АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5101/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Городецький Д. І. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н
О В И Л А:

19 червня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулися до суду із зазначеним
позовом, за яким просили суд стягнути
на їх користь солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№ ЄК058 від 02 серпня 2005 року у розмірі 6
200,23 доларів США, що за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 08 травня 2013 року
складає суму 49 539,84 грн. та судові
витрати. В обґрунтування своїх вимог
позивач посилався на те, що 02 серпня 2005
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № ЄК058, відповідно до
якої банк надав відповідачу кредит в
сумі 1 800 доларів США в термін до 02
серпня 2006 року, а відповідач, в свою
чергу, зобов'язалася повернути суму
кредиту, виплатити проценти за
користування кредитними коштами,
комісію, інші витрати згідно до умов
договору. Також, 02 серпня 2005 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем
ОСОБА_3 був укладений договір поруки №
058-1, відповідно до якого, ОСОБА_3
поручилася відповідати перед банком за
виконання ОСОБА_2 умов кредитного
договору № ЄК058 від 02 серпня 2005 року. В
порушення умов кредитного договору,
відповідач-позичальник припинила
сплачувати суми за кредитом та
відсотки за користування кредитними
коштами, в зв'язку з чим, загальна сума
заборгованості станом на 08 травня 2013
року становить 6 200,23 доларів США, що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 08 травня 2013 року
складає 49 539,84 грн., яка складається з:
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 1 045,09 доларів
США, що становить відповідно 8 350,27 грн.;
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 5 155,14 доларів
США, що становить відповідно 41 189, 57 грн.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року ухвалено:
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» -
задовольнити частково; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
ЄКО58 від 02 серпня 2005 року в сумі 6 200,23
доларів США, що за курсом НБУ станом на
08 травня 2013 року (7,99 грн. за 1 долар США)
становить 49 539,84 грн., що складається із:
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 1 045,09 доларів
США, що становить відповідно 8 350,27 грн.;
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 5 155,14 доларів
США, що становить відповідно 41 189, 57 грн.;
та судові витрати у справі в сумі 495,40
грн., а всього - 50 035, 24 грн.; в задоволенні
іншої частини позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» - відмовити.

Частково не погодившись із рішенням
суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 просить рішення суду залишити
без змін, апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» відхилити, посилаючись
на безпідставність апеляційної скарги
та законність і обґрунтованість
рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
02 серпня 2005 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № ЄК058,
відповідно до якої позивач надав
зазначеному відповідачу кредит в сумі
1800 доларів США в термін до 02 серпня 2006
року, а відповідач, в свою чергу,
зобов'язався повернути суму кредиту,
виплатити проценти за користування
кредитним коштами, комісію, інші
витрати згідно до умов договору. В
порушення умов кредитного договору,
відповідач-позичальник не в повному
обсязі виконала умови кредитного
договору, заборгованість за договором
станом на 08 травня 2013 року становить 6
200,23 доларів США, що за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 08 травня 2013 року
складає 49 539,84 грн., яка складається із:
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 1 045,09 доларів
США, що становить відповідно 8 350,27 грн.;
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 5 155,14 доларів
США, що становить відповідно 41 189, 57 грн.,
що підтверджується
довідкою-розрахунком банку. В зв'язку з
наведеним, суд приходить до
переконання, що суми заборгованості
повинні бути стягнуті з ОСОБА_2 Судом
встановлено, що 02 серпня 2005 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_3
був укладений договір поруки № 058-1,
відповідно до якого, ОСОБА_3 поручилася
відповідати перед банком за виконання
позичальником-відповідачем ОСОБА_2
умов кредитного договору № ЄК058 від 02
серпня 2005 року. Відповідач ОСОБА_3 на
заперечення вимог банку посилалася на
те, що не укладала договір поруки та не
підписувала його, однак не надала
доказів того, що нею не укладався
договір поруки. В договорі поруки № 058-1
від 02 серпня 2005 року не зазначений
строк поруки. Строк виконання
зобов'язання кредитним договором №
ЄК058 від 02 серпня 2005 року встановлений
до 02 серпня 2006 року. Судом встановлено,
що позивач пред'явив вимоги до
поручителя тільки 06 квітня 2013 року, що
підтверджується відповідним
повідомленням банку. Оскільки
позивачем пред'явлені вимоги до ОСОБА_3,
як до поручителя за кредитним
договором після 7 років від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання за кредитним договором,
суд приходить до переконання. що у
відповідності до ст.559 ЦК України
порука є припиненою, в зв'язку з чим, в
задоволенні вимог до ОСОБА_3 належить
відмовити.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли щодо стягнення заборгованості
за кредитним договором в солідарному
порядку з боржника та поручителя.

Оскаржується рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з поручителя.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель, хоча і пов'язаний з
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

При цьому в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
в частині рішення, яке оскаржується.

Доводи в апеляційній скарзі на те, що
суд першої інстанції безпідставно
застосував позовну давність до вимог
банку про стягнення заборгованості з
поручителя, судова колегія вважає
неспроможними, оскільки судом першої
інстанції до спірних правовідносин
застосована норма закону ч.4 статті 559
ЦК України, яка передбачає припинення
правовідносин за договором поруки, а
позовна давність до спірних
правовідносин судом не
застосовувалась.

В матеріалах справи наявна письмова
вимога позивача за № 30.1.0.0/2-930 від 06.04.2013
року (а.с.7) про погашення існуючої
заборгованості до поручителя ОСОБА_3,
тобто не має доказів, що позивач
звертався до вказаного відповідача в
межах шестимісячного строку, початок
перебігу якого обчислювався з 02 серпня
2006 року, тобто від дня настання строку
(терміну) виконання зобов'язання за
кредитним договором.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованих висновків про
нечинність поруки для ОСОБА_3, оскільки
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до
поручителя про погашення
заборгованості не було пред'явлено в
межах передбаченого законом
шестимісячного строку, у зв'язку з чим
правовідносини між вказаними
сторонами є припиненими, що є підставою
для відмови у задоволенні позову про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
що не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції розглянув справу
в межах заявлених позовних вимог.

В частині рішення суду щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
з боржника ОСОБА_2 не оскаржено, а тому
підстав для скасування або зміни в цій
частині рішення суду першої інстанції
в апеляційному порядку не має.

Щодо допущених описок в рішенні суду
першої інстанції, то відповідно до
вимог ст. 219 ЦПК України вказаний суд
може з власної ініціативи або за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
виправити допущені у судовому рішенні
описки чи арифметичні помилки.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді