Справа № 188/2614/13-ц
Провадження № 2/188/109/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан
М.П.

при секретарі
Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулася позивачка з
даним позовом до відповідача та
зазначає , що 24 листопада 1995 року між
нею та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5,
виданим Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Петропавлівської районної Ради
народних депутатів Дніпропетровської
обл., про що вчинено актовий запис під №
20.

В період шлюбу вони побудували
житловий будинок з господарчими
будівлями, що позначений як А - будинок,
а - прибудова, а1 - прибудова, Б - гараж, В -
сарай, Г - убиральня, Д - сарай, Ж - сарай,
З - сарай, дВ - погріб, 1 - колонка питна, 2 -
хвіртка, 3 - ворота, 4 - огорожа, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За
спільною згодою домоволодіння було
зареєстровано на ім'я відповідача, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно серія САВ
№ 245483 від 22.12.2009 року, вартість
домоволодіння складає 160 000 (сто
шістдесят тисяч) грн..

Також в період шлюбу придбані наступні
автомобілі:

- автомобіль Mercedes - Benz, державний
номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску,
жовтого кольору, вантажно -
пасажирський, придбаний в квітні 2006
року та постановлений на реєстраційний
облік 06 липня 2006 року, придбаний за 100 000
гривень;

- автомобіль Wolkswagen LT -35, державний
номерний знак НОМЕР_2, 2005 року випуску
сірого кольору, 25 жовтня 2012 року
пригнаний з за кордону та 22 листопада
2012 року постановлений на реєстраційний
облік, придбаний за 140 000 гривень;

Відповідач ОСОБА_2 перебуваючи з нею в
шлюбі приховував майно та кошти набуті
на праві спільної сумісної власності.
Вважає, що і до цього часу їй не відомо
про кошти, які знаходяться на
депозитних рахунках в банківських
установах та все майно яке
зареєстровано за ОСОБА_2

ПРОСИТЬ СУД:

1. Прийняти позовну заяву до свого
провадження.

2. Визнати частини у спільному нажитому
майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівним.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 -
вартістю 80 000 гривень, 1/2 частину
автомобіля Mercedes - Benz, номерний знак
НОМЕР_1, 1999 року випуску, жовтого
кольору, вантажно - пасажирський -
вартістю 50 000 гривень, автомобіль Wolkswagen
LT -35, державний номерний знак НОМЕР_2, 2005
року випуску сірого кольору, вартістю -
70 000 гривень. На загальну суму 200 000
(двісті тисяч) грн.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 - вартістю 80 000
гривень, 1/2 частину автомобіля Mercedes - Benz,
номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску,
жовтого кольору, вантажно -
пасажирський - вартістю 50 000 гривень,
автомобіль Wolkswagen LT -35, державний
номерний знак НОМЕР_2, 2005 року випуску
сірого кольору, вартістю - 70 000 гривень,
у сумі 200 000 (двісті тисяч) грн., та
судовий збір 2000 грн..

5. Зобов"язати відповідача на попереднє
судове засідання надати копії
технічних паспортів на автомобіль Mercedes
- Benz, номерний знак НОМЕР_1 та на
автомобіль Wolkswagen LT -35, державний
номерний знак НОМЕР_2.

В ході судового розгляду справи по суті
позивачка підтримала свій позов .
Пояснила , що на даний шлюб між нею та
відповідачем за рішенням
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області розірвано.
Вона з відповідачем проживає в
спірному будинку. Також пояснила , що
шлюб було розірвано по тим підставам ,
що їхнє спільне проживання стало для
неї нестерпним. Відповідач на протязі
всього часу спільного шлюбу вчиняє
різного роду сварки та конфлікти. Такою
поведінкою довів її до нервового
виснаження і подальше спільне життя з
ним вона вважає неможливим.

Крім того , по суті позову пояснила , що
за час шлюбу вони збудували житловий
будинок з усіма господарським
будівлями та спорудами.
Правовстановлюючий документ оформлено
на ім"я відповідача. Також відповідачем
були придбані вищезазначені
транспортні засоби , які , на
сьогоднішній день відповідач , без її
згоди відчужив. Грошові кошти
привласнив та розпоряджається ними
по-своєму. Відповідачу були
запропоновані умови мирової угоду .
Зокрема , вона пропонувала відповідачу
дати їй 200000 грн. від проданих
автомобілів і вона на дані гроші
придбає для себе житло. Також
пропонувала йому інший варіант , тобто
залишити їй будинок , а собі , на
виручені від продажу автомобілів гроші
, купити окреме житло. Однак ,
відповідач не погоджується на дану
пропозицію. В зв"язку з цим , вона
змушена звертатися до суду.Просить суд
позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач з позовом не погодився.
Зазначив , що він не має бажання
відмовлятися від своєї частки у праві
спільної сумісної власності. Ніяких
автомобілів у нього не має. Раніше він
користувався автомобілем (
мікроавтобус) , але його йому
подарували . Потім він його також
подарував іншій особі. При цьому ніяких
правовстановлюючих документів на дані
угоди не має. Погоджується залишити
будинок позивачці , але без офіційного
відчуження від нього і без позбавлення
його частки у праві спільної сумісної
власності . Вважає , що він ніяким чином
не порушує права позивачки , хоча вони і
розведені за рішенням суду . Позивачка
має всі права жити у їхньому спільному
будинку , він її не виселяє і не має
такого наміру. Скоріше він піде з
будинку, якщо буде вигідний варіант для
влаштування особистого життя. Просить
суд в позові відмовити.

В останнє судове засідання сторони не
з"явилися. Надали суду свої заяви , в
яких просять суд справу заслухати без
участі кожного. Позивач позов
підтримує , відповідач позов не визнає.

Суд ухвали справу розглянути у
відсутність сторін на підставі наявних
доказів.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає ,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено , що сторони дійсно
перебували у шлюбі і за час даного
шлюбу придбали житловий будинок , який
розташований в АДРЕСА_1 . Даний факт
підтверджується технічним паспортом
на садибний ( індивідуальний ) житловий
будинок Павлоградського МБТІ та
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 22.12.2009 р.

Довідкою Павлоградського МРЕВ від
27.05.2014 р. зазначається , що у гр. ОСОБА_2 (
відповідача по справі ) зареєстровано
наступний транспорт- автомобіль УАЗ - 452
Д , д.н. НОМЕР_3 та причеп ММЗ 81021 , д.н.
НОМЕР_4 .

Позивач , звертаючись до суду виходила
з того , що все вищезазначене спільне
майно подружжя придбане за час шлюбу і
його можливо поділити у рівних частках
кожному.

Проте, повністю погодитися з такими
доводами позивача суд не може з огляду
на наступне.

Суд , керуючись ст. 60 СК України ,
встановив , що спірне майно , а саме
житловий будинок та автомобілі
придбані під час шлюбу сторін. Виходячи
з принципу презумпції віднесення
придбаного під час шлюбу майна до
спільної сумісної власності подружжя,
суд визнає вказане майно спільною
сумісною власністю сторін по справі.

Вирішуючи спір щодо поділу вказаного
майна, суд вважає , що даний спір
повинен бути здійснений за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 СК України та
ст. 372 ЦК України .

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Положеннями ст. 71 СК України
передбачено, що майно, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі, за
винятком неподільних речей, які
присуджуються одному з подружжя.

При цьому, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч.4, 5 ст. 71 СК
України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в Постанові «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року №11, у разі
коли жоден із подружжя не вчинив таких
дій, а неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому майні без його
реального поділу й залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Позивач , заявляючи вимогу про поділ
спільного сумісного майна в натурі
шляхом виділення з його складу та
визнання за позивачкою права власності
на 1/2 частину будинку та 1/2 частини на
автомобілі та про стягнення з
відповідача грошової компенсації
даної частки , не внесла суми грошової
компенсації попередньо на депозитний
рахунок суду . Крім того , вона не
довела того, що відповідач згоден на
запропонований нею варіант поділу
спільного сумісного майна .

Таким чином , суд , виходячи з рівності
часток (ч.1 ст. 70 СК України), визначає
ідеальні частки сторін по справі у
нерухомому майні , тобто житловому
будинку по 1/2 за кожним з подружжя без
його реального поділу в натурі.

Що стосується вимог позивачки по
транспортним засобам , то суд дійшов
висновку про необгрунтованність даної
вимоги , так як остання не надала суду
достатніх доказів про факт наявності
даного майна у сторін ( ст. 60 ЦПК України
) .

На підставі викладеного керуючись
ст. 4, 57 , 60 , 88,212-214 ЦПК України , ст. 60 , 69-72
СК України , ст. 372 ЦК України , суд -

В И Р І Ш И В
:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя про поділ
майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
визнавши за кожним із них право
власності на ідеальну 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 , без виділу
цих часток в натурі.

В іншій частині позову відмовити.

Копію даного рішення невідкладно
направити сторонам.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя М. П. Полубан