АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4182/14 Справа №
інстанції - Берелет В. В.
Доповідач - Ткаченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

13 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів -
Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Криничанського
районного суду Дніпропетровської
області від 26 грудня 2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про звернення стягнення,
який 19 листопада 2013 року було уточнено,
в обґрунтування якого зазначив, що 14
травня 2008 року між позивачем та
відповідачкою був укладений кредитний
договір № DNU0GА00001622, згідно якого
відповідачка отримала від банку кредит
у розмірі 96381,00 (доларів США) зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15 травня 2028 року та
зобов'язалася щомісяця в період сплати
надавати позивачу грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається з заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. Згідно умов
кредитного договору за порушення
строків повернення кредиту, процентів
за користування кредитом, відповідачка
сплачує позивачеві пеню від суми
простроченого платежу в розмірі,
передбаченому договором.
Забезпеченням виконання відповідачкою
зобов'язань за кредитним договором
виступала іпотека житлового будинку по
АДРЕСА_1, що належить відповідачці на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу. В порушення умов
кредитного договору відповідачка
ОСОБА_2 свої зобов'язання належним
чином не виконала, в результаті чого
станом на 15 квітня 2013 року виникла
заборгованість за кредитом у розмірі 77
797,38 (доларів США), заборгованість по
відсоткам за користуванням кредитом -
44201,03 (доларів США), заборгованість по
комісії за користування кредитом 364,49
(доларів США), пеня в розмірі 48149,41
(доларів США) та накладено штрафи в сумі
31,29 (доларів США) - фіксована частина,
8525,62 (доларів США) - процентна складова,
всього на загальну суму 179069,21 (доларів
США), що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 15
квітня 2013 року складає 1430763,02 гривень.
Позивач просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на будинок
загальною площею 197,40 кв.м. житловою
площею 86,50 кв.м, який розташований по
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки (на підставі договору
іпотеки № DNU0GА00001622 від 21 травня 2008 року)
публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки та виселити
відповідачку і інших осіб, які
зареєстровані та проживають у вище
зазначеному будинку, крім того,
стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Криничанського
районного суду Дніпропетровської
області від 26 грудня 2013 року позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриваБанк» про
звернення стягнення - задоволені
частково.

У рахунок погашення заборгованості,
допущеної ОСОБА_2, а саме:
заборгованість за кредитом у розмірі 77
797,38 доларів США, заборгованість по
відсоткам за користуванням кредитом -
44201,03 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом 364,49
доларів США, пеня в розмірі 48149,41
доларів США, штраф в сумі 31, 29 доларів
США - фіксована частина, 8525,62 доларів
США - процентна складова, всього на
загальну суму 179069,21 (доларів США), що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 15 квітня 2013 року
складає 1430763,02 гривень за кредитним
договором № DNU0GА00001622 від 14 травня 2008
року звернути стягнення на будинок
загальною площею 197,40 кв. м., житловою
площею 86, 50 кв. м., який розташований по
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки (на підставі договору
іпотеки № DNU0GА00001622 від 21 травня 2008 року)
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» з
укладенням від імені ПАТ КБ
"Приватбанк" договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
"Приватбанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с.84-91).

Не погодившись з заочним рішенням суду
ОСОБА_2, звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду в частині
задоволених позовних вимог та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у їх
задоволенні (а.с. 119-121).

В іншій частині рішення суду першої
інстанції сторонами не оскаржується.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду скасувати в частині звернення
стягнення на будинок, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та відповідачкою 14
травня 2008 року, у відповідності до ст. 553
ЦК України, укладено кредитний договір
№ DNU0GА00001622, згідно умов якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
96381,00 (доларів США) зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 15,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 15 травня 2028 року, яка
зобов'язалася щомісяця в період сплати
надавати позивачу грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати. Згідно умов кредитного
договору за порушення строків
повернення кредиту, процентів за
користування кредитом, відповідачка
сплачує позивачеві пеню від суми
простроченого платежу в розмірі,
передбаченому договором. Забезпечення
виконання відповідачкою зобов'язань за
кредитним договором виступала іпотека
житлового будинку по АДРЕСА_1, що
належить відповідачеві на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
звернення стягнення, суд 1 інстанції
виходив із того, що умови кредитного
договору відповідач всупереч вимогам
ст.526 ЦК України не виконує, станом на 15
квітня 2013 року за кредитним договором
№ DNU0GА00001622 від 14 травня 2008 року виникла
заборгованість у розмірі 77 797,38
доларів США, заборгованість по
відсоткам за користуванням кредитом -
44201,03 доларів США, заборгованість по
комісії за користування кредитом 364,49
доларів США, пеня в розмірі 48149,41
доларів США, штраф в сумі 31, 29 доларів
США - фіксована частина, 8525,62 доларів
США - процентна складова, всього на
загальну суму 179069,21 (доларів США), що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 15 квітня 2013 року
складає 1430763,02 гривень. Забезпечення
виконання відповідачкою зобов'язань за
кредитним договором виступала іпотека
житлового будинку по АДРЕСА_1, що
належить відповідачеві на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу, тому в рахунок
погашення заборгованості необхідно
звернути стягнення на іпотечне майно.

При цьому суд 1 інстанції посилався на
частину 2 статті 1050 ЦК України, якою
визначено, що якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася. Згідно ст.12
Закону України "Про іпотеку" право
звернення стягнення на предмет іпотеки
до строку погашення кредиту у випадках
порушення зобов'язань за кредитним
договором, виникає у іпотекодержателя
в момент настання терміну виконання
зобов'язань по кредитному договору.
Стаття 7 Закону України "Про іпотеку"
передбачає, що за рахунок предмету
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Іпотекою також
забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки; витрати на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки; збитків,
завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов Іпотечного
договору. Згідно ст.33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону
України "Про іпотеку" суд, при винесенні
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки, має право застосувати
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом застосування процедури,
встановленої ст.38 Закону України "Про
іпотеку", тобто продажу
іпотекодержателем предмета іпотеки
будь-якому покупцеві за ціною,
визначеною за згодою між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або на підставі
оцінки майна незалежним суб'єктом
оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Враховуючи, що апелянт - відповідач
ОСОБА_2, оскаржує рішення суду в частині
звернення стягнення, апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість вищевказаного рішення
суду першої інстанції в цих межах та
вважає за необхідне вийти за межі
доводів апеляційної скарги. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
сторонами не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог щодо звернення
стягнення не в повній мірі відповідає
вимогам закону та матеріалам справи, з
наступних підстав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст.38
цього Закону.

В ч.5 ст.38 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом в якому просив звернути
стягнення в рахунок погашення
заборгованості, допущеної ОСОБА_2, а
саме: заборгованість за кредитом у
розмірі 77 797,38 доларів США,
заборгованість по відсоткам за
користуванням кредитом - 44201,03 доларів
США, заборгованість по комісії за
користування кредитом 364,49 доларів США,
пеня в розмірі 48149,41 доларів США, штраф в
сумі 31, 29 доларів США - фіксована
частина, 8525,62 доларів США - процентна
складова, всього на загальну суму 179069,21
(доларів США), що за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 15 квітня 2013 року
складає 1430763,02 гривень за кредитним
договором № DNU0GА00001622 від 14 травня 2008
року на будинок, який розташований по
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки (на підставі договору
іпотеки № DNU0GА00001622 від 21 травня 2008 року)
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» з
укладенням від імені Відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

Тобто, позивачем було заявлені позовні
вимоги щодо способу й порядку
звернення стягнення та наданні
супутніх прав у зв'язку з цим, які не
передбачені Законом України «Про
іпотеку».

Суд 1 інстанції в резолютивній частині
рішення суду вирішив звернути
стягнення на будинок, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладанням від імені
ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі -
продажу будь - яким способом з іншою
особою - покупцем. Тобто, суд 1 інстанції
в порушення вимог ст.. 11 ЦПК, відповідно
до якої суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
позовних вимог, вийшов за межі
заявлених позивачем вимог.

Враховуючи, що судом 1 інстанції було
ухвалено рішення в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що в цій частині воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Зважаючи на те, що п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» при зверненні
стягнення на предмет іпотеки
передбачається лише два способи
реалізації шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу банком від свого
імені, а позивачем банком -
іпотекодержателем не заявлені позовні
вимоги про обрання одного з цих
способів, колегія суддів вважає, що в
задоволенні позову банку про звернення
стягнення на предмет іпотеки у спосіб,
який не передбачений Законом, слід
відмовити.

Щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не
позбавлений права на звернення до суду
з таким позовом з додержанням вимог
щодо способів й порядку його
реалізації на вибір банку,
встановлених ст.ст. 38, 39 Закону України
«Про іпотеку».

Керуючись ст. 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Криничанського районного суду
Дніпропетровської області від 26 грудня
2013 року в частині звернення стягнення
та стягнення з ОСОБА_2 судових витрат -
скасувати

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: