Справа № 456/2323/13-ц
Провадження № 2/456/123/2014
РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Саса С. С.

при секретарі Лещишин З.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрий справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про визнання
частково недійсним договору
споживчого кредиту,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідача ПАТ «Державний
ощадний банк України» та просить
визнати частково недійсним договір
споживчого кредиту № 253 від 31.10.2006 року
укладений між ПАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_1 в частині
обов'язку позичальника сплати
відсотків річних та ч. 2 п. 1.6 Договору за
відсутності в договорі графіку
платежів, яким встановлюється сукупна
вартість кредиту, строковість сплати
та суми щомісячних платежів, сплати
суми відсотків за користування
кредитом та інших послуг в грошовому
виразі у валюті платежу та визнати
недійсним договір застави укладений
31.10.2006 року на забезпечення виконання
кредитного договору № 253 від 31.10.2006 року
в частині п. 3.1.5. ч. 2, стягнути завдані
збитки в сумі 2050,07 сплачених відсотків
річних, які договором № 253 від 31.10.2006
року не передбачені. В обґрунтування
позовних вимог покликається на ст. 628 ЦК
України, якою встановлено, що зміст
договору мають становити і умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Згідно ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» встановлено, що споживчий
договір повинен містити детальний
розпис сукупної вартості кредиту для
споживача (у процентному значенні та
грошовому виразі) з урахуванням
відсоткової ставки за кредитом та
вартості всіх послуг (реєстратора,
нотаріуса, страховика, тощо) пов'язаних
з одержанням, обслуговуванням,
погашенням кредиту та укладання
договору про надання споживчого
кредиту».

Постановою Національного банку
України № 108 від 10.05.2007 року № 541/13808 на
виконання ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» зобов'язано
банки при укладанні споживчих
кредитних договорів обов'язковою
умовою в договорі має бути графік
платежів з вказівкою строковості
платежу в розрізі сум погашення
основного боргу, сум сплати відсотків
та інших зобов'язань споживача, у
графіку платежів має бути докладно
розписана сукупна вартість кредиту за
кожним платіжним періодом.

Відповідно до вимог ст. 613 ЦК України, ч.
11 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю заборонено
вимагати стягнення будь-яких сум, не
зазначених у договорі про надання
споживчого кредиту і боржник не
сплачує проценти за час прострочення
кредитора, який не надав відповідних
розрахунків і письмово відмовився
виконати свої зобов'язання за
договором (лист № 889 від 22.12.2011 року).

Згідно вимог ст.ст.203 ч.1, 215, 216, 217 ЦК
України викладені обставини доказують
недійсність договору споживчого
кредиту №253 від 31.10.2006р. та просить
позов задоволити, а зайво сплачені
кошти 2050,07 євро згідно ст.ст. 1166, 1209 ЦК
України стягнути в його користь.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав, покликаючись на викладені у
позовній заяві обставини та просить
позов задоволити.

В судовому засіданні представник
відповідача Романова Н.В. позов
заперечила та пояснила, що дійсно 31.10.2006
року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний
ощадний банк України» укладено
кредитний договір № 253 згідно якого
позивач одержав кредит в розмірі 10500
євро для придбання автомобіля SKODA Fabia
Classik, під 11% річних за користування
кредитом, терміном користування 72
місяці з кінцевим строком погашення не
пізніше 31.10.2012 року. В забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору між банком та позивачем 31.10.2006
року було укладено договір застави
вказаного автомобіля. При укладенні
договору, сторони досягнули всіх
істотних умов договору, а саме
позичальник отримав повідомлення про
умови кредитування від 30.10.2006 року, яке
підписав власноручно, та згідно якого
ознайомлений зі всіма наявними в
установі банку умовами кредитування,
та отримав всі необхідні роз'яснення
щодо умов договору, графік погашення
кредиту чітко випливає із його умов,
вказаний договір не суперечить вимогам
діючого законодавства. На підставі
викладеного просить в позові
відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення частково виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 31.10.2006 року між
позивачем ОСОБА_1 та Відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» було укладено
договір № 253, згідно умов якого ОСОБА_1
отримав кредит в розмірі 10500 євро для
здійснення оплати за автомобіль марки
SKODA Fabia під 11% річних терміном на 72
місяці з кінцевим строком погашення не
пізніше 31.10.2012 року.

31.10.2006 року для забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору між
позивачем та відповідачем було
укладено договір застави, предметом
якого є транспортний засіб марки SKODA Fabia
Classik 1.2, 2006 року випуску, чорного
кольору, шасі (кузов) № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно п. 3.3.4. вказаного договору
позичальник ОСОБА_1 зобов'язався
погашати кредит рівними частинами
впродовж перших вісімнадцяти місяців в
сумі по 175,00 євро, з дев'ятнадцятого
місяця погашати кредит щомісячно по
137,00 євро.

Пунктом 1.1. кредитного договору
передбачено обов'язок позичальника
сплатити відсотки за користування
кредитом в розмірі 11% річних та
комісійні винагороди в порядку, на
умовах та в строки, визначені цим
договором.

Пунктом 1.5.1.2 кредитного договору
встановлено, що проценти нараховуються
щомісячно на фактичну заборгованість
за кредитом починаючи з дати видачі
кредиту до закінчення терміну на який
було видано кредит, а саме до 31.10.2012
року.

Судом не встановлено і не здобуто
доказів, не надано доказів суду і
відповідачем про наявність графіків
сплати кредиту та відсотків річних,
сукупної вартості кредиту по виду
платежу за кожним платіжним періодом,
відсутні і щомісячні розрахунки сум по
сплаті відсотків річних та доказів
вручення цих розрахунків позичальнику
для оплати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
неодноразово звертався до ПАТ
«Ощадбанк» з вимогою надати графіки
платежів та розрахунків сум по оплаті
відсотків річних і отримував від ПАТ
«Ощадбанк» відмови з тих причин, що
такі розрахунки не передбачені
договором та законодавством, що
призвело до неможливості боржника
виконувати свої обов'язки.

Крім цього судом встановлено, що за
відсутності розрахунків та графіку
платежів за період з 31.10.2006 року по
31.12.2011 року позивачем сплачено 1985,43 євро
відсотків річних, а з 01.01.2012 року згідно
погодженого графіку сторонами, як
додаток до договору, сплачено 64,64 євро
відсотків річних.

Судом встановлено, що за відсутності
встановлених сум щомісячних платежів
по відсотках річних у договорі кредиту
№253 банк самовільно змінював цільове
призначення платежу по оплаті тіла
кредиту на оплату відсотків, а платнику
видавав фінансові документи, що
місячний платіж здійснено по тілу
кредиту.

Згідно вимог ст. ст. 203 ч.1, 215, 216, 217 ЦК
України якщо під час вирішення спору
буде встановлено, що зміст договору
суперечить чинному законодавству, то
суд повинен з власної ініціативи або за
позовною заявою позивача визнати цей
договір недійсним повністю або в
певній частині.

Позивач ставить вимогу про визнання
недійсним договору споживчого кредиту
частково та стягнення завданих
збитків, а тому суд вважає необхідним
визнати частково недійсним договір
споживчого кредиту № 253 від 31.10.2006 року
укладений між ПАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_1 в частині
обов'язку позичальника сплати
відсотків річних та ч. 2 п. 1.6 Договору за
відсутності в договорі графіку
платежів, яким встановлюється сукупна
вартість кредиту, строковість сплати
та суми щомісячних платежів, сплати
суми відсотків за користування
кредитом та інших послуг в грошовому
виразі у валюті платежу та стягнути з
відповідача в користь позивача зайво
сплачені кошти в розмірі 1948,43 євро по
оплаті відсотків річних.

В решті позову щодо визнати частково
недійсним договору застави укладеного
31.10.2006 року на забезпечення виконання
кредитного договору № 253 від 31.10.2006 року
слід відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 203, 215, 613, 628, 1166, 1209 ЦК
України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати частково недійсним договір
споживчого кредиту № 253 від 31.10.2006 року
укладений між Публічним акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_1 в частині обов'язку
позичальника сплати відсотків річних
та ч. 2 п. 1.6 Договору за відсутності в
договорі графіку платежів, яким
встановлюється сукупна вартість
кредиту, строковість сплати та суми
щомісячних платежів, сплати суми
відсотків за користування кредитом та
інших послуг в грошовому виразі у
валюті платежу.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» на користь ОСОБА_1 1948,43 Євро
зайво сплачених коштів по оплаті
відсотків річних.

В решті позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Львівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Сас С.С.