Справа № 203/3634/13-ц
У Х В А Л А

14 березня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді:
Маймур Ф.Ф.,

при секретарі: Величко
О.М.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву позивача про
забезпечення позову по цивільній
справі № 203/3634/13ц за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 14 березня 2014 року
розглядалася заява позивача, що
надійшла до суду 12 березня 2014 року, про
забезпечення позову по вказаній
цивільній справі шляхом накладення
арешту на рухоме, нерухоме майно та
кошти на рахунках які належать
відповідачу, що знаходяться у нього або
інших осіб, у тому числі квартиру
АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 до
вирішення даної цивільної справи по
суті.

Відповідач та його представник
заперечували проти задоволення заяви,
враховуючи, що відповідач не має наміру
ухилятися від виконання майбутнього
рішення суду, а також зважаючи на те, що
зазначене нерухоме майно не перебуває
у його власності, зареєстровано на
інших осіб, рахунків та рухомого майна
в нього також немає.

Ознайомившись із матеріалами заяви про
забезпечення позову, а також
матеріалами цивільної справи, приходжу
до наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, при цьому в заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Та ж норма
цивільно-процесуального законодавства
встановлює, що забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, а
отже встановлює обов'язок для особи,
яка звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Зазначені вимоги процесуального
закону не були виконані належним чином
позивачем при поданні ним відповідної
заяви, а викладені в цій заяві підстави
є неналежно обґрунтованими, не
підтверджені достатніми доказами,
відтак носять лише характер припущень,
які не можуть бути підставою для
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Позивачем не надано доказів того, що
станом на день розгляду заяви позивача
зазначене нерухоме майно на яке він
просить накласти арешт належить саме
ОСОБА_2

Крім того, не надано доказів того, що
відповідач має намір ухилятися від
виконання рішення суду.

Отже, враховуючи вищезазначене, а також
те, що позивачем не надано суду жодних
доказів того, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог
позивача, суд приходить до висновку що
у задоволенні заяви необхідно
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову
по цивільній справі № 203/3634/13ц за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено у
Апеляційний суд Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня її проголошення, у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Ф.Ф. Маймур