Номер провадження: 22-ц/785/4207/14
Головуючий у першій інстанції Коблова
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
державного підприємства «Український
державний інститут з проектування
об'єктів дорожнього господарства
«Укрдіпродор» (в особі Одеської філії
«Одесадіпродор») про стягнення
нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку та
моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 (в інтересах державного
підприємства «Український державний
інститут з проектування об'єктів
дорожнього господарства «Укрдіпродор»
в особі Одеської філії ДП
«Укрдіпродор» - «Одесадіпродор») на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року,

встановила:

25 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою (надалі
уточненою) до державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» (в особі
Одеської філії «Одесадіпродор») та
просив стягнути з відповідача на його
користь заборгованість по заробітній
платі в розмірі 9749 грн. 86 коп., моральну
шкоду а розмірі 6000 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку у
розмірі 19635 грн.

В судовому засіданні:

- представник позивача позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити;

- представник відповідача з
позовними вимогами позивача згодний
частково, так як вважав обґрунтованими
вимоги в частині позову щодо стягнення
суми заборгованості по заробітній
платі. У задоволені інших позовних
вимог просив суд відмовити, так як
вважав їх необґрунтованими та
безпідставними.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд першої інстанції вирішив:

- стягнути з державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» в особі
Одеської філії «Одесадіпродор» на
користь ОСОБА_3 заборгованість по
заробітній платі в розмірі 9749 грн. 86
коп.;

- стягнути з державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» в особі
Одеської філії «Одесадіпродор» на
користь ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 500 грн.;

- стягнути з державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» в особі
Одеської філії «Одесадіпродор» на
користь ОСОБА_3 середнього заробітку за
час затримки розрахунку у розмірі 19635
грн.;

- стягнути з державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» в особі
Одеської філії «Одесадіпродор» на
користь держави судовий збір в розмірі
229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 (в
інтересах державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» в особі
Одеської філії ДП «Укрдіпродор» -
«Одесадіпродор») просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову позивачу у задоволенні
стягненні моральної шкоди, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
морального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково вищевказаний
позов суд першої інстанції
обґрунтовано, на підстві ст.ст. 116, 117
КЗпП України, Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, роз'яснень викладених в Постанові
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (з
наступними змінами), виходив з
наступного.

Позивач з 02 серпня 2010 року працював на
посаді інженера III категорії
дорожнього відділу в Одеській Філії
«Одесадіпродор» державного
підприємства «Український державний
інститут з проектування об'єктів
дорожнього господарства
«Укрдіпродор».

ОСОБА_3 не виплачено заробітну плату за
період з 01 вересня 2012 року по 23 серпня
2013 року, що в сумі після утримання
податків і зборів становить 9749 грн. 86
коп.

Станом на день прийняття рішення сума
середнього заробітку, яку відповідач
повинен сплатити на користь позивача
за час затримки складала 19635 грн.

На підставі вищевикладеного,
матеріалів даної справи, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі в розмірі 9749 грн. 86
коп., в частині стягнення з відповідача
на користь позивача середнього
заробітку за час затримки розрахунку у
розмірі 19635 грн. та часткового
задоволення моральної шкоди.

При цьому судова зазначає, що згідно з
ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що відповідач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх
заперечень щодо вищевказаного позову,
що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу за ст. 10
ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 (в інтересах
державного підприємства «Український
державний інститут з проектування
об'єктів дорожнього господарства
«Укрдіпродор» в особі Одеської філії
ДП «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор») -
відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до державного підприємства
«Український державний інститут з
проектування об'єктів дорожнього
господарства «Укрдіпродор» (в особі
Одеської філії «Одесадіпродор») про
стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда