Михайлівський районний суд
Справа № 321/2366/13-ц
Провадження № 2/321/96/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

при секретарі Засько О.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою. Позов
мотивувала тим, що вона є власником
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
але користуватися своєю земельною
ділянкою не може, оскільки на ній
знаходяться будівельні матеріали у
вигляді будівлі, що свого часу були
виділені відповідачу ОСОБА_3 як
майновий пай, а також ОСОБА_3 звів на
земельній ділянці позивача огорожу.
ОСОБА_3 в судовому порядку намагався
визнати недійсним державний акт на
землю, що належить ОСОБА_1, а також хотів
визнати право власності на так званий
«бригадний будинок», але рішеннями
суду йому було відмовлено. З метою
досудового врегулювання спору позивач
зверталася до відповідача із заявою
про добровільне звільнення належної їй
земельної ділянки, але жодної
відповіді не отримала. Враховуючи
викладе, позивач просить суд
зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні належною їй земельною
ділянкою, шляхом звільнення вказаної
земельної ділянки від будівельних
матеріалів у вигляді будівлі та
огорожі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали та просили
задовольнити позов на підставах
викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про розгляд справи
своєчасно та належним чином був
повідомлений, що підтверджується
поштовим повідомленням, але про
причини неявки суду не повідомив,
письмові пояснення, докази та
заперечення на позовну заяву не надав.
Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК
України суд постановив ухвалу про
заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дійшов до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи було
встановлено, що згідно державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЯЛ №699875 від 4 жовтня 2012 року (а.с.
5), виданого на підставі рішення
Мар'янівської сільської ради № 1 від 19
червня 2012 року, ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки площею 0,3198 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 9294987 від 12
вересня 2013 року (а.с. 6), ОСОБА_1 має у
приватній власності земельну ділянку,
кадастровий номер :12:011:0003, адреса:
АДРЕСА_1.

На вказаній земельній ділянці
знаходяться будівельні матеріали у
вигляді будівлі («бригадний будинок»)
та огорожа, що належать відповідачу
ОСОБА_3

У зв'язку з чим, ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Мар'янівської
сільської ради Михайлівського району
Запорізької області, ОСОБА_1,
Реєстраційної служби Михайлівського
районного управління юстиції
Запорізької області, за участю третьої
особи: відділу Державного земельного
агентства у Василівському районі
Запорізької області про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку та зобов'язання
скасувати реєстрацію державного акту.
Проте, рішенням Михайлівського
районного суду від 3 вересня 2013 року
(а.с. 7-9) в задоволенні позову ОСОБА_3
було відмовлено. Ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 24 жовтня
2013 року, рішення суду від 3 вересня 2013
року, було залишене без змін.

11 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом Мар'янівської сільської
ради, ОСОБА_1, третя особа: реєстраційна
служба Михайлівського РУЮ
Запорізької області про визнання права
власності на бригадний будинок (а.с.
28-29). Але рішенням Михайлівського
районного суду від 25 лютого 2014 року
ОСОБА_3 також було відмовлено в
задоволені позову. Вказане рішення
суду набрало законної сили 10 квітня 2014
року.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вище зазначеними рішеннями судів від 3
вересня 2013 року та 25 лютого 2014 року
встановлено, що майно ОСОБА_3 дійсно
перебуває на земельній ділянці ОСОБА_1
без будь-яких законних підстав.

Крім того, відповідно до листа
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області №
М-274 від 19 червня 2013 року (а.с. 12),
державним інспектором був здійснений
виїзд в с. Молодіжне та встановлено, що
ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну
ділянку, що належить ОСОБА_1, чим
порушив ст.ст. 125, 126, 211 Земельного
кодексу України.

Листом Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області №
М-274 від 20 липня 2013 року (а.с. 13), ОСОБА_1
була повідомлена, що ОСОБА_3 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за самовільне
зайняття земельної ділянки за ст. 53-1
КУпАП.

2 грудня 2013 року ОСОБА_1 направила
ОСОБА_3 листа з вимогою звільнити
належну їй земельну ділянку від
будівельних матеріалів та огорожі (а.с.
15).

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян.
Всі особи мають утримуватися від
безпідставного заволодіння майном
власника та завдання йому шкоди. Не
допускається також протиправне
позбавлення права власності або
обмеження в його здійсненні.
Гарантоване право позивача
порушується відповідачем, а тому
підлягає судовому захисту, що
передбачено ст. 3 ЦПК.

Відповідно до змісту ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Отже вимагаючи усунути
перешкоди у користуванні земельної
ділянки, позивач обрав законний спосіб
захисту своїх майнових прав.

Згідно п.1 ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди України при розгляді
справ застосовують Конвенцію про
захист прав людини та основоположних
свобод та протоколи до неї і практику
Європейського Суду, як джерело права.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 2 до
Конвенції, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення
про захист права власності розкритий у
ряді Рішень Європейського Суду з прав
людини. Зокрема, у Рішенні
Європейського Суду від 29.11.1991 р. у
справі "Пайн Велей Девелопментс ЛТД"
проти Ірландії" зазначається, що
власники мають право претендувати
щонайменше на законне сподівання на
можливість користуватися своєю
власністю. Зазначені сподівання, тобто
те, на що розраховував позивач,
користуватися своєю власністю,
відповідачем порушені.

Отже, в судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 є власницею земельної
ділянки на якій знаходяться будівельні
матеріали та огорожа ОСОБА_3 без
будь-яких правових підстав для цього,
тому суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_1 належною їй
земельною ділянкою (кадастровий номер
:12:011:0003), розміром 0,3198 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
звільнення вказаної земельної ділянки
від будівельних матеріалів у вигляді
будівлі та огорожі.

Заочне рішення може бути переглянуте
Михайлівським районним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Михайлівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області
М.Ю.Олійник