Справа № 502/745/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області

у складі: головуючого - судді Балана
М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до

Новоселівської сільської ради

про

встановлення факту належності та

визнання права власності на спадкове
майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із
зазначеним позовом, у якому зазначили,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів
ОСОБА_3, який на день смерті проживав в
АДРЕСА_1, та за життя залишив на ім'я
позивачів заповіт, посвідчений
виконкомом Новоселівської сільської
ради Кілійського району Одеської
області від 29 лютого 2000 року, за
реєстром №56. Після його смерті
залишилося спадкове майно, яке
складається: з земельної частки (паю) в
СВК «Єнікіой» с.Новоселівка та з ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Спадщину, як спадкоємець за заповітом,
прийняла позивач, ОСОБА_1 в порядку ст.549
ЦК УРСР, на підставі заяви, яку було
подано до Кілійської районної
державної нотаріальної контори. ОСОБА_2
та ОСОБА_4, подали заяви про відмову від
прийняття спадщини за заповітом. Інших
спадкоємців які б претендували на
спадщину після смерті ОСОБА_3,
померлого у 2003 році не було. ОСОБА_1, як
спадкоємцю за заповітом було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну частку (пай ).
Належну спадкодавця частину житлового
будинку ОСОБА_1 оформити не змогла, по
причині відсутності
правовстановлюючих документів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів
ОСОБА_5, яка на день смерті була
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою, виданою
Новоселівською сільською радою
Кілійського району Одеської області.
Після її смерті залишилося спадкове
майно, яке складається з ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1 за вказаною
адресою. Спадщину, після неї позивачі
прийняли в порядку ст.1269 ЦК України,
тобто на підставі заяви, яку було
подану в нотаріальну контору. Інших
спадкоємців, які б претендували на
спадщину, після смерті ОСОБА_5 не має.

На побудований у 1920 році житловий
будинок правовстановлюючих
документів, що підтверджують право
власності за життя спадкодавців не
було зроблено. Акта про ведення в
експлуатацію житлового будинку немає.

Відповідно до довідки виконкому
Новоселівської сільської ради за вих.
№101 від 15 березня 2014 року, житловий
будинок, згідно даних погосподарської
книги Новоселівської сільської ради
станом на 16.04.1991 року за адресою:
АДРЕСА_1 належав до складу колгоспних
дворів. До складу колгоспного двору
входили: ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час звернення до Кілійської
районної державної нотаріальної
контори позивачам були надані
роз'яснення №296/02-14-519/2009 від 18.03.2014 року
щодо того, що з доданих документів до
Кілійської районної нотаріальної
контори право власності на вказаний
житловий будинок не зареєстровано, що
не можливо видати свідоцтва про право
власності на спадщину, тому радили
звернуться до суду. В зв'язку з чим
позивачі звернулися до суду та просять
суд встановити факт належності
житлового будинку ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ними право
власності на зазначені частки
житлового будинку.

Позивачі в судове засідання не
з'явились, однак надали заяви про те, що
позов підтримують, просить справу
розглянути за їх відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, однак надав
заяву про те, що Новоселівська сільська
рада не заперечує проти задоволення
позову та просить справу розглянути за
відсутності її представника.

На підставі письмових заяв позивача та
відповідача суд ухвалює рішення за
відсутності сторін, на підставі
наявних в матеріалах справи письмових
доказів, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку, передбаченому
ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, судом достовірно
встановлено такі факти та відповідні
їм правовідносини:

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про смерть
НОМЕР_1, виданого Новоселівською
сільською радою Кілійського району
Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
батько позивачів ОСОБА_3, актовий про
смерть №32 від 07.11.2003 року.

Відповідно до повторного свідоцтва
про смерть НОМЕР_2, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Кілійського районного управління
юстиції в Одеській області,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів
ОСОБА_5, актовий про смерть №21 від 02.07.2009
року.

Згідно довідки, виданої виконкомом
Новоселівської сільської ради,
Кілійського району, Одеської області №
102 від 15 березня 2014 року ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали в
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишив
на ім'я позивачів заповіт, посвідчений
виконкомом Новоселівської сільської
ради Кілійського району Одеської
області від 29 лютого 2000 року, за
реєстром №56.

Позивач, ОСОБА_1, відповідно до
повторного свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Кілійського РУЮ Одеської області,
актовий запис №82 від 07 вересня 1946 року
є дочкою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач, ОСОБА_2, відповідно до
свідоцтва про народження, виданого
Новоселівською сільською радою
кілійськогорайону, актовий запис № 24
від 27.06.1960 року є сином ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки виконкому
Новоселівської сільської ради за вих.
№101 від 15 березня 2014 року, житловий
будинок, згідно даних погосподарської
книги Новоселівської сільської ради
станом на 16.04.1991 року за адресою:
АДРЕСА_1 належав до складу колгоспних
дворів. До складу колгоспного двору
входили: ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до технічного паспорту,
складеного Кілійським РБТІ та РОН
24.02.2014 року, житловий будинок АДРЕСА_1
побудований у 1920 році та складається з:
житлового будинку літ. «А», навісів літ.
«а, б, в2, г, е, Ж», кухні літ. «Б», погріб
під будівлею літ. «пг», комори літ. «В»,
прибудова літ. «в, в1», сарай літ. «Г»,
гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ.
«З», убиральня літ. «И», надвірні
споруди 1-6, І на земельній ділянці
загальною площею 2405 кв.м.

Листом КП «Кілійське районне бюро
технічної інвентаризації» від 22.05.2014
року №256 зазначено, що станом на 31.12.2012
року право власності наж итловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, не
зареєстровано.

Згідно повідомлення Кілійської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області за №344/01-16 від
18.04.2014 року, після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа
№217/2004 була заведена 01.06.2004 року за
заявою про відмову від прийняття
спадщини за законом від імені ОСОБА_4 на
користь дочки спадкодавця ОСОБА_1.
05.10.2004 року подана заява про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від імені дочки спадкодавця
ОСОБА_1 Того ж числа подана заява про
відмову від прийняття спадщини від
імені ОСОБА_2, сина спадкодавця. Інших
заяв не надходило. 05.10.2004 року за
реєстровим №3978 ОСОБА_1 видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на право на земельну частку;
після смерті ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкова справа №519/2009
була заведена 08.12.2009 року за заявами про
прийняття спадщини від імені дітей
спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Інших
заяв не надходило.

Позивач, ОСОБА_1 відповідно до ст.1235 ЦК
України є спадкоємцем за заповітом,
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадщину, яка залишилося після смерті
ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом,
прийняла позивач, ОСОБА_1 в порядку ст.549
ЦК УРСР, на підставі заяви, яку було
подано до Кілійської районної
державної нотаріальної контори.

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно
до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за
законом, після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадщину, яка залишилася після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, позивачі,
як спадкоємці за законом прийняли в
порядку ст.1269 ЦК України, тобто на
підставі заяви, яку було подану в
нотаріальну контору.

Згідно статті 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися i розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.1216, 1217 ЦК України -
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших ocіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом ycієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті після
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР ( в ред. 1963
року, що діяла до 15.04.1991 року) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст.123 ЦК УРСР доля
члена колгоспного двору в майні двору
визначається при виході його зі складу
двору без утворення нового двору
(виділ). Розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток всіх членів двору включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

На підставі роз'яснення Міністерства
Юстиції України від 21.02.2005 року за
№19-32/319 у разі смерті власника
нерухомого майна, реєстрація права
власності на яке не була проведена і
правовстановлюючий документ на це
майно відсутній, питання визначення
належності цього майна померлим та
наступного власника, якими є позивачі,
повинно вирішуватися у судовому
порядку України.

Згідно п.5 ч.2 ст.234, ст.256 ЦПК України,
встановлення фактів, що мають юридичне
значення віднесено до компетенції
суду.

Стосовно порядку спадкування Пленум
Верховного Суду України у Постанові №4
від 24.06.1983 року роз'яснив, що в разі
смерті члена колгоспного двору після
30.06.1990 року спадщина на відповідну
частку майна колгоспного двору
відкривається після смерті кожного з
його колишніх членів.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає, що право позивачів на
спадщину підлягає захисту відповідно
до ст. 16 ЦК України, а позов задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності житлового
будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частини житлового в АДРЕСА_1, в порядку
спадкування, в тому числі ? частини
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ? частини після смерті,
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку в АДРЕСА_1, в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан