Справа № 523/6707/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої судді – Середи І.В.

при секретарі –Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
скаргу житлово-будівельного
кооперативу «Жовтневий-30» на рішення
державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ЖБК «Жовтневий-30» звернувся
до суду зі скаргою на постанови
державного виконавця першого
Суворовського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_1
від 10 квітня 2014 року про повернення
виконавчих документів, посилаючись на
те, що ними не було отримано
повідомлення про необхідність
авансування витрат.

Сторони в судове засідання не зявилися,
повідомлені належним чином, від
представника стягувача є заява про
розгляд скарги в його відсутності, а
від ДВС та боржника заяв про
відкладення розгляду справи не
надходило, заперечень проти скарги
також до суду не направлялося.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Як було встановлено судом 10 квітня 2014
року державним виконавцем першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_1 було
прийнято постанови ВП №40047648 та №40047696
про повернення виконавчих документів
стягувачеві, ЖБК «Жовтневий-30»,
судового наказу №2-н-620/11 виданого 20
липня 2011 року та судового наказу
№1527/7879/12, виданого 19 липня 2012 року, про
стягнення з ОСОБА_2 грошових сум у
розмірі 7760,92 грн. та 6973,34 грн.
відповідно.

Підставою для прийняття вказаних
постанов стало нездійснення
авансування витрат на проведення
виконавчих дій.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
однією з підстав повернення
виконавчого документу є перешкоджання
стяувачем провадження виконавчих дій
або нездійснення авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, незважаючи на
попередження виконавця.

Отримавши належним чином виклик до
суду від ДВС не надходило заперечень
проти скарги та не направлялося жодних
доказів для спростування обставин,
вказаних в скарзі стягувачем.

Отже, враховуючи викладене суд
приходить до висновку, що стягувач не
отримував повідомлення про
необхідність авансування витрат, тому
підстав для прийняття оскаржуваних
постанов не було.

Частиною 2 ст.387 ЦПК України
встановлено повноваження суду при
розгляді скарги, якими визначено, що у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає

оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

Таким чином, виходячи із вказаних вимог
необхідно зобов’язати державного
виконавця скасувати вказані постанови
та вчинити дії по виконанню судових
наказів.

Керуючись ст.ст. 209,210,385,387 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу житлово-будівельного
кооперативу «Жовтневий-30»
задовольнити частково.

Зобов’язати державного
виконавця першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_1 скасувати постанови ВП №40047648
та №40047696 від 10 квітня 2014 року про
повернення виконавчих документів,
судового наказу №2-н-620/11 виданого 20
липня 2011 року та судового наказу
№1527/7879/12, виданого 19 липня 2012 року .

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк апеляційної скарги з дня її
проголошення.

Суддя: