Справа № 202/4580/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 пред'явила
через суд позов до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що з 03 серпня 2002 року до 27 грудня 2013
року перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
сторони мають малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає і
знаходиться на утриманні позивача,
проте відповідач, проживаючи окремо
від них з дитиною, не бере участі у
вихованні і витратах необхідних для її
виховання, хоча має такий обов'язок,
тому позивач, з урахуванням уточнених
вимог, просила суд стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання дитини в розмірі 800,00 грн. до
досягнення нею повноліття.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, через канцелярію суду 30
квітня 2014 року подала заяву про розгляд
справи у її відсутність, підтримуючи
свої вимоги з урахуванням уточнень в
частині стягнення аліментів на дитину
у твердій грошовій сумі та в розмірі
800,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, у поданій через канцелярію
суду 30 квітня 2014 року заяві позов
визнав у повному обсязі, зазначивши, що
зараз за трудовим договором ніде не
працює, постійного доходу не має, тому
на даний час має можливість сплачувати
аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в
розмірі 800,00 грн. щомісяця.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази, враховуючи
принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК
України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК
України, вважає за необхідне ухвалити
рішення про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка
набула чинності для України 27.09.1991,
батько або (і) інші особи, що виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Стверджуючи ці
положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України
та ст. 180 СК України встановлюють
обов'язок батьків утримувати дітей до
їх повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у зареєстрованому шлюбі з 03
серпня 2002 року по 27 грудня 2013 року
включно, що підтверджується рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року
№202/37805/13-ц, яке не оскаржувалось та
набрало законної сили 27 грудня 2013 року,
копія якого долучена до матеріалів
справи (а.с. 6). Сторони є батьками,
народженої у цьому шлюбі дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Книзі записів
актів громадянського стану про
народження відділом РАГС
Індустріального РУЮ м.
Дніпропетровська 17 листопада 2003 року
вчинено актовий запис №946 та видано
свідоцтво про народження серії НОМЕР_2,
долучене до матеріалів справи в копії
(а.с. 5).

Дитина проживає разом із матір'ю та
перебуває на її утриманні, що визнано
відповідачем у поданій заяві та
сукупно підтверджується довідкою ЖЕД
МКП «Дніпропетровський
електротранспорт» від 22 квітня 2014 року
(а.с.17).

Позивач, починаючи з 29 жовтня 2010 року за
трудовим договором ніде не працює, що
про що свідчить запис про звільнення за
ст. 38 КЗпП України в трудовій книжці,
копія якої долучена до матеріалів
справи (а.с.15).

Також в судовому засіданні
встановлено, що відповідач до 30 квітня
2014 року працював в ДДНЗ №98, проте
звільнений та на час розгляду справи за
трудовим договором не працює, не є
приватним підприємцем, постійного
заробітку не має. Інших осіб на
утриманні, окрім, сина ОСОБА_4, про що
зазначив у поданій суду 30 квітня 2014
року заяві.

Одночасно судом встановлено, що
домовленості (договору) щодо сплати
аліментів на утримання дитини між
сторонами у даній справі досягнуто не
було та оскільки відповідач з дитиною
не проживає, регулярного утримання їй
не надає, то належить визнати, що ним
порушено покладений на нього статтею 180
СК України обов'язок по утриманню, який
є безумовним, виникає в результаті
народження дитини з моменту її
народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, а тому вбачаються
усі підстави для присудження до
стягнення з відповідача за цим позовом
на користь позивача аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.

Вирішуючи спір про розмір аліментів, що
підлягають стягненню з відповідача,
суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184
СК України, які передбачають
присудження за рішенням суду коштів на
утримання дитини (аліменти) у твердій
грошовій сумі за заявою платника або
одержувача аліментів, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

З урахуванням наведеного, судом у даній
справі вбачаються підстави для
присудження аліментів у твердій
грошовій сумі та, при визначенні
розміру суми аліментів, які підлягають
сплаті, судом береться до уваги
обов'язок участі обох батьків у
матеріальному утриманні дитини,
матеріальний стан та стан здоров'я
дитини, яка на диспансерному обліку у
будь-яких лікарів не перебуває, що
встановлено на підставі даних медичної
довідки КЗ «ДЦПМСД №8» від 24 квітня 2014
року (а.с.16), відсутність
документального підтвердження доходів
відповідача та джерел їх отримання, чим
визначається ризик їх мінливості й
нерегулярності, відсутність на
утриманні відповідача інших осіб,
розмір необхідного прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку, а
також інші обставини, що мають істотне
значення, зокрема, визнання уточненого
позову відповідачем у повному обсязі, а
відтак, суд вважає можливим визначити
розмір стягуваних аліментів на дитину
ОСОБА_3 у сумі 800,00 грн. щомісяця, які
підлягають індексації відповідно до
закону, починаючи проводити стягнення
з 15 квітня 2014 року та до досягнення
дитиною повноліття.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 214, 215, 367, 81, 88, 222 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.
Дніпропетровська (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), на утримання малолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Дніпропетровська, аліменти в твердій
грошовій сумі у розмірі 800,00 (вісімсот)
гривень до досягнення дитиною
повноліття, починаючи стягнення 15
квітня 2014 року.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
місячних платежів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд міста
Дніпропетровська. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В.
Колесніченко