Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі:

головуючої - судді :
Ференц А.М.

при секретарі:
Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 з третьою стороною орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про
визначення місця проживання дитини та
скасування виплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 з третьою стороною орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Ужгородської міської ради про
визначення місця проживання дитини та
скасування виплати аліментів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 11.06.1998 року між ним та ОСОБА_2
було укладено шлюб.

31.03.2003 року за рішенням Ужгородського
міськрайонного суду даний шлюб було
розірвано. Під час перебування шлюбу у
них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
який за результатами розгляду позовної
заяви про розірвання шлюбу залишився
проживати разом з матірю.

14.10.2011 року Ужгородським міськрайонним
судом було винесено рішення яким з
ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання його сина в розмірі 25% від
усіх видів його заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Однак з серпня місяця 2013 року син
ОСОБА_3, який досяг 14 річного віку
проживає разом з позивачем за його
власним бажанням, а тому позивач
просить визначити місце проживання
дитини за його місцем проживання та
відповідно скасувати виплату
аліментів.

Позивач в судове засідання не зявився,
однак надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності просив
позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, про причини неявки суд не
повідомила.

Представник органу опіки та піклування
Ужгородської міської ради виконавчого
комітету в судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, про причини неявки суд не
повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд
задовольняє позов з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 11.06.1998 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
шлюб.

31.03.2003 року за рішенням Ужгородського
міськрайонного суду даний шлюб було
розірвано. Під час перебування шлюбу у
них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
який за результатами розгляду позовної
заяви про розірвання шлюбу залишився
проживати разом з матірю.

14.10.2011 року Ужгородським міськрайонним
судом було винесено рішення яким з
ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання його сина в розмірі 25% від
усіх видів його заробітку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Однак з серпня місяця 2013 року син
ОСОБА_3, який досяг 14 річного віку
проживає разом з позивачем за його
власним бажанням.

Враховуючи наведене вже понад 2-ох
місяців ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає
разом зі мною та ОСОБА_4 (донька
відповідачки від першого шлюбу), яка
також прийшла до мене на постійне місце
проживання, за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки не бажає проживати разом зі
своєю матір'ю.

В даному випадку слід звернути увагу,
що позивач як батько має всі належні
умови для того аби спільний з
відповідачкою син проживав разом з ним.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України» роз'яснено, що суди, вирішуючи
спори між батьками, які проживають
окремо (в тому числі в одній квартирі),
про те, з ким із них і хто саме з дітей
залишається, мають виходити із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинні
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам дітей. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання.

Так, згідно Конвенції «про права
дитини» від 20 листопада 1989 року у ч. 1 ст.
3 передбачає, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що сім'я є
природним середовищем для фізичного,
духовного, інтелектуального,
культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення
і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.3 ст. 160 СК України дитина яка
досягла 14 річного віку може обрати
місце проживання одного з батьків на її
розсуд.

Керуючись ст. 160, 161 СК України, ст.
ст. 10, 60, ч.4 ст. 169, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК
України,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1.

Зупинити стягнення на підставі
виконавчого листа ВП 2/5610 від 14.11.2011 р. за
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
користь ОСОБА_2 на утримання сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % від
усіх видів і заробітку щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Ференц
А.М.