Справа № 497/102/14-ц
Провадження № 2/497/130/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року Болградський районний суд
Одеської області

в складі: головуючого судді - Раца В.А.

при секретарі - Божевій І.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Болграда
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про
стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 і просить стягнути з
неї кредитну заборгованість в розмірі
271083,20 грн. та судові витрати по справі в
розмірі 2710,83 грн., мотивуючи тим, що
02.09.2008 року між позивачем та третьою
особою ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, відповідно до якого останній
отримав кредит в розмірі 14110,00 доларів
США зі сплатою встановлених у договорі
відсотків за користування кредитом,
який не виконується належним чином, а
відповідач являючись поручителем за
зазначеним кредитним договором також
не здійснює погашення кредитної
заборгованості перед позивачем.

Представник позивача до суду не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
наполягає на їх задоволенні.

Відповідачка та третя особа до суду не
з'явилися, надали заяви про розгляд
справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав
до суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, позов не визнав.

Крім цього, надав до суду заперечення,
відповідно до якого з позовом не
згодний, оскільки відповідач являється
поручителем за кредитним
зобов'язанням, а строк пред'явлення
вимоги до поручителя, щодо кредитної
заборгованості стікає після шести
місяців з дня невиконання боржником
зобов'язань за сплатою кредитних
обов'язків, тому просить застосувати
строк позовної давності та відмовити у
позові в повному обсязі, про що надав
відповідну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що
02.09.2008 року між позивачем та третьою
особою ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № 490085138, відповідно до якого
позивач надав ОСОБА_2 кредит в розмірі
14110,00 доларів США на строк до 02.09.2015 року
зі сплатою за користування кредиту
відсотків у розмірі 18,5% річних.

02.09.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
поруки № 490085138-П, відповідно до якого
відповідач зобов'язався поручитися за
виконання ОСОБА_2 обов'язків що
виникають з зазначеного кредитного
договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Як вбачається з вимог ч.4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Судом встановлено, що боржником було
допущено порушення строку виплат за
кредитним договором, і рішенням
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 08.06.2010 року з
ОСОБА_2 за зазначеним кредитним
договором було стягнуто 104020,93 грн., за
яким, ухвалою Новоазовського районного
суду м. Чернігова від 18.11.2010 року було
видано позивачу виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_2 кредитної
заборгованості, тобто вбачається.

Таким чином, враховуючи, що в договорі
поруки не зазначено строку
встановлення поруки, а настання
виконання зобов'язання боржника перед
позивачем настало з моменту прийняття
рішення третейського суду, а саме року,
а саме з моменту невиконання
зобов'язання боржником за кредитним
договором, то позивач мав право
пред'явити вимоги до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Згідно вимогам ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Ст.ст. 260-261 ЦК України передбачають
порядок обчислення позовної давності,
яка обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253-255 цього
Кодексу, і перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Як вбачається зі змісту ст. 266 ЦК
України зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
приймаючи до уваги сплив позовної
давності за вимогами щодо стягнення
кредитної заборгованості з поручителя,
заявленою представником відповідача в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову у зв'язку зі спливом
строків позовної давності щодо
заявлених у позові вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,61,95,213-215 ЦПК України, ст.ст.
256-258,260,261,267,526,553,559,1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про
стягнення кредитної заборгованості -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання в десятиденний строк
апеляційної скарги, або в порядку ст. 294
ЦПК України. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Одеської області через Болградський
районний суд Одеської області.

Суддя
В.А. Раца