22-ц/775/617/2014(м)
Головуючий 1 інстанції
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркової
Л.Л.

суддів Мальцевої Є.Є., Ткаченко
Т.Б.

при секретарі Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
індексації та компенсації по
заробітній платі за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 05
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом до ПАТ «ММК
ім.Ілліча», зазначивши, що з 25.04.1988 року
по 25.02.2010 року перебувала у трудових
відносинах з відповідачем, з березня 2003
року відповідачем при виплаті
заробітної плати не проводилася
передбачена діючим законодавством
індексація, внаслідок чого порушені її
права на оплату праці. Просила стягнути
індексацію заробітної плати за період
з 01 березня 2003 року по 25 лютого 2010 року,
а також виплатити компенсацію, яка
нараховується при втраті частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати відповідно до Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати».

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 05
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
до ПАТ "ММК ім. Ілліча" про стягнення
індексації та компенсації по
заробітній платі задоволено. Стягнуто
з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь
ОСОБА_1, індексацію та компенсацію по
заробітній платі за період з 01.03.2003 року
по 25.02.2010 року в сумі 581,41 грн. з
утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з цієї
суми передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.
Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «ММК
ім.Ілліча» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, які належним
чином повідомлені про час і місце
судового розгляду за допомогою
телефонограм, які зареєстровані в
журналі реєстрації телефонограм під
Р.№№505.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника ПАТ «ММК ім.. Ілліча»
Головко А.В., яка просила апеляційну
скаргу задовольнити, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія судів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без зміни з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що позивачка
ОСОБА_1 перебувала у трудових
відносинах з ПАТ «ММК ім. Ілліча» з
25.04.1988 року по 25.02.2010 року, звільнена за
власним бажанням за ст. 38 КЗпП України
(а.с. 8-9).

Згідно довідки, наданої відповідачем
за підписом начальника управління
компенсації та пільг під час роботи
позивачки на підприємстві в період з
01.03.2003 року по липень 2006 року заробітна
плата останньої не індексувалася (а.с.
25).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та
стягуючи на її користь суму індексації
заробітної плати та компенсацію
заборгованості, суд виходив з того, що
під час роботи позивачки на
підприємстві заробітна плата не
індексувалася, тому виникла
заборгованість по індексації та
компенсації заробітної плати, які не
були виплачені позивачці при
звільненні.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися, оскільки вони відповідають
обставинам справи, наданим доказам і
нормам матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір щодо стягнення суми компенсації
та індексації заробітної плати, суд
першої інстанції повно, всебічно та
об'єктивно перевірив доводи сторін,
наданим доказам дав належну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ці
висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно з ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна
плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оплату праці» у період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078.

Індексація грошових доходів населення
це встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг (ст.1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення»).

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (ч.1ст.2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», пункт 2 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що базовим місяцем при обчисленні
індексу споживчих цін для проведення
індексації є місяць, в якому
відбувається підвищення грошових
доходів населення. Грошові доходи,
одержані за цей місяць, не
індексуються, якщо сума підвищення
доходу перевищує суму індексації, яка
повинна нараховуватись у місяці
підвищення.

Як вбачається з розрахунку (а.с.25),
наданого відповідачем і який не
оспорює позивачка, в місяці коли сума
підвищення доходу перевищувала суму
індексації, грошові доходи, одержані за
цей місяць, не індексувалися.

За таких підстав, доводи апеляційної
скарги щодо не проведення індексації у
зв'язку із підвищенням заробітної
плати до перевищення встановленого
порогу індексації (101%) за весь спірний
період є безпідставними.

У разі невчасної виплати сум
індексації грошових доходів громадян
провадиться їх компенсація. Порядок
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 21
лютого 2001 року № 159.

Відповідно до цього Порядку
компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати провадиться, якщо
затримано на один і більше календарних
місяців виплати грошових доходів,
нарахованих громадянам за період,
починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають грошові доходи
разом із сумою індексації, які
одержують громадяни в гривнях на
території України і не мають разового
характеру, серед них заробітна плата
(грошове забезпечення).

Внаслідок не виплати відповідачем
індексації виникла заборгованість по
сплаті суми компенсації. Згідно
наданого відповідачем за підписом
начальника управління компенсацій та
пільг розрахунку індексації
заробітної плати позивачки ОСОБА_1 за
період 01.03.2003 року по липень 2006 року
сума індексації з компенсацією
заборгованості складає 581,41 гривень
(а.с. 25). Вказаний розрахунок сторонами
не оспорюється.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги закону, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивачки
суми індексації з компенсацією
заборгованості в сумі 581,41 гривень.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не прийняв до уваги докази,
надані відповідачем, а керувався лише
твердженнями сторони позивача, які на
думку апелянта мали для суду
заздалегідь встановлене значення,
колегія суддів також вважає
неспроможними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення,
апеляційним судом у справі не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності відповідно до
ч.1 ст. 233 КЗпП України є безпідставними.

За положеннями ст.2 Закону України «Про
оплату праці», п.п. 2.2.7 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13 січня 2004 р. N 5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27 січня 2004 р. за N 114/8713
індексація є складовою частиною
заробітної плати, а саме додатковою
заробітною платою і, у разі порушення
законодавства про оплату праці,
працівник, відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП
України, має право звернутися до суду з
позовом про стягнення належної йому
індексації заробітної плати без
обмеження будь-яким строком незалежно
від того, чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Як зазначив Конституційний Суд України
(Рішення від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013
щодо офіційного тлумачення положення
ч.2 ст. 233 КЗпП України), право працівника
на звернення до суду з позовом про
стягнення сум індексації заробітної
плати та компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати без обмеження
будь-яким строком, відповідає засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим
конституційного принципу верховенства
права та не порушує балансу прав і
законних інтересів працівників і
роботодавців.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що в судовому рішенні зазначено
більший період виникнення
заборгованості, який за проведеним
відповідачем розрахунком відповідає
періоду з березня 2003 року по липень 2006
року, на висновки суду також не впливає,
оскільки права відповідача щодо
визначення розміру стягнення не
порушуються, що представником
апелянта в апеляційному суді не
заперечувалось. Позивач при розгляді
справи з визначеним відповідачем
розміром суми індексації та
компенсації погодився.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
апеляційних підстав для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 05
березня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з моменту
проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді