АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4988/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Кочкової Н.О.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 09 квітня
2014 року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивач звернувся
до суду з таким позовом посилаючись на
те, що 24.07.2008 року між ВАТ «Родовід
Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 34.10/АА-00018.08.2 із
змінами, внесеними додатковим
договором № 1 від 29.01.09 року, за яким
Банк відкрив позичальнику не
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 19721,66 доларів США
терміном по 24 липня 2015 року включно на
купівлю автомобіля та сплату страхових
платежів, а позичальник зобов'язався
щомісяця до 10-го числа (включно) кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитами у сумі 235
доларів США та нарахованими процентами
в розмірі 14,50 % річних шляхом внесення
готівкою чи перерахування зі свого
поточного рахунку на рахунок банку, за
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів сплачувати банку
за кожний день прострочення пеню у
розмірі 1,6 від суми простроченої
заборгованості, за ненадання банку у
встановлений цим договором строки
будь-яких документів, обов'язковість
яких надання передбачено п. 3.3, 3.8, 3.9.
цього договору, сплачувати банку штраф
у розмірі 0,5 процентів від загальної
суми отриманих кредитних коштів згідно
з цим договором.

24.07.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК»
та ОСОБА_3 було укладено договір поруки
№ 34.10/АА-00018.08.2-3/П, відповідно до умов
якого поручитель зобов'язується
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором.

Станом на 25 вересня 2013 року
утворилася заборгованість по
кредитному договору в розмірі 4547,18
доларів США та 645981,08 грн., з яких поточна
заборгованість за кредитом - 5371,71
доларів США, що еквівалентно 42936,08 грн.,
прострочена заборгованість за
кредитом - 4083,03 доларів США, що
еквівалентно 32635,66 грн., прострочена
заборгованість за процентами - 5092,44
доларів США, що еквівалентно 40703,87 грн.,
пеня за прострочення кредиту - 168897,28
грн., що еквівалентно 21130,65 доларам США,
пеня за прострочення процентів - 473785
грн., що еквівалентно 59274,99 доларам США,
сума 3% річних за прострочення кредиту -
867,32 грн., що еквівалентно 108,51 доларам
США, сума 3% річних за прострочення
процентів - 2431,47 грн., що еквівалентно
304,20 доларам США, яку позивач просив суд
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 09
квітня 2014 року стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
від 24 липня 2008 року у розмірі 14547,18
доларів США та 645981,08 грн., з яких
поточна заборгованість за кредитом -
5371,71 доларів США, що еквівалентно 42936,08
грн.,

прострочена заборгованість за
кредитом - 4083,03 доларів США, що
еквівалентно 32635,66 грн., прострочена
заборгованість за процентами - 5092,44
доларів США, що еквівалентно 40703,87 грн.,
пеня за прострочення кредиту - 168897,28
грн., що еквівалентно 21130,65 доларам США,
пеня за прострочення процентів - 473785
грн., що еквівалентно 59274,99 доларам США,
сума 3% річних за прострочення кредиту -
867,32 грн., що еквівалентно 108,51 доларам
США, сума 3% річних за прострочення
процентів - 2431,47 грн., що еквівалентно
304,20 доларам США, а також стягнуто
солідарно з відповідачів на користь
позивача судовий збір у сумі 3441 грн..

В апеляційній скарзі з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставили
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог банку.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - скасуванню з наступних
підстав.

Стягуючи на користь позивача
солідарно з відповідачів вказану суму
заборгованості по кредитному договору,
суд виходив з того, що позов банку в цій
частині обґрунтований і підлягає
задоволенню.

