Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.03.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Леміш О.М.

при секретарі Химинець О.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгород цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договорами позики
та неустойки за порушення договірних
зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача ОСОБА_3 про стягнення з
нього на свою користь 5 000,00 грн. боргу за
договорами позики МК №2 від 16.07.2011 року
та МК №3 від 19.07.2011 року, 26 071,20 грн.
відсотків за користування позикою за
період з 19.07.2011 року по 17.11.2013 року за
вказаними договорами позики, 7 000,00 грн.
штрафу та 8 000,00 грн. пені, передбачені
цими ж договорами.

Дані позовні вимоги мотивувала тим, що
відповідач отримав у позику від ОСОБА_4
за укладеними між ними договорами
позики МК №2 від 16.07.2011 року та МК №3 від
19.07.2011 року грошові кошти в загальній
сумі 5 000,00 грн. За користування такими
коштами відповідач зобов'язувався
щомісячно сплачувати відсотки. Проте
на порушення договірних зобов'язань,
відповідач не сплачував відсотки та не
повернув суму позичених коштів, у
зв'язку з чим повинен нести додаткову
матеріальну відповідальність,
передбачену умовами договорів у
вигляді сплати неустойки. На підставі
договору про відступлення права вимоги
(цесії) від 10.10.13, первісний кредитор
відповідача ОСОБА_4 передав позивачці
всі права вимоги до відповідача за
вказаними договорами позики. Про факт
заміни кредитора відповідач був
повідомлений належним чином. Відтак
вважала, що зазначені позовні вимоги є
повністю доведеними та обґрунтованими.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав з
наведених мотивів і просив їх
задовольнити, не заперечив проти
розгляду справи за відсутності
представника відповідача та ухвалення
у справі заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про час і місце слухання
справи, у судове засідання повторно не
з'явився.

За таких обставин суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Стверджуються належними доказами і не
були спростовані у судовому засіданні
наступні обставини справи.

16 липня 2011 року ОСОБА_4 уклав з
відповідачем договір позики МК №2, за
умовами якого ОСОБА_4 передав, а
відповідач отримав від нього у позику
грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн.

Згодом між вказаними сторонами був
укладений договір позики МК №3 від
19.07.2011 року, відповідно до якого
відповідач отримав від ОСОБА_4 у позику
грошові кошти в сумі 2 000,00 грн.

Факт отримання коштів за такими
договорами у день їх укладення
підтверджується відповідними записами
відповідача на примірниках цих
договорів.

Таким чином, факти укладення договорів
позики та отримання відповідачем
коштів за

ними в загальній сумі 5 000,00 грн., суд
визнає доведеними у відповідності до
вимог процесуального закону.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України
передбачено, що підставою для заміни
кредитора у зобов'язанні є передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Приписами ст.ст.513-518 ЦК України
встановлені умови та порядок заміни
кредитора.

Згідно з актом від 10.10.2013 року ОСОБА_4 на
підставі укладеного з позивачкою
договору відступлення права вимоги
(цесії) від цього ж числа передав їй всі
права вимоги до відповідача, які
виникли зі згаданих вище договорів
позики.

На виконання вимог законодавства
первісний кредитор ОСОБА_4 письмово
повідомив відповідача про
відступлення права вимоги, надавши
відповідні докази цьому.

Відтак суд визнає, що відступлення
права вимоги ОСОБА_4 до відповідача та
заміна нового кредитора у вищезгаданих
боргових правовідносинах відбулися з
дотриманням всіх вимог, передбачених
для цього законодавством.

Тому суд приходить до переконання, що
позивачка є належним новим кредитором
відповідача за договорами позики МК №2
від 16.07.2011 року та МК №3 від 19.07.2011 року,
на користь якої відповідач повинен
сплатити кошти.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтями 525 і 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України
щодо обов'язку сторін доказувати
обставини, на які вони посилаються,
відповідач не надав суду жодного
належного і допустимого доказу на
підтвердження факту повернення
первісному кредитору ОСОБА_4 чи вже
позивачці будь-яких коштів у
повернення суми позики.

З урахуванням наведеного, враховуючи
отримання відповідачем 03.11.2011 року
повідомлення про порушення умов
договору від 31.10.11, суд визнає факт
порушення відповідачем зобов'язання
щодо своєчасного повернення позивачці
суми позики за двома договорами і його
загальну заборгованість в розмірі 5 000,00
грн.

За приписами ст.ст.509, 625 вказаного
Кодексу кредитор у зобов'язанні вправі
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на це, вимога позивачки про
стягнення всієї суми позики є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено,
що позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3
договорами позики МК №2 від 16.07.2011 року
та МК №3 від 19.07.2011 року позика
надається на невизначений термін, до
моменту пред'явлення позикодавцем
вимоги про повернення. Позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму
грошових коштів (суму позики) та
проценти (відсотки) за користування
коштами у розмірі 10,00% річних. В разі,
якщо після пред'явлення Позикодавцем
вимоги про повернення позики
Позичальник протягом десяти днів не
поверне суму позики, нараховані
відсотки та штрафні санкції, то
Позикодавець має право нарахувати
відсотки на суму несвоєчасно
повернутої позики за подвійною
відсотковою ставкою.

За приписами ст.ст.610 та 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктами 1.5 та 1.6 згаданих договорів
позики передбачено, що в разі
невиконання Позичальником грошових
зобов'язань щодо сплати процентів за
користування позикою згідно з умовами
цих договорів, Позикодавець має право
вимагати від Позичальника сплати
неустойки (штрафу) в розмірі 5% від суми
позики, визначеної в п.1.1. за кожен
випадок порушення

грошових зобов'язань. У випадку
невиконання чи неналежного виконання
Позичальником грошових зобов'язань
щодо повернення основної суми позики
відповідно до умов цих договорів,
Позикодавець має право вимагати від
Позичальника сплати неустойки (пені) в
розмірі 0,5% від суми несвоєчасно
повернутої позики за кожен день
прострочення.

З наданих позивачкою розрахунків
вбачається, що розмір відсотків за
користування позикою в період з 19.07.2011
року по 17.11.2013 року за договорами позики
МК №2 від 16.07.2011 року та МК №3 від 19.07.2011
року становить 26 071,20 грн., розмір
штрафу за вказаний період складає 7 000,00
грн., а розмір пені за період з 14.11.2011
року по 17.11.2013 року - 8 000,00 грн. Суд
погоджується з такими розрахунками,
так як вони відповідають обставинам
справи і встановленим договорами
позики ставкам.

Водночас суд визнає, що відповідач не
реалізував наданих йому процесуальних
прав щодо спростування таких
розрахунків та не надав суду контр
розрахунок спірних сум, тому,
враховуючи засади рівності,
диспозитивності та змагальності
цивільного судочинства, суд приймає до
уваги надані позивачкою розрахунки у
якості належних та допустимих доказів.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що позивачка вправі
стягувати з відповідача окрім основної
суми позики також відсотки та
неустойку, встановлені договорами.

Отже, позовні вимоги є повністю
доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Оскільки позивачка згідно з пенсійним
посвідченням від 21.09.10 НОМЕР_3 є
інвалідом ІІ групи і за приписами п.9
ст.5 Закону України «Про судовий збір»
звільнена від сплати такого збору, з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню також судовий збір в розмірі
460,72 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 509, 512-518, 525, 526, 610,
611, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 60,
79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226
ЦПК України, суд -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договорами позики та
неустойки за порушення договірних
зобов'язань - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 5 000,00
грн. (п'ять тисяч грн. 00 коп.) у
повернення боргу за договорами позики
МК №2 від 16.07.2011 року та МК №3 від 19.07.2011
року, 26 071,20 грн. (двадцять шість тисяч
сімдесят одну грн. 20 коп.) відсотків за
користування коштами, 7 000,00 грн. (сім
тисяч грн. 00 коп.) штрафу та 8 000,00 грн.
(вісім тисяч грн. 00 коп.) пені за
порушення виконання договірних
зобов'язань.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави 460,72
грн. (чотириста шістдесят грн. 72 коп.)
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, шляхом подання
відповідачем письмової заяви про це
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення дане
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дати постановлення ухвали про
залишення такої без задоволення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.