Справа № 1007/6454/12 Головуючий у І
інстанції Телепенька А.Д.Провадження №
22-ц/780/2985/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді:
Яворського М.А.,

суддів:
Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:
Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 18 березня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_2, третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Актив 7» про
стягнення частини кредитної
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» про визнання
договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ПАТ «Дочірній Банк
Сбербанку Росії» звернувся до суду із
вказаним позовом та просив у
відповідності до норм ст.554 ЦК України
стягнути з відповідачки ОСОБА_2
заборгованість по сплаті процентів за
користування кредитною лінією за
період з 01.02.2010 р. по 08.09.2011 р. у сумі 358 837
доларів США 48 центів, пені у сумі 433 169
доларів США 51 цент, а всього 792 006
доларів США 99 центів, що за офіційним
курсом НБУ становить 6 316 810, 15 грн. та
судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05.02.2007
р. між ЗАТ «Банк НРБ», правонаступником
якого було ВАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії», а на теперішній час
правонаступником є ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» та ТОВ «Актив 7»
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № 14-В/07, відповідно до
умов якого останньому було відкрито не
відновлювану кредитну лінію у розмірі
2' 000' 000 доларів США, зі сплатою 13,5%,
комісійних, неустойки та інших витрат в
порядку та на умовах, передбачених
вказаним договором,та відповідними
змінами до вказаного договору (Договір
про внесення змін №1 від 30 березня 2007
року, договір про внесення змін №2 від 01
червня 2007 року, договір про внесення
змін № 3 від 04 лютого 2008 року та договір
про внесення змін №4 від 03 листопада 2008
року , яким внесено зміни зокрема в п. 1.3
та змінено процентну ставку до 15% за
користування коштами та визначено
остаточну дату повернення коштів до
31.10.2010 року.)

05.02.2007 року, в день укладення кредитного
договору № 14-В/07 позивачем було
перераховано TOB «Актив 7» кошти у сумі
2000000 доларів США та з метою
забезпечення виконання зобов'язань по
вказаному кредитному договору між ЗАТ
«Банк НРБ» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 14-В/07-П6, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 544.
Відповідно до умов договору поруки з
урахуванням внесених змін ОСОБА_2, як
поручитель зобов'язалась перед
Кредитором відповідати за виконання
ТОВ «Актив 7» його зобов'язань, що
випливають з Кредитного договору №
14-В/07 від 05.02.2007 року.

У зв'язку з внесенням змін до
кредитного договору 03 листопада 2008
року між ЗАТ «Дочірній банк Сбербанк
Росії» та поручителем ОСОБА_2 було
укладено договір про внесення змін до
договору поруки № 14-В/07-П6 від 05 лютого
2007 року згідно до якого поручитель
погодився із збільшення процентної
ставки до 15% та датою повернення
кредитних коштів до 31 жовтня 2010 року.

Кредитор виконав умови кредитного
договору, а третя особа у справі,
Боржник - ТОВ «Актив 7» не виконував
взяті на себе зобов'язання по сплаті
кредиту, пені та відсотків, тому станом
на 13.01.2010 року заборгованість становила
1646972 долари США 17 центів.

З метою повернення кредитних коштів та
у відповідно до вимог п. 8.2 Договору
27.01.2010 р. позивач направив на адреси
солідарних боржників TOB «Актив 7» та
ОСОБА_2 повідомлення про дострокове
повернення суми заборгованості у
розмірі 1646972 дол. США 17 центів, але
станом на 26.10.2011 року вказані
зобов'язання не були виконанні ні
позичальником ні поручителем ОСОБА_2
та існує заборгованість по сплаті
відсотків та штрафних санкцій за
період з 01.02.2010 р. по 08.09.2011 р. становить
792006 доларів США 99 центів, що за
офіційним курсом НБУ становить 6316810 грн
15 коп., які позивач просив стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 як поручителя.

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зустрічним позовом та просила у
відповідності до норм ст.559 ЦК України
визнати договір поруки № 14-В/07-П6 від
05.02.2007 р. припиненим.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
дійсно між ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» та ТОВ «Актив 7» було
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № 14-В/07, з відповідними
змінами, внесеними додатковими угодами
та для забезпечення виконання
зобов'язань якого між Кредитором та нею
було укладено договір поруки,
відповідно до п.1 цього договору, вона
несла перед позивачем солідарну
зобов'язаність за неналежне виконання
умов кредитного договору № 14-В/07 від
05.02.2007 року.

Також зазначала, що при зверненні до
суду позивач ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» вказує на те, що у
зв'язку із порушенням боржником ТОВ
«Актив 7» виконання умов кредитного
договору, 27 січня 2010 року позивач
направив боржнику та їй, як поручителю,
вимоги про дострокове повернення
повної суми заборгованості за
кредитним договором у розмірі 1646 972
доларів США 17 центів у п'ятиденний
строк з дня отримання даного
повідомлення.

Вважає, що шестимісячний строк,
встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості сплинув 28.07.2010 р.,
оскільки позивач направив боржнику та
їй, як поручителю, вимоги про
дострокове повернення повної суми
заборгованості за кредитним договором
27.01.2010 р., остаточною датою повернення
кредиту сторони визначили 31 жовтня 2010
року, а позов до суду ТОВ «ДБ Сбербанк
Росії» подав лише у жовтні 2011 року,
тобто більше ніж через 6 місяців після
закінчення дії кредитного договору, а
тому на думку відповідачки договір
поруки від 05.02.2007 року є таким, що
припинив дію, просила в задоволенні
основного позову відмовити, а
зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 18 березня 2014
року у задоволенні позовних вимог
Банку відмовлено, зустрічний позов
задоволено.

Визнано договір поруки № 14-В/07-П6,
укладений 05.02.2007 року між ЗАТ «Банк НРБ»
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 544 -
припиненим.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ПАТ «Дочірній банк Сбербанку
Росії» подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 18 березня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, а у задоволенні зустрічного
позову відмовити, посилаючись на те, що
судом не вірно трактовано та
застосовано норми законодавства, тому
рішення ухвалено з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК
України, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, а рішення
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 лютого 2007 року між ЗАТ «Банк НРБ»,
правонаступником якого був ВАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії», а далі
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» і
TOB «Актив 7» укладено договір про
відкриття кредитної лінії № 14-В/07, за
умовами якого останньому було відкрито
не відновлювану кредитну лінію у
розмірі 2 млн. доларів США, зі сплатою
відсотків, комісійних, неустойки та
інших витрат в порядку та на умовах,
передбачених вказаним договором.
(а.с.9-18 т.1).

В подальшому сторонами були внесені
зміни до вказаного договору: Договір
про внесення змін №1 від 30 березня 2007
року, договір про внесення змін №2 від 01
червня 2007 року, договір про внесення
змін № 3 від 04 лютого 2008 року та договір
про внесення змін №4 від 03 листопада 2008
року, яким внесено зміни зокрема в п. 1.3
та змінено процентну ставку до 15% за
користування коштами та визначено
остаточну дату повернення коштів до
31.10.2010 року (а.с.18-25).

05.02.2007 року між ЗАТ «Банк НРБ» та ОСОБА_2
було укладено договір поруки № 14-В/07-П6,
відповідно до умов якого, остання взяла
на себе зобов'язання відповідати за не
виконання позичальником ТОВ «Актив 7»
зобов'язань за кредитним договором, а
саме: повернення кредиту у сумі 2 млн.
доларів США, сплату нарахованих
процентів та комісійної винагороди
згідно із умовами договору, сплату
неустойки за несвоєчасну сплату
процентів, повернення кредиту (інші
випадки, передбачені кредитним
договором), сплату збитків у зв'язку з
неналежним виконанням боржником
зобов'язань за кредитним договором.
(а.с. 26-29).

03 листопада 2008 року сторонами
вказаного договору ЗАТ «ДБ Сбербанку
Росії» та ОСОБА_2 були внесенні зміни
до договору поруки № 14-В/07-П6 від 05
лютого 2007 року згідно до умов якого
поручитель ОСОБА_2 погодилася із
збільшенням процентної ставки за
користування коштами до 15% річних та
визначили кінцеву дату повернення
коштів за кредитним договором 31 жовтня
2010 року (а.с. 30,31 ).

Свої зобов'язання щодо сплати суми
отриманого кредиту і відсотків за
користування ним, а також пені за
порушення строків їх повернення
позичальник ТОВ "Актив 7" не виконав,
тому з метою повернення кредитних
коштів, 22.01.2010 р. ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» направив на адреси TOB
«Актив 7» та ОСОБА_2 як солідарного
поручителя вимогу про дострокове
повернення повної суми заборгованості,
розмір якої станом на 13.01.2010 р.
становила 1 646 972 долари США 17 центів та
яку позивач вимагав погасити у
п'ятиденний строк з дня отримання даної
вимоги.

Також встановлено, що ПАТ «Дочірній
банк Сбербанку Росії» вказані вище
вимоги про дострокове повернення
повної суми заборгованості TOB «Актив 7»
і ОСОБА_2 були відправлені поштою 22.01.2010
року, що останньою не заперечується.

Крім цього судом встановлено, що на
момент звернення з первісним позовом
до суду заборгованість за кредитним
договором №14-В/07 боржником не погашена,
тому згідно із розрахунком, який надав
позивач, за період з 01.02.2010 р. по 08.09.2011 р.
заборгованість становить у розмірі 6 316
810,15 грн, у тому числі заборгованість по
сплаті процентів за користування
кредитною лінією - 358 837 доларів США 48
центів, пені - 433 169 доларів США 51
цент,

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи
у задоволенні позовних вимог Банку, суд
першої інстанції мотивував свій
висновок тим, що договір поруки №
14-В/07-П6 від 05.02.2007 року між ЗАТ «Банк
НРБ» та ОСОБА_2 є припиненим в силу ч.4
ст.559 ЦПК України, оскільки Банк
звернувся до суду лише 31 жовтня 2011 року,
тобто фактично через один рік 10 місяців
після початку шестимісячного строку
перебігу часу пред'явлення вимоги до
відповідача а тому стягнення коштів за
вказаним договором є неможливим.

Колегія суддів погоджується з
вищевказаними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.02.2007 р. між ЗАТ «Банк НРБ»,
правонаступником якого був ВАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії», а далі
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» і
TOB «Актив 7» укладено договір про
відкриття кредитної лінії № 14-В/07, за
умовами якого останньому було відкрито
не відновлювану кредитну лінію у
розмірі 2 млн. доларів США, зі сплатою
відсотків, комісійних, неустойки та
інших витрат в порядку та на умовах,
передбачених вказаним договором, з
останнім днем дії кредитної лінії до
31.10.2010 року (а.с.9-17).

05.02.2007 року між ЗАТ «Банк НРБ» та ОСОБА_2
було укладено договір поруки № 14-В/07-П6,
відповідно до умов якого, остання
відповідає за не виконання зобов'язань
за кредитним договором, а саме:
повернення кредиту у сумі 2 млн. доларів
США, сплату нарахованих процентів та
комісійної винагороди згідно із
умовами договору, сплату неустойки за
несвоєчасну сплату процентів,
повернення кредиту (інші випадки,
передбачені кредитним договором),
сплату збитків у зв'язку з неналежним
виконанням боржником зобов'язань за
кредитним договором (а.с.26-29).

За умовами договорів від 03.11.2008 р. про
внесення змін до договорів про
відкриття кредитної лінії та поруки
від 05.02.2007 р. кінцевий термін повернення
кредиту в межах кредитної лінії
визначений сторонами 31.10.2010 р. (а.с.30).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідносини, в яких
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право,
вимагати від боржника виконання його
обов'язку

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб. Поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

Тож, виходячи з аналізу вказаної
статті, договір поруки має додатковий
до основного зобов'язання - кредитного
договору характер і укладається саме
для забезпечення виконання останнього.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Частинами 1,2 ст. 598 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є
певний період у часі зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч.2 ст. 251, ч.2 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2012 року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Пунктом 6.4 договору поруки № 14-В/07-П6
сторонами встановлено, що порука
припиняється у випадку належного
виконання боржником або поручителем
усіх зобов'язань, передбачених в ст. 2
цього договору, а також з інших підстав,
передбачених законодавством України
(а.с.27).

Таким чином, до правовідносин сторін
підлягає застосуванню наведене вище
положення ч. 4 ст. 559 ЦК України про
припинення поруки, якщо кредитор
протягом шести місяців з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

При визначенні початку перебігу
вказаного строку, суд виходив з умов
кредитного договору, укладеного між
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та
TOB «Актив 7» відповідно до п. 1.4 договору
про внесення змін № 4 від 03.11.2008 року до
договору про відкриття кредитної лінії
№ 14-В/07 від 05.02.2007 року, сторонами
визначено дату повернення кредиту
31.10.2010 року, яка є строком виконання
основного зобов'язання за кредитним
договором між сторонами.

Крім того, відповідно до п. 8.2
кредитного договору передбачено право
банку вимагати дострокового повного
повернення суми заборгованості за цим
договором, у разі невиконання чи
неналежного виконання договорів (хоча
б одного). Аналогічні права банку
закріплені і в пункті 4.2 Договору
поруки.

За таких обставин у банку виникло право
звернення до суду про виконання
поручителем порушеного зобов'язання
боржника щодо повернення кредиту,
починаючи з 31 жовтня 2010 року, протягом
наступних 6 місяців, тобто до 01 травня
2011 року, а з даним позовом позивач
звернувся лише у жовтні 2011 року.

Аналогічна позиція визначена і в
ухвалі ВССУ від 02 жовтня 2013 року при
розгляді аналогічної справи №6-24488св13
щодо іншого поручителя ОСОБА_4 за цим
же договором про відкриття кредитної
лінії № 14-В/07. (а.с. 11-15 т.3)

Таку ж правову позицію висловив
Верховним Судом України у Постанові
від 21 травня 2012 року у справі № 6-68цс11,
та у Постанові від 29 січня 2014 року по
справі №6-155цс13, які відповідно до вимог
ст. 3607 ЦПК України є обов'язковими для
судів .

Таким чином, відповідно до умов
кредитного договору, крім обов'язку
виконання основного зобов'язання у
передбачений договором строк,
відповідач зобов'язувався виконати
основне зобов'язання у разі
пред'явлення банком вимоги про
дострокове повернення кредиту.

Тож, оскільки Банк звернувся до
відповідача ОСОБА_2 про дострокове
повернення кредиту 22 січня 2010 року, а
позовну заяву про стягнення кредитної
заборгованості із ОСОБА_2, як
солідарного боржника, позивач подав до
суду лише 31 жовтня 2011 року, тобто
фактично через один рік десять місяців
після початку шестимісячного строку
перебігу часу пред'явлення вимоги до
відповідача, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК
України, тому суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог ПАТ «ДБ Сбербанку
Росії», так як на час пред'явлення
первісного позову до суду порука
відповідачки ОСОБА_2 припинилась, у
зв'язку з чим зустрічний позов ОСОБА_2
про визнання поруки припиненою
задоволено на законних підставах.

Крім того із матеріалів справи
вбачається, що позивач, направляючи 22
січня 2010 року поручителю - відповідачці
у справі ОСОБА_2 вимогу про виконання
зобов'язання за договором про
відкриття кредитної лінії на суму
1646972,17 дол. США, що утворилася у зв'язку з
невиконання зобов'язань позичальником
ТОВ «Актив 7» станом на 13 січня 2010 року,
позов же у вказаній справі заявив на
суму 6316810 грн., яка нарахована позивачем
ПАТ «ДБ Сбербанку Росії» за період з 01
лютого 2010 року по 08 вересня 2011 року,
тобто за межами в тому числі 6-ти
місячного період після закінчення
строку дії договору - 31 жовтня 2010 року.

Таким чином, викладені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду першої інстанції, та не
можуть бути підставою для скасування
законного та обґрунтованого рішення
суду.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду у вказаній справі
постановлено у відповідності до норм
ст. 308 ЦПК України відповідає
обставинам справи, ухвалено з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 251, 252, 509, 526, 553, 554, 559, 598 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 58, 59, 85, 187, 189, 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
Банк Сбербанку Росії» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 18 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

судді:
Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв