інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/2625/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Химинець Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 лютого 2014 року
у справі за позовом Приватного
акціонерного товарства «Страхова
компанія «Українська Страхова Група»
до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку
регресу шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 25 лютого 2014 року
позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська Страхова Група» до ОСОБА_1
про відшкодування в порядку регресу
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія « Українська
Страхова Група» суму виплаченого
страхового відшкодування у розмірі 29
950,74 грн. та витрати по сплаті судового
збору - 299,50 грн.

Ухвалене рішення суд обґрунтував тим,
що згідно полісу АВ/7728196, яким
відповідач застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність
перед третіми особами, ліміт
відповідальності Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна», становить 50 000
грн., а розмір франшизи складає 510 грн.

Позивач сплатив заподіяну з вини
ОСОБА_1 шкоду у розмірі 80 460,74 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром
завданої шкоди і виплаченим страховим
відшкодуванням складає 29 950,74 ( 80 460,74 - 50
000 - 510 ) грн.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де
просила змінити рішення.

Посилалась на те, що рішення суду є
незаконним, необгрунтованим та
прийняте з грубими порушеннями
матеріального та процесуального права.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу в судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
що 30 грудня 2012 року о 15 годині 30 хвилин
на 115 км.+300 м. автодороги Київ-Одеса
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів «RENAULT SANDERO»,
держномер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_1, та автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS»,
держномер НОМЕР_1, під керуванням водія
ОСОБА_2.

Винною у скоєнні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124
КпАП України визнано ОСОБА_1, яка
постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
січня 2013 року притягнута до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу, розміром 340 грн. ( а.с. 38 ).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1, на момент вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди, була
застрахована згідно договору із ПАТ СК
«Універсальна» за полісом АВ/7728196.

Згідно зазначеного правочину, п.п. 9.1 та
9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ліміт
відповідальності ПАТ СК
«Універсальна» за шкоду заподіяну
майну третіх осіб, становить 50 000 грн., а
розмір франшизи договором встановлено
у розмірі 510 грн.

У свою чергу, Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Українська Страхова Група» та
посольство держави Ізраїль 16 вересня
2012 року уклали договір страхування
автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS», держномер
НОМЕР_1 ( а.с. 6-7, 8-15 )

На підставі висновку №04-011
спеціаліста-автотоварознавця від 10
квітня 2013 року та висновку №01-001
спеціаліста-автотоварознавця від 14
січня 2013 року, проведеного розрахунку
суми страхового відшкодування,
розпорядження про його виплату,
позивач сплатив 10 червня 2013 року за
правочином страхове відшкодування у
розмірі 80 460,74 грн. ( а.с. 16, 19, 30-36, 45-50, 54 ).

У відповідності до положень ст. 1191 ЦК
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Українська Страхова Група» отримала
право вимоги до відповідача в межах
фактичних затрат, які складають
визначену судом першої інстанції суму
29 950,74 ( 80 460,74 - 50 000 - 510 ) грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог і, з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, зокрема, ст. 1191
ЦК України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-213 ЦПК
України,

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність
та необґрунтованість рішення,
порушення матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 1166, 1188 ЦК
України, ст.ст. 10, 61, 212 ЦПК України, при
його ухваленні, не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи, які
повністю спростовуються належними та
допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції,
зокрема, про винність у ДТП і водія
іншого транспортного засобу, його
відмову в обстеженні, наявність
правових підстав для зменшення розміру
заявлених вимог, на переконання
апеляційного суду, не спростовують
висновок суду першої інстанції про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог та не є підставою для задоволення
апеляційних вимог.

При цьому, положення ст.ст. 1166, 1188 ЦК
України до правовідносин між
сторонами, як того просив відповідач,
на переконання апеляційного суду, у
даному випадку, не можуть бути
застосовані, оскільки ці норми
регламентують відшкодування шкоди, а
не завданих збитків страховику в
зв'язку з виплатою страхового
відшкодування у відповідності до
положень ст. 1191 ЦК України.

Твердження апелянта про
наявність в діях іншого водія ознак
грубої необережності, зокрема, стану
алкогольного сп'яніння, на переконання
апеляційного суду, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.

Зазначені і надані ОСОБА_1 докази
по справі, зазначених обставин також
не містять.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
лютого 2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товарства
«Страхова компанія «Українська
Страхова Група» до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба