Справа № 522/5039/14-ц
Номер провадження № 2/522/5076/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

« 21» травня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у
складі:

Головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, у якому просив
стягнути з останнього грошові кошти,
передані у якості авансу, у розмірі 15 000
(п'ятнадцять тисяч доларів США) 00
центів, а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивував тим, що 26.11.2013
року він разом з відповідачем за участю
ріелтора агентства «Мрія Плюс»
домовились про купівлі-продаж квартири
АДРЕСА_1 за 85 000 (вісімдесят п'ять тисяч)
дол. США.

26.11.2013 року між ним та ОСОБА_2 був
підписаний попередній договір,
відповідно до якого позивач передав, а
відповідач отримав суму грошей у
розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч доларів
США) 00 центів у рахунок майбутніх
платежів за договором купівлі-продажу,
який повинен був бути укладений не
пізніше 02.12.2013 року. Відповідач
зобов'язався знятися з реєстраційного
обліку до 15.12.2013 року, залишити квартиру
та передати ключі від неї не пізніше
15.12.2013 року.

У зв'язку з арештом вказаної квартири
04.12.2013 року між сторонами виникла
домовленість про перенесення строку
розрахунку по договору відчуження
квартири, а також передачі квартири
покупцю до 20 січня 2014 року.

Однак, у даний час квартира знаходиться
під арештом у майновому спорі між
подружжям, укладення відповідного
договору купівлі-продажу є неможливим,
сплачені позивачем кошти ОСОБА_2
добровільно не повертає, у зв'язку з чим
позивач змушений звертися до суду з
відповідним позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його
відсутності, заперечень проти
заочного розгляду справи не висловив.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про слухання справи був
повідомлений належним чином. Згідно ч.4
ст. 74 ЦПК України відповідач, місце
проживання (перебування чи роботи)
якого позивачеві невідоме,
викликається в суд через оголошення у
пресі. З опублікуванням оголошення про
виклик відповідач вважається
повідомленим про час і місце розгляду
справи. Публікація про виклик
відповідача у судове засідання у пресі
була опублікована 06.05.2014 року, таким
чином відповідач про слухання справи
був сповіщений належним чином, причини
своєї неявки суду не повідомив.

Суд у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання,
ухвалив слухати справу у відсутності
відповідача та за згодою позивача, у
порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з
винесенням заочного рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, вважає, що рішення у
справі можливо постановити із
задоволенням позову.

У судовому засіданні встановлено, що 26
листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений договір про наміри,
відповідно до п.1 якого продавець
(відповідач) висловив намір продати, а
покупець (позивач) купити квартиру
АДРЕСА_1 вартість квартири була
визначена у розмірі 85 000, 00 дол. США.

У п.8 вказаного договору сторони
встановили та домовились, що основний
договір буде укладений не пізніше
03.12.2013 року; звільнення квартири та
передача ключів буде здійснена не
пізніше 15.12.2013 року; зняття з
реєстраційного обліку усіх мешканців
квартири буде здійснено до 15.12.2013 року.

У підтвердження наміру укласти
Основний договір купівлі-продажу
об'єкту у строки, з метою забезпечення
укладення Основного договору, у
рахунок майбутніх платежів за Основним
договором, у момент підписання даного
договору, покупець передав, а продавець
прийняв забезпечувальний платіж у
розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч доларів
США) 00 центів (п. 11 вищевказаного
договору про наміри).

04 грудня 2013 року між сторонами був
підписаний додаток до попереднього
договору від 26.11.2013 року про наміри
купівлі-продажу об'єкта нерухомості за
адресою: АДРЕСА_1, згідно з яким у
зв'язку зі скасуванням арешту з об'єкта
нерухомості, строки розрахунку по
договору відчуження квартири АДРЕСА_1
за домовленістю сторін були перенесені
до 20 січня 2013 року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625
Цивільного кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
кредитного договору та Цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Пунктом 4 ст.635 ЦК України передбачено,
що договір про наміри (протокол про
наміри тощо), якщо в ньому немає
волевиявлення сторін щодо надання йому
сили попереднього договору, не
вважається попереднім договором.
Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору, а якщо форма основного
договору не встановлена, - у письмовій
формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише в разі наявності
зобов'язання, яке повинно було виникати
на підставі договору купівлі-продажу
квартири.

На відміну від завдатку аванс - це лише
спосіб платежу, який не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати.

Зі змісту зазначених норм закону можна
зробити висновок, що аванс-це лише
спосіб платежу і він не є зобов'язанням.
Аванс не виконує забезпечувальної
функції, він сплачується боржником у
момент настання обов'язку платежу,
тобто виконує функцію попередньої
оплати. Той, хто отримав аванс, повинен
його повернути. Боржник, який видав
аванс, має право вимагати його
повернення в усіх випадках невиконання
чи неналежного виконання договору
кредитором. У свою чергу кредитор не
може бути зобов'язаним до повернення
авансу у подвійному розмірі і,
відповідно, до відшкодування збитків.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі повертаються в тому
розмірі, в якому вони надавалися.

Тобто, боржник, який видав аванс, має
право вимагати його повернення в усіх
випадках невиконання чи неналежного
виконання договору кредитором.

Вказана правова позиція також
викладена у рішенні Верховного суду
України від 13 лютого 2013 року (справа
6-176цс12).

Таким чином, оскільки договір
купівлі-продажу квартири, який би за
своєю формою та змістом відповідав
вимогам закону, між сторонами до
теперішнього часу укладено не було, то
суд приходить до висновку, що сплачена
відповідачу в рахунок виконання
договору сума авансу повинна бути
повернута в тому розмірі, в якому вона
передавалася.

Встановлено, що сума, яку отримав
відповідач від позивача є авансом, як
підтвердження наміру в майбутньому
придбати нерухоме майно, тому суд
вважає, що сума авансу в розмірі 15 000
(п'ятнадцять тисяч доларів США) 00
центів, що в еквіваленті за курсом НБУ
на день розгляду справи складає 175 800
(сто сімдесят п'ять тисяч вісімсот
гривень) 00 копійки, підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача у
повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У судовому засіданні доведено, що
внаслідок невиконання відповідачем
умов договору, позивач поніс судові
витрати, які відповідно до ст. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч. 3 ст. 209,
ст.ст. 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000
(п'ятнадцять тисяч доларів США) 00
центів, що в еквіваленті за курсом НБУ
складає 175 800 (сто сімдесят п'ять тисяч
вісімсот гривень) 00 копійки у рахунок
повернення авансу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 1 600, 00
гривень та судові витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача до суду у розмірі
60,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.В. Суворова

21.05.2014