Справа № 524/4379/14-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.06.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого - судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Стецик
Ю.М

з участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника
відповідача ТОВ «Промгазбуд» Гонтара
В.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до товариства з
обмеженою відповідальністю
»Промгазбуд» про стягнення заробітної
плати та середнього заробітку за весь
час затримки,

В С Т А Н О В И В

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
і ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом
про стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за весь час
затримки, посилаючись на те, що
працюючи з червня по вересень 2012 року
відповідач ТОВ ? Промгазбуд? не
виплатив їм заробітну плату. Просять
постановити рішення, яким стягнути
на їх користь заборгавоність по
заробітній платі 25 278 грн. та середній
заробіток за весь час затримки.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали, просять їх
задовольнити. Суду пояснили, що у
судовому заіданні з достовірністю
встановлено, що посадовою особою, яка
мала право розпоряджатися
фінансово-матеріальними ресурсами є
ОСОБА_7, те, що роботи здійснювались не
субпідрядною організацією, а іншими,
сторонніми особами. Просять врахувати,
як доказ, довідку, наданою
Недогарківською сільською радою, яка
не має, зокрема до ОСОБА_1 претензій до
виконаних робіт, те, що работодавець
фактично допустив працівників до
виконання робіт. Показання свідків та
відеозапис на їх думку, в
сукупності, підтверджують показання
позивачів. Натомість, відповідач,
всупереч ст. 60 ЦПК України не довів
обставин, на які посилається у
письмових запереченнях..

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3
позов підтримують, просять
задовольнити. Пояснили, що суду надані
переконливі докази щодо того, що
ремонтні роботи в Дмитрівській ЗОШ,
виконанні саме ними та якісно.

Представник відповідача - ТОВ ?
Промгазбуд? позов не визнав. Просить в
позові відмовити і суду пояснив, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Вислухавши пояснення позивачів,
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, оцінивши збрані та
надані докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не можуть бути задоволені
виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 2
Кодексу законів про працю України
працівники реалізують право на працю
шляхом укладення трудового договору
про роботу на підприємстві, в
установі, організації або з фізичною
особою.

Із змісту частини першої статті
21 Кодексу законів про працю України
трудовим договором є угода між
працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові,
а власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа
зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю,
колективним договором і угодою
сторін.

Відповідно до вимог статті 24
Кодексу законів про працю України
трудовий договір укладається, як
правило, у письмовій формі. При
укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати
паспорт або інший документ, що
посвідчує особу, трудову книжку, а у
випадках, передбачених
законодавством, - також документ про
освіту (спеціальність, кваліфікацію),
про стан здоров'я та інші документи.

Позивачі, у відповідності до
вимог статтей 10, 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
зобов'язані довести ті обставини, на
які вони посилаються як на підставу
своїх вимог, однак вони не надали
суду належних доказів на виконання
вимог статтей 21, 24 Кодексу законів
про працю України, які б
підтверджували виконання зазначених
норм Закону та відповідно і
перебування їх в трудових
відносинах з відповідачем.

Більше того, позивачі
стверджують, що вони виконували у
відповідача будівельні роботи, тобто
роботи, які вимагають спеціальну
кваліфікацію.

Позивачі не надали доказів про
наявність документів про присвоєння
їм відповідної будівельної
кваліфікації, оскільки виконання
таких робіт можливе лише при
наявності документу про присвоєння
відповідної будівельної
кваліфікації, а це в свою чергу є
обов'язковим для надання роботодавцю
необхідних документів та допуску
до відповідної роботи.

Доводи позивачів про те, що
відповідач фактично допустив їх до
роботи не може слугувати
підтвердженням позовних вимог,
оскільки для фактичного допуску
працівника до роботи необхідно
дотримання сторонами вимог статті 29
Кодексу законів про працю України,
якою визначено обов'язок власника
або уповноваженого ним органу 1)
роз'яснити працівникові його права і
обов'язки та проінформувати під
розписку про умови праці, наявність
на робочому місці, де він буде
працювати, небезпечних і шкідливих
виробничих факторів, які ще не
усунуто, та можливі наслідки їх
впливу на здоров'я, його права на
пільги і компенсації за роботу в
таких умовах відповідно до чинного
законодавства і колективного
договору; 2) ознайомити працівника з
правилами внутрішнього трудового
розпорядку та колективним договором;
3)визначити працівникові робоче
місце, забезпечити його необхідними
для роботи засобами; 4)
проінструктувати працівника з
техніки безпеки, виробничої
санітарії, гігієни праці і
протипожежної охорони.

Верховний Суд України в своїй
Постанові №9 від 07 листопада 1992 року
"Про практику розгляду судами
трудових спорів" в пункті 7 роз'яснив,
що фактичний допуск до роботи
вважається укладенням трудового
договору незалежно від того, чи було
прийняття на роботу належним чином
оформлене, якщо робота провадилась
за розпорядженням чи відома власника
або уповноваженого ним органу.

Не може слугувати доказом і
надана позивачами копія розписки від
17 вересня 2012 року про отримання
ОСОБА_1 від ОСОБА_8 33261 грн., оскільки
зміст розписки не дає підстав
визнавати доведеними заявлені
позовні вимоги, а в судовому
засіданні представник відовідача ТОВ
«Промгазбуд» пояснив, що ці кошти
ОСОБА_1 отримав від
ОСОБА_8 в якості позики ( а. с. 6 ).

Що ж стосується наданого
позивачами розрахунку середнього
заробітку за час затримки розрахунку
то і цей документ не несе
юридичного навантаження, не є
належним доказом щодо заявлених
вимог, оскільки він не підтверджений
первісними бухгалтерськими
документами відповідача і є власним
документом позивачів, складеним до
їх розуміння обставин позову.

Не може бути покладена
відповідальність на відповідача про
стягнення середнього заробітку за
весь час затримки, передбачена
статтею 117 Кодексу законів про працю
України, оскільки позивачі не
довели наявність заборгованості у
відповідача для виплати позивачам.

Таким чином, в судовому
засіданні з достовірністю
встановлено, що позовні вимоги
позивачів про стягнення заробітної
плати та покладення на відповідача
відповідальності за затримку виплати
заробітної плати не грунтуються на
Законі, а тому не можуть бути
задоволені.

Судові витрати підлягають
розподілу згідно ст. 88 ЦПК України
компенсуванням розміру судового збору,
від сплати якого звільнені позивачі,
за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57 - 61, 131,
158, 179, 185, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного Суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області шляхом
подання апеляційної скарги на рішення
суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги або розгляду
справи Апеляційним судом, якщо рішення
не скасовано.

Суддя: