У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, який обґрунтовано тим, що 20
вересня 2006 року між банком та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №DNІ0GK00000044,
за яким відповідач отримав кредит у
сумі 46 529,41 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування в розмірі 12%
на рік, з кінцевим терміном повернення
20 вересня 2021 року.

Для забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 21 вересня 2006 року між
банком та ОСОБА_1 укладено договір
іпотеки №DNІ0GK00000044 за умовами якого
предметом іпотеки є житловий будинок
АДРЕСА_1.

У порушення умов кредитного договору,
відповідач зобов'язання належним чином
не виконує, у зв'язку з чим банк просив,
у рахунок погашення кредитних
зобов'язань, звернути стягнення на
предмет іпотеки, виселити відповідача
та осіб які зареєстровані й проживають
у вказаному будинку зі зняттям їх з
реєстраційного обліку.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 серпня 2013
року, частково задоволено позовні
вимоги банку. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки, у задоволенні вимог
про виселення та зняття з
реєстраційного обліку - відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Самарського
районного суду м. Дніпро-петровська від
05 вересня 2013 року, уточнено резолютивну
частину судового рішення, зазначено:
склад предмета іпотеки, суму
заборгованості за кредитом, початкову
ціну продажу предмета іпотеки,
позивачу надане право на звернення
стягнення на спірне майно.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
11 листопада 2013 року, рішення
Самарського районного суду м.
Дніпро-петровська від 12 серпня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України перевіряє правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
в межах касаційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 вересня 2006 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №DNІ0GK00000044, за яким
відповідач отримав кредит на придбання
нерухомості (яке є предметом іпотеки) у
сумі 46 529,41 доларів США, зі сплатою
відсотків у розмірі 12% на рік, з
кінцевим терміном повернення 20 вересня
2021 року.

Для забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 21 вересня 2006 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено
договір іпотеки №DNІ0GK00000044 за умовами
якого предметом іпотеки є житловий
будинок АДРЕСА_1.

Відповідач порушив умови кредитного
договору - припинив здійснювати
погашення коштів у строки, що визначені
графіком.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач звертався до відповідача з
письмовою вимогою про необхідність
погашення суми заборгованості за
кредитним договором та попереджав про
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки у випадку несплати
такої заборгованості.

Станом на 05 липня 2013 року сума
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором становить 73 038,80 доларів США,
що в гривневому еквіваленті за курсом
НБУ відповідає 583 580 грн 01 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив із наявності правових підстав
для їх задоволення, їх доведеності та
обґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд виходив з того, що
районний суд неповно встановив всі
обставини по справи, не уточнив
заявлені вимоги та не вирішив питання
про залучення до участі у справі ОСОБА_2
(дружини ОСОБА_1).

Проте, з такими висновками суду
апеляційної інстанції у повній мірі
погодитися не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду апеляційної інстанції не
відповідає.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 578 ЦК України передбачено, що
майно, що є у спільній власності, може
бути передане в іпотеку лише за згодою
усіх співвласників (іншого з подружжя),
яка має бути подана письмово.

Таким чином, стягнення може бути
накладено на майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, якщо
судом буде встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, майно одержане за
договором, використано на її потреби та
є згода співвласника майна (іншого
подружжя) щодо його розпорядження.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 отримав від позивача кредит на
купівлю будинку, який є предметом
іпотеки, при цьому, договір іпотеки
(який на даний час не оскаржений, у
судовому порядку недійсним не
визнаний) містить посилання, що при
його укладенні було враховано інтереси
всіх осіб, які мають право користування
предметом іпотеки, отримано їх згоду на
укладення даного правочину та
виселення у випадку звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції на вказане
уваги не звернув, а тому висновок суду
про те, що позовні вимоги не можуть бути
задоволені лише з тих підстав, що не
було залучено до участі у справі
дружину ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не можна
визнати обґрунтованими, оскільки
договір іпотеки останньою не оскаржено
і відповідно до ст. 204 ЦК України він є
правомірним.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, рішення апеляційного суду
не відповідає вимогам ст. ст. 212-214, 303, 316
ЦПК України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
листопада 2013 року скасувати, а справу
передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова

В.О. Савченко