матеріалу, вікон, остільки початок
виконання вказаних робіт мав чітку
вказівку на подію, яка мала настати у
виді сплати авансового платежу в
термін до 20.10.2008 року в сумі 157500 грн. та
погашення заборгованості за попередні
роботи в сумі 268750 грн.Поряд з цим
перебіг терміну подій, зазначених у
позовній заяві, визначений датою
початку виконання робіт 20 жовтня 2008
року.Зважаючи на встановлену норму
законодавства щодо строку позовної
давності визначеного ст.257 ЦК України в
три роки, строк у межах якого Позивач
міг звернутися до суду з вимогою про
захист своїх прав та інтересів було
вичерпано 20 жовтня 2011 року, а тому
просив у зв»язку із спливом строку
позовної давності відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Суд, розглянувши позов у межах змінених
позовних вимог позивача, вислухавши
сторони, дослідивши та оцінивши всі
докази в їх сукупності, вважає, що
позивач ОСОБА_2 не довів своїх позовних
вимог щодо предмета спору в повному
обсязі, що є його обов»язком відповідно
до засад змагальності процесу за ст.10
ЦПК України, з врахуванням того, що
судом було створено всі умови для
змагального процесу та роз»яснено
сторонам їх права, обов»язки, які
передбачені цивільно-процесуальним
законодавством держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, та враховуючи положення
цивільно-процесуального законодавства
позивач повинен довести підставу
позову, тобто обставини, з якими він, як
з юридичними фактами, пов'язує свою
матеріально-правову вимогу, а суд
повинен з'ясувати обставини, які
пов'язані саме з предметом спору,
встановити характер правовідносин,
зумовлених фактами, що мають місце, та
правові норми, якими врегульовані ці
правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При
цьому, факти та підстави позову, які
підведені під гіпотезу певної норми
матеріального права, вказують на
юридичну природу спірних
правовідносин, що являється предметом
позову.

Предметом вимоги позивача ОСОБА_2 є
стягнення заборгованості з
відповідача на підставі укладеного
договору підряду відповідно до ст.ст.
526,530,612 Цивільного Кодексу України та
стягнення понесених судових витрат
згідно ст.ст.79,88 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 509, 526
Цивільного Кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Зобов'язання має ґрунтуватись на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов»язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

У замовника в порядку вимог ст.849 ЦК
України є право у будь-який час
перевірити хід і якість роботи, не
втручаючись у діяльність підрядника.
За підрядником статтею 851 ЦК України
закріплено право не розпочинати
роботу, а розпочату роботу зупинити,
якщо замовник не надав матеріалу,
устаткування або річ, що підлягає
переробці, і цим створив неможливість
виконання договору підрядником.Згідно
ст. 852 ЦК України, якщо підрядник
відступив від умов договору підряду, що
погіршило роботу, або допустив інші
недоліки в роботі, замовник має право
за своїм вибором вимагати безоплатного
виправлення цих недолікв у розумний
строк або виправити їх за свій рахунок
з правом на відшкодування своїх витрат
на виправлення недоліків чи
відповідного зменшення плати за
роботу, якщо інше не встановлено
договором, а за наявності у роботі
істотних відступів від умов договору
підряду або інших істотних недоліків
замовник має право вимагати розірвання
договору та відшкодування збитків.

Якщо відповідно до договору підряду
роботу було прийнято замовником
частинами, перебіг позовної давності
починається від дня прийняття роботи в
цілому - ст.864 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, 29
липня 2008 року за №29/07/08 між ПП
«ВФ»Міком» с.Мліїв та ОСОБА_2 було
укладено договір підряду, зміст та
умови якого визнаються і не
заперечується сторонами, що вказує на
ті обставини, що при укладенні договору
сторони досягли всіх його істотних
умов щодо прав і зобов»язань сторін та
встановлення термінів виконання робіт,
порядку їх оплати, підписання
уповноваженими представниками. За
умовами договору відповідач
зобов»язувався виконати роботи з
будівництва індивідуального житлового
каркасно-щитового будинку за адресою:
АДРЕСА_1, Києво-Святошинського району
Київської області згідно із
затвердженою проектно-кошторисною
документацією на основі технічного
завдання позивача і здати замовнику
об»єкт у встановлений термін, за
погодженим графіком провадження робіт
виконати їх повний обсяг з терміном
передачі позивачу. Пунктом 4.1 договору
підряду позивач погодив ціну договору
та графік фінансування робіт, який
встановлював зобов»язання позивача
проводити у відповідні терміни розмір
і оплату робіт. Відповідачем, як
підрядником виконувалися своєчасно та
в повному обсязі, в установлений графік
будівельні роботи до моменту
виникнення заборгованості у
замовника, який перестав своєчасно
проводити оплату і фінансування
наступних робіт. Керівництвом ПП
«ВФ»Міком» с.Мліїв за таких обставин
було прийнято рішення про зупинення
робіт, а саме монтажу коробки будинку,
криші, покрівельного матеріалу, вікон,
остільки початок виконання вказаних
робіт мав чітку вказівку на подію, яка
мала настати у виді сплати авансового
платежу в термін до 20.10.2008 року в сумі
157500 грн. та погашення заборгованості за
попередні роботи в сумі 268750 грн..
Позивач не заперечив суду обставин, які
вказують на невиконання ним як
замовником вимог підрядника в частині
своєчасного перерахунку коштів, що
пояснювалося зміною фінансового
положення.

Суду позивач і відповідач повідомили,
що між ними, як сторонами у спорі не
досягнуто домовленості щодо
врегулювання спору в позасудовому
порядку, остільки позивач обрав спосіб
звернення за захистом на його думку
порушених прав та інтересів, шляхом
звернення з позовом до суду. На
пропозицію суду про можливе вирішення
спору в порядку ст.852 ЦК України,
сторони заперечили щодо такого
підходу.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд не вправі збирати докази за власною
ініціативою. Через недостатність
доказів у справі, які б вказували на
обґрунтованість позовних вимог про
заборгованість відповідача за
договором підряду, судом було
запропоновано позивачу представити
докази, як стороні, яка несе обов»язок
доказування, проте вони суду надані не
були. Для правильного вирішення спору
та законності прийнятого рішення,
суду, мали бути представлені письмові
докази - будь-які документи, акти,
довідки, що містять відомості про
обставини, які мають значення для
справи. Крім того, у разі використання
права збільшення позовних вимог за ст.30
ЦПК України позивач мав би
обґрунтувати їх в належний спосіб, що
ним не зроблено. Невикористання
позивачем, як замовником, за умовами
договору підряду, наданого ст. 849 ЦК
України права у будь-який час
перевірити хід і якість роботи, не
втручаючись у діяльність підрядника,
та при наданні підрядником
замовникові гарантії якості роботи -
ст.859 ЦК України та умови п.6 Договору
підряду, вплинули на можливість
позивача доводити перед судом
обґрунтоване порушення відповідачем
умов договору підряду. Так, надані
судом докази у виді за своїм змістом:
копія договору підряду в належний
спосіб не оформлений, відсутні дані про
особу підрядника, яка підписувала
договір на відміну від тих які
зазначені у вступній частині(а.с.5-9); акт
звірки розрахунків не містить дати,
назви сторін, місця звірки, саме на
підставі якого зобов»язання
проводиться звірка, чи проведена
звірка між сторонами та узгоджена
(а.с.10); копії квитанцій у своєму змісті
вказують на перерахунки коштів за
договором від 29 липня 2008 року за №29/07/08
та за договором від 04 серпня 2008 року за
№040808, який не є предметом позову, а дані
щодо виконання зобов»язання за ним
включені у заборгованість за
договором, спір за яким розглядається
судом (а.с.11); копія довідки про
вартість виконаних підрядних робіт за
жовтень 2008 року стосується договору
між позивачем і відповідачем від 04
серпня 2008 року за №040808, який знову ж
таки не є предметом позову (а.с.12); копія
листа до відповідача від 28.01.2013 року
вказує з врахуванням вище наданих
позивачем даних про перерахунок коштів
про відсутність повних даних щодо
зарахування коштів за договором
підряду від 29 липня 2008 року; відсутній
обґрунтований розрахунок можливої
суми заборгованості за договором
підряду від 29 липня 2008 року, як з
первинними позовними вимогами так і
збільшеними, позбавляють суд дійти
обґрунтованого висновку про підстави
для стягнення заборгованості з
відповідача.

З огляду на досліджені судом докази
надані відповідачем суд, не вважає
доведеними вимоги про підстави для
застосування у спорі строку позовної
давності за ст. 257 ЦК України.

Щодо задоволення позовних вимог
позивача про стягнення з відповідача
понесених ним судових витрат, суд
вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України у зв»язку з відмовою у
задоволенні позову, вони відшкодуванню
не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.3,11,509,526,530,849,851,852 Цивільного
Кодексу України, ст.ст.5,10,30,57,60,63, 64,79,88,179,
212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
приватного підприємства виробнича
фірма "Міком" с.Мліїв Городищенського
району Черкаської області про
стягнення заборгованості за договором
в сумі 312 672 грн та понесених судових
витрат в сумі 3147 грн 50 коп - відмовити
повністю.

Сторони мають право оскаржити в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області рішення суду
першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Черкаської області
повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. М. Савенко