АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1443/2014
Головуючий в І інстанції Дорошнська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

2014 року квітня місяця 30 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М., Базіль
Л.В.При секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсон цивільну справу
за апеляційною скаргою приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 19 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Грандфінресурс» про
визнання недійсним договору, стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 04
листопада 2013 року він уклав договір з
приватним підприємством
«Грандфінресурс», згідно з яким мав
отримати грошву позику у розмірі 40 тис.
гривен для придбання житлового будинку
на умовах діяльності програми «Альянс
Україна».

На виконання п.2.1.1 договору сплатив на
користь відповідача 2800 грн.
одноразового комісійного внеску та був
повідомлений представником
підприємства, що позику отримає 10-15
листопада 2013 року, однак позика йому
надана не була, натомість йому
запропонували внести додаткову суму
коштів.

Вважає, що діяльність ПП
«Грандфінресурс» містить ознаки
пірамідальної схеми і вводить
споживачів в оману, укладений правочин
здійснений відповідачем з
використанням нечесної
підприємницької діяльності.

Посилаючись на ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів» просив визнати
укладений договір недійсним та
стягнути з приватного підприємства на
його користь 2800 грн. та відшкодувати
судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона від 19 березня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір №221328 від
03.11.2013 року, укладений між ОСОБА_5 та
приватним підприємством
«Грандфінресурси».

Стягнуто з Приватного підприємства
«Грандфінресурс» на користь ОСОБА_5 2800
грн. сплачених за договором грошових
коштів та 243,60 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
приватне підприємство подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просило його
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні його
позову.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник апелянта не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, що є підставою для розгляду
справи у його відсутності.

ОСОБА_5, вважаючи рішення суду законним
і обґрунтованим, просив залишити його
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідача перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
діяльність відповідача є
пірамідальною схемою, він здійснював
нечесну підприємницьку практику, яка
ввела споживача в оману, тому укладений
між сторонами договір слід визнати
недійсним і стягнути на користь
позивача сплачені ним грошові кошти на
виконання цього договору.

Проте з таким висновком суду колегія
суддів не може погодитися, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч1-3, 5 та 6 ст.203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Позивач звернувся до суду з вимогами
про визнання недійсним укладеного
договору з підстав, передбачених ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 цього Закону
забороняється нечесна підприємницька
практика. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п.7
ч.3 ст.19 цього Закону забороняється як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

Правочини, здійсненні з використанням
нечесної підприємницької практики, є
недійсними.

Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстав
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак і їх
відсутність виключає можливість
визнання схеми як «пірамідальної»
тобто такої, що порушує норми чинного
законодавства України.

Вказана позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року №6-40 цс 13, яка згідно зі ст.370-7
ЦПК України є обов'язковою для судів.

Із матеріалів справи вбачається, що 04
листопада 2013 року приватне
підприємство «Грандфінресурс» і
ОСОБА_5 уклали угоду про надання послуг
з метою отримання грошової позики
позивачем у розмірі 40 тис. гривен на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна».

На виконання п.2.1.1 договору ОСОБА_5
сплатив одноразовий комісійний внесок
у день підписання договору у розмірі 2800
грн., що підтверджується квитанцією
(а.с.10).

Згідно з пунктом 1.1 укладеного договору
за згодою ОСОБА_5 (далі - учасник)
приватне підприємство
«Грандфінресурс» (далі - адміністратор)
зобов'язалося вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на отримання учасником
грошової суми, зазначеної у додатку №1
до даного договору, на умовах
діяльності програми «Альянс України»
(далі - програма), що міститься в додатку
№2, який є невід'ємною частиною цього
договору, в тому числі:

а) сформувати реєстр учасників,
забезпечити його адміністрування;

б) організовувати та проводити захід по
розподілу грошового фонду, надати
учаснику відповідну суму, заявлену для
отримання на умовах діяльності
програми;

в) надавати інші послуги і здійснювати
інші правочини, погоджені сторонами, у
порядку та в строки, передбачені цим
договором та додатками до нього.

Пунктами 3.1, 3.2 додатку №2 до договору
передбачено, що учасник зобов'язаний
щомісяця, не пізніше 15 числа кожного
поточного місяця сплачувати загальний
або мінімальний платіж на зазначений
адміністратором поточний рахунок.

У ст.4 додатку №2 визначено, що
адміністратор організовує комітет по
розподілу грошового фонду (далі -
захід). Після вчасної сплати чергового
загального платежу учасник програми
набуває право брати участь у
найближчому заході, коли фонд реєстру є
достатнім. Дозвіл, отриманий учасником
за результатами заходу, є підставою для
надання відповідної грошової суми,
учаснику за рахунок фонду реєстру.

Статтею 12 цього ж додатку №2
передбачені гарантії, відповідно до
яких адміністратор гарантує учаснику
надати відповідну грошову суму,
заявлену на умовах діяльності програми
«Альянс Україна» за умови виконання
учасником всіх умов договору та
додатків до нього.

Підписавши додаток №2 до договору
ОСОБА_5 підтвердив, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника адміністратора, уважно
прочитав та зрозумів умови даного
додатку та правові наслідки (ст.13
додатку, ст.4 договору).

Крім того, згідно з п.8.1 ст.8 додатку №2
договору учасник, який виявив бажання
розірвати договір протягом трьох
банківських днів з моменту його
підписання зобов'язаний письмово
повідомити адміністратора про свій
намір.

Також в заяві він мав можливість
викласти прохання про повернення
сплаченого одноразового комісійного
внеску.

Однак, із заявою про розірвання
договору ОСОБА_5 до ПП «Грандфінресурс»
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
угоди і відтак немає підстав вважати,
що позивач був введений відповідачем в
оману.

Окрім того, як зазначалося вище для
визначення «пірамідальної схеми»
необхідна наявність усіх ознак, що
випливають з пункту 7 частини 3 статті 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Проте, доказів на підтвердження
наявності таких ознак у діяльності
відповідача позивачем не надано.

Натомість із умов укладеного між
сторонами договору випливає , що
позивач при умові здійснення ним
щомісячних платежів мав отримати не
компенсацію за рахунок інших
учасників, а обумовлену договором
позику у 40 тис. гривен, яка гарантована
відповідачем (ст.12 додатку №2), дата ж її
отримання залежить від умов, що чітко
виписані в ст.4, 5 додатку №2 до договору.

Саму послугу позивач отримує не за
рахунок залучення ним інших
споживачів, як то передбачено
«пірамідальною схемою», а лише за умови
своєчасності сплати та кількості
платежів, формування ж реєстру
учасників покладається на приватне
підприємство «Грандфінресурс».

З огляду на зазначене колегія суддів
приходить до висновку, що при укладенні
4..11.2013 року між сторонами спірного
договору не були порушенні вимоги ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів», тому підстав для визнання
його недійсності у суду першої
інстанції не було.

Ухвалене судове рішення підлягає
скасуванню з постановленням нового про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК, в силу
ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 19 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його
позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук