Справа № 744/300/14 Провадження №
22-ц/795/1162/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Попович В. В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва
О.К.,суддів:Тагієва С.Р., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Семенівського районного суду
від 15 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про звільнення від
сплати заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати дане рішення і задовольнити
його позов.

У лютому 2014 р. останній пред'явив позов
до ОСОБА_6, в якому просив звільнити
його від заборгованості по сплаті їй
аліментів у сумі 3606 грн. 06 коп. Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що за усною
домовленістю сторін відповідач 20.06.2010
р. відкликала без подальшого виконання
виконавчий лист про стягнення з
позивача на її користь аліментів на
утримання їхнього сина, а у червні 2013 р.
відповідач повторно пред'явила цей
лист до виконання. Державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження за цим виконавчим листом і
нараховано заборгованість за
аліментами за минулий час у
вищевказаній сумі. Проте вина ОСОБА_5 у
виникненні цієї заборгованості
відсутня. Так, він щодня спілкувався по
телефону з сином, щомісячно
переказував поштою кошти на його
утримання, щороку давав синові кошти у
сумі 1000-1600 грн. для витрачання їх під
час відпочинку на морі та дарував
синові подарунки на день народження, у
вересні 2013 р. давав відповідачеві кошти
на стаціонарне лікування сина,
придбавав йому ліки, їжу; відповідач до
нього претензій не мала. Отже у період з
20.06.2010 р. по 26.06.2013 р. ОСОБА_5 належно
виконував свої батьківські обов'язки
відносно сина сторін. Крім того, ОСОБА_5
отримує мінімальну зарплату і
стягнення з нього спірної
заборгованості значно впливає на його
фінансовий стан.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати дане рішення і задовольнити
його вимоги. Доводи апеляційної скарги
є ідентичними доводам позовної заяви і,
крім того, в апеляційній скарзі
зазначається, що:

- за спірний період має місце подвійне
отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_5 аліментів
на утримання дитини, оскільки він
відповідально й добровільно виконував
рішення про стягнення аліментів на
дитину,

- стягнуті з нього кошти відповідачем
витрачаються на власний розсуд на її
особисті потреби, а не а утримання
дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав
апеляційну скаргу; ОСОБА_6 у письмових
поясненнях заперечує проти її
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що вона підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, суд І інстанції
виходив з того, що у ході розгляду
справи не встановлено обставин, які
згідно з ч. 2 ст. 197 СК України є
підставою для звільнення позивача від
сплати спірної заборгованості за
аліментами на користь відповідача на
утримання сина. Ці висновки суду є
вірними.

Так, по справі встановлено наступне.

20.06.2010 р. державним виконавцем
повернуто ОСОБА_6 виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_5 на її користь
аліментів на утримання їхнього сина на
підставі заяви ОСОБА_6, а 26.06.2013 р.
останньою повторно пред'явлено цього
листа до виконання.

На виконання вказаного виконавчого
листа державним виконавцем нараховано
спірну заборгованість за аліментами за
період з 23.11.2012 р. по 26.06.2013 р. у загальній
сумі 3606 грн. 06 коп. і її стягнення
звернуто на заробітну плату позивача.

Наведені обставини підтверджено
копією матеріалів виконавчого
провадження Печерського районного
управління юстиції у м. Києві за
виконавчим листом про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів (а.с.
77-87).

Згідно з довідкою ПрАТ «СК «Гарантія»
від 14.10.2013 р. № 3045/13 (її копія на а.с. 12),
позивач працює на даному товаристві
водієм і за квітень-вересень 2013 р. йому
нараховано зарплату у сумі 1500 грн. 00
коп. за кожен місяць, за винятком червня
2013 р., за який йому нараховано 1475 грн. 47
коп. заробітної плати.

Позивачем надсилалися поштовим
переказом відповідачеві грошові кошти
у таких сумах: 28.05.2011 р. - 200 грн. 00 коп.,
03.08.2011 р. - 250 грн. 00 коп., 07.11.2012 р. - 200 грн. 00
коп., а 19.10.2011 р. ним надіслано синові
посилку, що підтверджено чеками
відповідного змісту (а.с. 37).

ОСОБА_6 частково підтверджує
твердження позивача про виконання ним
батьківських обов'язків по утриманню й
вихованню їхнього сина, а саме що у
серпні 2010 р. позивач дав їй 150 грн. 00 коп.
для витрачання їх на підготовку сина до
навчання у школі, що за період з 2010 р. по
листопад 2013 р. від позивача нею
отримано 5 поштових переказів на суму 200
грн. 00 коп. кожен, що у 2011 р. позивач
подарував синові ноутбук, у 2012 р. -
телевізор, що на оздоровлення сина
позивач давав у 2011 р. - 600 грн. 00 коп., у
червні 2012 р. - 1200 грн. 00 коп., і що у 2013 р.
він дав на лікування сина 150 грн. 00 коп.
Відповідач також пояснює, що повторне
пред'явлення нею до виконання
виконавчого листа про стягнення з
позивача на її користь аліментів на
утримання сина зумовлене порушенням
позивачем домовленості про
добровільну сплату аліментів. Зі
змісту обґрунтування незгоди ОСОБА_6 з
вимогами ОСОБА_5 вбачається й те, що, на
її думку, матеріальний, зокрема
майновий, стан ОСОБА_5 є таким, що
дозволяє йому сплатити спірну
заборгованість, і що аліменти на
утримання сина нею витрачаються за
призначенням.

З встановленого апеляційний суд робить
наступні висновки.

За позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами у разі встановлення
обставин, зазначених у ч. 2 ст. 197 СК
України. В силу цієї норми права
встановлені й описані вище обставини
даної справи не дають підстав для
звільнення позивача від сплати
відповідачеві спірної заборгованості.

Отож оскаржуване рішення є законним і
підстав для його скасування нема.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК України,
суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Семенівського районного суду
від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: