У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Колодійчука В.М.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Очаківського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави до Очаківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області, ОСОБА_3, треті
особи: Миколаївське обласне управління
водних ресурсів, Очаківське
міськрайонне управління юстиції в
Миколаївській області, управління
Держземагентства в Очаківському
районі Миколаївської області про
визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та повернення
земельної ділянки, скасування
державної реєстрації права власності
та внесення змін до державного
земельного кадастру про власника
земельної ділянки за касаційними
скаргами Очаківської районної
державної адміністрації Миколаївської
області, ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Очаківський
міжрайонний екологічний прокурор
Дніпровської екологічної прокуратури
звернувся до суду із позовом в
інтересах держави, в обґрунтування
якого зазначав, що розпорядженням
заступника голови Очаківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області від 8 квітня 2011
року № 109 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки» у власність ОСОБА_3 була
передана земельна ділянка площею 1 га,
розташована в межах території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області для ведення особистого
селянського господарства.

На підставі вищевказаного
розпорядження 7 жовтня 2011 року ОСОБА_3
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Вказував, що земельна ділянка площею 1
га. розташована у межах прибережних
захисних смуг Дніпровсько-Бузького
лиману та посилався на те, що вказана
земельна ділянка входить до складу
земель водного фонду, тому вважав, що
передача її у власність ОСОБА_3
здійснена з порушенням вимог
Земельного та Водного кодексів
України, ст. 9 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації».

Посилаючись на наведене, просив:
визнати незаконним та скасувати
розпорядження заступника голови
Очаківської райдержадміністрації від 8
квітня 2011 року №109 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
громадянам України (37 чоловік) для
ведення особистого селянського
господарства із земель державної
власності не наданих у власність або
користування в межах території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області» в частині затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки з кадастровим
номером :02:000:0504, площею 1 га,
вартістю 32 200 грн. для ведення
особистого селянського господарства
та передачі її у власність ОСОБА_3;
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №255363 з кадастровим номером
:02:000:0504, загальною площею 1 га,
виданий ОСОБА_3 21 жовтня 2011 року
Очаківською районною державною
адміністрацією для ведення особистого
селянського господарства, зобов'язати
Очаківське міськрайонне управління
юстиції Миколаївської області
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з
кадастровим номером :02:000:0504;
зобов»язати ОСОБА_3 повернути цю
земельну ділянку у державну власність
в особі Очаківської
райдержадміністрації та зобов'язати
управління Держземагентства в
Очаківському районі внести зміни до
державного земельного кадастру щодо
власника земельної ділянки

Рішенням Очакіського міськрайонного
суду Миколаївської області
від 5 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області
від 23 грудня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Очаківської районної
державної адміністрації Миколаївської
області від 8 квітня 2011 року № 109 в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_3

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №255363 з кадастровим номером
:02:000:0504, загальною площею 1 га,
виданий ОСОБА_3 7 жовтня 2011 року
Очаківською районною державною
адміністрацією Миколаївської області
для ведення особистого селянського
господарства.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути у
власність держави в особі Очаківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області спірну земельну
ділянку.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційних скаргах Очаківська
районна державна адміністрація
Миколаївської області, ОСОБА_3 просять
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення ним норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у
справі рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судом установлено, що розпорядженням
Очаківської районної державної
адміністрації Миколаївської області
від 8 квітня 2011 року № 109 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 1 га у
власність ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства
із земель державної власності не
наданих у власність або користування в
межах території Солончаківської
сільської ради Очаківського району
Миколаївської області.

Цим же розпорядженням вказана земельна
ділянка передана безоплатно у
власність ОСОБА_3 для ведення
особистого селянського господарства.

На підставі вказаного розпорядження 07
жовтня 2011 року остання отримала
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку із
кадастровим № :02:000:0504.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
недоведеності належності спірної
земельної ділянки до земель водного
фонду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
часткове задоволення позову,
апеляційний суд виходив з того, що
спірна земельна ділянка розташована в
межах законодавчо визначеної
прибережної захисної смуги
Дніпровсько-Бузького лиману Чорного
моря, а тому відноситься до земель
водного фонду.

Проте повністю погодитися з таким
висновком не можна.

За змістом статей 60, 61 ЗК України та
статей 88, 89 ВК України прибережні
захисні смуги встановлюються з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення й засмічення та
збереження їх водності. На цих смугах,
як природоохоронних територіях, з
вищезазначеною метою встановлюється
режим обмеженої господарської
діяльності із забороною:

а) розорювання земель (крім підготовки
ґрунту для залуження і залісення), а
також садівництва та городництва;

б) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

в) влаштування літніх таборів для
худоби;

г) будівництва будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;

ґ) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо;

д) миття та обслуговування
транспортних засобів і техніки.

Відповідно до частини п'ятої статті 87
ВК України зовнішні межі водоохоронних
зон визначаються за спеціально
розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України (частина шоста статті 87 ВК
України).

За змістом пунктів 4, 5 Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 травня 1996 року
№ 486 (у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин),
проекти водоохоронних зон
розробляються на замовлення органів
водного господарства та інших
спеціально уповноважених органів,
узгоджуються з органами
Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад.

Виконавчі комітети місцевих Рад
зобов'язані доводити до відома
населення, всіх заінтересованих
організацій рішення щодо меж
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також водоохоронного
режиму, який діє на цих територіях
(частина сьома статті 87 ВК України).

Таким чином, законодавством визначено
порядок розроблення, погодження та
затвердження проекту визначення
розмірів і меж водоохоронних зон, у
межах яких виділяються землі
прибережних захисних смуг.

Апеляційний суд на вказане уваги не
звернув, у порушення вимог ст.
ст. 212-214 ЦПК України належним чином не
перевірив чи відноситься спірна
земельна ділянка до категорії земель
сільськогосподарського призначення,
чи встановлена прибережна захисна
смуга в межах Дніпровсько-Бузького
лиману Чорного моря відповідно до
порядку, визначеного Земельним та
Водним кодексами України, чи
порушується виділенням ОСОБА_3
земельної ділянки визначеної статтею 60
ЗК України та статтею 80 ВК України мети
встановлення прибережної захисної
смуги та визначених статтею 61 ЗК
України та статтею 89 ВК України
обмежень і заборон, а також завдання чи
можливості завдання шкоди
навколишньому середовищу в цілому й
водному об'єкту зокрема.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не може вважатися законним й
обґрунтованим та в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд до
апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги
Очаківської районної державної
адміністрації Миколаївської області,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Миколаївської області
від 23 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

В.М. Колодійчук

О.М. Ситнік