З таким висновком суду повністю
погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.07.2008 року між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»,
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 34.10/АА-00018.08.2 із змінами,
внесеними додатковим договором № 1 від
29.01.09 року, за яким банк відкрив
позичальнику не відновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 19721,66
доларів США терміном по 24 липня 2015 року
включно на купівлю автомобіля та
сплату страхових платежів, а
позичальник зобов'язався щомісяця до
10-го числа (включно) кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитами у сумі 235
доларів США та нарахованими процентами
в розмірі 14,50 % річних шляхом внесення
готівкою чи перерахування зі свого
поточного рахунку на рахунок банку, за
порушення строків повернення кредитів
чи сплати процентів сплачувати банку
за кожний день прострочення пеню у
розмірі 1,6 від суми простроченої
заборгованості, за ненадання банку у
встановлений цим договором строки
будь-яких документів, обов'язковість
яких надання передбачено п. 3.3, 3.8, 3.9.
цього договору, сплачувати банку штраф
у розмірі 0,5 процентів від загальної
суми отриманих кредитних коштів згідно
з цим договором.

24.07.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК»
та ОСОБА_3 було укладено договір поруки
№ 34.10/АА-00018.08.2-3/П, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 зобов'язується солідарно
відповідати перед Банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
зобов'язань позичальника за вказаним
кредитним договором, при цьому строк
дії договору поруки сторонами
встановлено з моменту його підписання
і до повного погашення заборгованості
за кредитним договором.

Оскільки через неналежне
виконання позичальником своїх
зобов'язань по кредитному договору з 2009
року утворилася заборгованість, 13.09.2013
року позивач направив відповідачам
листи з вимогою повернути суму за
кредитним договором, сплатити
проценти, нараховану пеню, 3% річних та
штраф в розмірі 89034,75 доларів США, після
чого в жовтні 2013 року звернувся до суду
з цим позовом.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (стаття 629 ЦК
України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (частина
перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у частині першій статті 509 ЦК
України.

Відповідно до цієї норми
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як "строк
дії договору", так і "строк (термін)
виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК
України).

Якщо в зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін).

Умовами вказаного кредитного
договору сторони встановили як строк
дії договору - до повного погашення
позичальником заборгованості за
кредитами та процентами за
користування ними, кінцевий строк
повернення кредиту - до 24 липня 2015 року,
так і строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів -
щомісяця до 10 числа включно кожного
календарного місяця для основної
заборгованості і для процентів за
користування кредитом.

Отже, поряд з установленням строку
дії договору сторони встановили й
строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно із
частиною третьою статті 254 ЦК України
спливає у відповідне число останнього
місяця строку. Перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України), а для окремих
видів вимог законом встановлена
спеціальна позовна давність, зокрема,
частина друга статті 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, скільки з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення в зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Оскільки за умовами кредитного
договору (пунктами 1.3, 1.6, 3.1.1, 3.6)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) у розмірі та в
строки, визначені договором, і щомісяця
сплачувати проценти за користування
кредитом, а також сплатити пеню за
порушення строків повернення кредиту
та процентів за користування ним, при
цьому погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
до 10 числа кожного місяця, а процентів -
кожного 10 числа (включно) кожного
календарного місяця, наступного за
звітним, у рахунок якого вносяться
кошти, тобто передбачені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
отже і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Виходячи з наданого ПАТ «Родовід
Банк» в ході розгляду справи
уточненого розрахунку та часу
звернення позивача з таким позовом до
суду заборгованість за кредитним
договором станом на 25 вересня 2013 року в
межах загальних і спеціальних строків
позовної давності складає 437881,55 грн., з
яких: поточна заборгованість за
кредитом - 5371,71 доларів США, що
еквівалентно 42936,08 грн., прострочена
заборгованість за кредитом - 4083,03
доларів США, що еквівалентно 32635,66 грн.,
і прострочена заборгованість по
процентам - 4203,02 доларів США, що
еквівалентно 33594,74 грн., (всього за
кредит та проценти - 13657,76 доларів США,
що еквівалентно 109166,48 грн.); пеня за
прострочення кредиту - 15219,57 доларів
США, що еквівалентно 121650,02 грн., і пеня
за прострочення процентів - 25695,76
доларів США, що еквівалентно 205378,22 грн.,
(всього пеня - 40915,33 доларів США, що
еквівалентно 327036,22 грн..); сума
нарахованих 3% річних за прострочення
кредиту - 78,15 доларів США, що
еквівалентно 624,65 грн., і сума
нарахованих 3% річних за прострочення
процентів 131,89 доларів США, що
еквівалентно 1054,20 грн. (а.с. 102-104).

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

А частиною 3 ст. 551 цього Кодексу
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки сума нарахованої
позивачем пені в декілька разів
перевищує розмір заборгованості за
кредитом, відповідачі в судовому
засідання просили її зменшити з
посиланням на значну зміну курсу валют,
вважаючи такі обставини істотними.

Між тим, при розгляді справи суд
зазначені норми закону і обставини
справи залишив поза увагою, не
перевірив правильність наданого
банком розрахунку заборгованості з
урахуванням спливу строків позовної
давності за окремими платежами, про
застосування якої заявляли
відповідачі в судовому засіданні, а
стягуючи з поручителя вказану кредитну
заборгованість не врахував норм
діючого законодавства, яке регулює
спірні правовідносини.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054
ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами
(ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, з настанням певної
події, яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки
про його дію до повного припинення всіх
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України щодо припинення поруки.

Установлено, що після неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань по кредитному договору з 2009
року вимогу про погашення кредитної
заборгованості поручителю було
направлено лише 13.09.2013 року, що
перевищує шестимісячний термін від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання та свідчить про
припинення дії договору поруки, у
зв'язку з чим у суду не було правових
підстав для стягнення спірної
заборгованості з поручителя.

За таких обставин, рішення суду, як
постановлене з порушенням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
на підставі ст. ст. 267, 551, 559, 625, 1054 ЦК
України та ст. 309 ЦПК України про
стягнення на користь позивача
зазначеної суми заборгованості за
кредитним договором з позичальника із
зменшенням суми нарахованої банком
пені до 109166,48 грн..

Доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у скарзі
про безпідставне стягнення на користь
позивача трьох процентів річних від
простроченої суми у зв'язку з наданням
кредиту в іноземній валюті, не
ґрунтуються на роз'ясненнях, даних в п.
18 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року за
№ 5, за змістом якого вимоги кредитора
про стягнення 3% річних за прострочення
кредиту і процентів є не
відшкодуванням його матеріальних
втрат від знецінення грошових коштів
унаслідок інфляційних процесів, а
являється компенсацією (платою) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 09
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 53400, АДРЕСА_1,
паспорт серії НОМЕР_2 виданий
Нікопольським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області 15.06.2000 року)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (МФО 321712, ) заборгованість за
кредитним договором № 34.10/АА-00018.08.2 від
24 липня 2008 року станом на 25 вересня 2013
року в розмірі 220011,81 грн., а саме:
поточну заборгованість за кредитом в
розмірі 5371,71 доларів США, що
еквівалентно 42936,08 грн., прострочену
заборгованість за кредитом в розмірі
4083,03 доларів США, що еквівалентно 32635,66
грн., прострочену заборгованість по
процентам в розмірі 4203,02 доларів США,
що еквівалентно 33594,74 грн., а всього за
кредит та проценти - 13657,76 доларів США,
що еквівалентно 109166,48 грн.; пеню за
прострочення кредиту і процентів в
розмірі 13657,76 доларів США, що
еквівалентно 109166,48 грн.; суму
нарахованих 3% річних за прострочення
кредиту в розмірі 78,15 доларів США, що
еквівалентно 624,65 грн., і суму
нарахованих 3% річних за прострочення
процентів в розмірі 131,89 доларів США, що
еквівалентно 1054,20 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 53400, АДРЕСА_1,
паспорт серії НОМЕР_2 виданий
Нікопольським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області 15.06.2000 року)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (МФО 321712, ) судовий збір у розмірі 2200,12
грн..

В іншій частині позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: