Справа № 450/2801/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі

головуючого - судді Кіпчарського
М.О.,

при секретарі Микитів Н.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

відповідача 1 ОСОБА_3,

відповідача 2 ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Пустомити
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 (Відповідач 1) та ОСОБА_4
(Відповідач 2), треті особи: приватний
нотаріус ОСОБА_6; відділ Державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського МУЮ; Львівське обласне
комунальне підприємство «БТІ та ЕО»,
про визнання недійсними та скасування
рішень про реєстрацію права
власності, визнання недійсним
договору купівлі-продажу ,-

в с т а н о в и в :

Позивач у серпні 2013р. звернулася до
суду з вищевказаним позовом, позовні
вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7,
за яким був зареєстрований на праві
власності житловий будинок по АДРЕСА_1
після смерті якого нотаріальною
конторою був здійснений розподіл
спільної власності подружжя та їй було
видано свідоцтво про право власності
на 1 /2 частину даного будинку.

Тому до спадкової маси після смерті її
чоловіка увійшла тільки 1/ 2 частина
будинку АДРЕСА_1 спадкоємцями якого за
законом були вона, як дружина, та ОСОБА_3
-мати померлого, по 1/ 4 частині кожна.

21.01.1994р. їй видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/ 4 частину
будинку по АДРЕСА_1 в результаті чого
їй належить 3 / 4 частини в даному
будинку, а ОСОБА_3 - 1/ 4 частина.

Але після того ОСОБА_3 ніби то
звернулася до Пустомитівського
районного суду з позовом про визнання
виданого їй 21.01.1994р. свідоцтва про
право на спадщину за законом, частково
недійсним та визнання права власності
на частину будинку АДРЕСА_1.

19.04.2005р. ОСОБА_3, на підставі виписки з
рішення суду у справі №2-801/2000 від 13.11.2000
року, зареєструвала за собою у БТІ
право власності на 2/5 частини будинку
по АДРЕСА_1 яку 21.03.2008 р. за договором
купівлі-продажу продала ОСОБА_4 Право
власності на дане майно ОСОБА_4
зареєструвала за собою в БТІ та ЕО
17.04.2008р.

У лютому 2013р. їй стало відомо, що у
провадженні Пустомитівського
районного суду не було цивільної
справи №2-801/2000, тому вважає, що у
ОСОБА_3 були відсутні підстави для
здійснення 19.04.2005р. реєстрації права
власності 2/5 частини згаданого
житлового будинку АДРЕСА_1 у зв»язку з
чим просить визнати таку реєстрацію
недійсною.

Також вважає, що ОСОБА_3 не набула у
встановленому порядку права власності
на 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 тому вона
не мала права здійснювати їх
відчуження та укладати 21.03.2008р. договір
купівлі-продажу. Тому просить даний
договір визнати з цих підстав
недійсним, а також скасувати рішення
про проведену державну реєстрацію
права власності на 2/5 частини
згаданого будинку за ОСОБА_4

Про те, що право власності ОСОБА_3
зареєстроване на підставі неіснуючого
рішення суду, та в подальшому вчинено
договір купівлі-продажу частини
житлового будинкуза безпідставно
набутим майном, вона дізналась
офіційно 01.08.2013р. Тому пропущений нею
строк звернення до суду є поважним, у
зв»язку з чим просить його поновити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 заявлений
позов підтримала з вище зазначених
підстав та просять його задовольнити.

Крім того ОСОБА_1 пояснила, що дійсно
ОСОБА_3 раніше зверталась у
Пустомитівський районний суд з
позовом до неї про збільшення її
частки у будинку по АДРЕСА_1, дана
справа розглядалась в суді, та вона
була присутня в судовому засіданні
13.11.2000р. при оголошенні суддею Нерознак
В.Ф. рішення по даній справі, яке вона
не оскаржувала. Приблизно через 5
років вона отримала в суді виписку з
рішення суду від 13.11.2000р., з якою
звернулася в БТІ, та на підставі якого
за нею 31.03.2008р. було зареєстровано
право власності на 3/ 5 частини будинку
по АДРЕСА_1 .

Визнала, що у 2001 р. державним
виконавцем виконувалось згадане
рішення суду, який в її присутності
провів реальний розподіл будинку. Такі
дії державного виконавця вона не
оскаржувала.

Також пояснила, що 21.03.2008 р., під час
укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
договору купівлі-продажу 2/5 частини
будинку, вона була присутня у
нотаріуса та добровільно подала
заяву про те, що відмовляється від
свого привілейованого права їх
купівлі, і даний договір не
оскаржувала раніше в судовому порядку.

Зазначила, що на даний час згідна з
частками про поділ будинку,
визначеного за рішенням суду від 13.11.2000
р., та не заперечує той факт, що за
договором купівлі-продажу ОСОБА_3
продала ОСОБА_4 саме 2/5 частини будинку.

Відповідач 1 ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала, в
задоволенні якого просить відмовити.
Пояснила, що у 1946 р. вона з чоловіком
купила будинок по АДРЕСА_1 та за даною
адресою пізніше збудували новий, який
зареєстрували на свого сина ОСОБА_7,
який у 1993 р. помер. Після смерті сина у
неї виник спір з дружиною померлого -
ОСОБА_1, щодо їх часток в користуванні
даним будинком, у зв»язку з чим вона у
1994 р. звернулася у Пустомитівський
районний суд. По даній справі
призначалась судова експертиза, та
експерт оглядав їх будинок. Вона та
ОСОБА_1 були присутні в судовому
засіданні 13.11.2000р. під час того, як
суддя зачитав рішення по тій справі.
Дане рішення ніким не оскаржувалось.

У березні 2008р. вона продала ОСОБА_4
належні їй 2/5 частини будинку по
АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу
вона підписувала особисто у нотаріуса,
гроші за продане майно отримала
повністю, будь-яких претензій з цього
приводу до ОСОБА_4 не має, і остання до
неї теж не має претензій.

Відповідач 2 ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнала , в його
задоволенні просить відмовити. Подала
заперечення та пояснила, що за
договором купівлі-продажу від 21.03.2008 р.,
вона купила у ОСОБА_3 2/5 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1, та на
даний час проживає в даній частині
будинку. Договір підписували у
нотаріуса, при його підписанні була
також присутня ОСОБА_1, яка знала, що
продається саме 2/5 частини будинку. Нею
повністю оплачені кошти за придбане
майно, з ОСОБА_1 вони погодили, якими
саме приміщенням кожна з них буде
користуватися, тому у будь-кого з них
трьох ніяких претензій раніше не
виникало. Вважає, що в результаті
придбання нею 2/5 частини будинку,
права ОСОБА_1 не порушено.

Представник відповідача 2 ОСОБА_5 в
судовому засіданні заявлений позов не
визнала, в задоволенні якого просить
відмовити. Стверджує, що за ОСОБА_3 на
законних підставах було зареєстровано
право власності 2/5 частини спірного
будинку, яка вправі була відчужувати
дане належне їй майно ОСОБА_4 Просить
врахувати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не
заперечують, що раніше ОСОБА_3
зверталась в Пустомитівський
районний суд з позовом до ОСОБА_1, і що
вони були присутні в судовому
засіданні 13.11.2000р. при тому, як суддя
зачитав прийняте по тій справі
рішення. Також ОСОБА_1 не заперечувала
свою частку у розмірі 3/5 , оскільки
саме така частка була зареєстрована
нею в БТІ за її ж заявою.

Зазначила, що відсутність на даний час
згаданої справи в суді не являється
підставою для скасування реєстрації
прав власності та визнання договору
купівлі-продажу недійсним, оскільки
прийняття судом такого рішення
сторони не оспорюють, та визнавали
визначені даним рішенням суду свої
частки в спірному майні. Просить
врахувати, що при зверненні ОСОБА_1 в
суд по іншій справі, та посилалась на
рішення суду від 13.11.2000р. , як на доказ
підставності своїх вимог.

Також вважає, що позивач пропустила
строк звернення до суду, а тому просить
застосувати наслідки спливу позовної
давності, і з цих підстав відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус
ОСОБА_6, в судове засідання не явилась,
подала заяву про розгляд справи у її
відсутність.

Представник третьої особи - відділу
Державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Львівського МУЮ, в судове засідання не
явився, подав заяву про розгляд справи
у його відсутність.

Представник третьої особи -
Львівського обласного комунального
підприємства «БТІ та ЕО», будучи
належним чином повідомлений, в судове
засідання не явився та не повідомив
причини неявки.

З»ясувавши дійсні обставини справи, на
які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, давши їм оцінку в
сукупності, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Конституцією України ( статті 3,21,24,55 )
встановлено, що всі громадяни є рівними
у своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови
здійснення цих прав, права і свободи
людини, громадянина захищаються судом
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції
України, до основних засад судочинства
віднесено змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Встановлено, що 02.01.1989р. за ОСОБА_7 був
зареєстрований на праві власності
житловий будинок по АДРЕСА_1 - на даний
час АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1(
а.с. 138).

Після смерті ОСОБА_7, його дружині
ОСОБА_1 21.01.1994р. було видано свідоцтво
про право власності на 1/2 частину
даного будинку, а іншу 1/ 2 частину
успадкували за законом його дружина
ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3 - по 1/ 4 частині
кожна ( а.с.18-21).

У 1994р. ОСОБА_3 , не будучи згідна з
розподілом між нею та ОСОБА_1 часток в
будинку по АДРЕСА_1, звернулася у
Пустомитівський районний суд з позовом
до ОСОБА_1 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності на частину будинковолодіння.

13.11.2000 р. Пустомитівським районним
судом під головуванням судді Нерознак
В.Ф. прийнято рішення по справі №2-801/2000,
яким за ОСОБА_3 визнано право власності
на 2/5 , а за ОСОБА_1 - на 3/5 ідеальних
частин будинковолодіння по АДРЕСА_1.
Рішення не оскаржувалось та набрало
законної сили 24.12.2000 р.( а.с.22,79-80,85-93).

20.03.2001 р., державний виконавець відділу
ДВС Пустомитівського РУЮ провів
примусове виконання виконавчого
листа, виданого 25.12.2000 року
Пустомитівським районним судом про
розподіл будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.(
а.с.123).

Дані факти сторони визнали в
судовому засіданні, тому такі згідно
ч.1 статті 61 ЦПК України, не підлягають
доказуванню.

19.04.2005р. ОСОБА_3, на підставі виписки з
рішення суду у справі №2-801/2000 від
13.11.2000 року, зареєструвала у БТІ на
праві спільної часткової власності на
2/5 частини будинку по АДРЕСА_1
реєстраційний №10519660 ( а.с.54).

04.03.2008р. ОСОБА_1 звернулась в БТІ з
заявою про реєстрацію за нею на
підставі рішення Пустомитівського
районного суду від 13.11.2000р. права
власності на 3/5 частини
будинковолодіння по АДРЕСА_1 долучивши
до заяви згадане рішення суду , і
31.03.2008р. за нею було зареєстровано таке
право спільної часткової власності 3/5
частин, реєстраційний №10051966 ( а.с.25,
139-141).

21.03.2008 р. ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу продала ОСОБА_4 2 / 5
частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель і споруд, який розташований по
АДРЕСА_1 Пустомитівського району.
Договір укладений у письмовій формі,
підписаний сторонами та нотаріально
посвідчений.( а.с.52).

Присутня при укладенні даного
договору купівлі-продажу 2/5 частин
будинку співвласник іншої частини
даного нерухомого майна ОСОБА_1, подала
нотаріально посвідчену заяву про те, що
відмовляється від свого
привілейованого права купівлі даної
частини , та дає згоду на його продаж (
а.с.61).

17.04.2008р. ОСОБА_4 зареєструвала за собою
в БТІ та ЕО право власності на дане
майно, реєстраційний номер 10519660 (
а.с.24).

Також суд приймає до уваги, що 14.02.2011р.
ОСОБА_1 зверталася у Пустомитівський
районний суд з позовною заявою до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком, в якій
зазначила рішення Пустомитівського
районного суду від 13.11.2000 року по
справі №2-801 як підставу набуття нею
права власності на 3/ 5 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Аналогічну підставу набуття права
власності на 3/ 5 частини спірного
будинковолодіння ОСОБА_1 зазначила у
своїй касаційній скарзі від 11.03.2013р.,
яка касаційним судом відхилена ( а.с.
81-83, 128-135).

З врахуванням встановленого суд
вважає, що 13.11.2000р. Пустомитівським
районним судом прийнято рішення у
цивільній справі №2-801/2000, яким за
ОСОБА_3 визнана право власності на 2/ 5
ідеальних частини, а за ОСОБА_1 - на 3/5
ідеальних частини будинковолодіння
по АДРЕСА_1. Дане рішення не
оскаржувалось та набрало законної
сили.

Згідно зі статтею 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов»язкові для всіх органів
державної влади та місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Статтею 19 діючого на час виникнення
спірних правовідносин ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004р. , визначені підстави державної
реєстрації прав, що посвідчують
виникнення, перехід, припинення ,
обмеження речових прав на нерухоме
майно, одним з яких є рішення суду.

З цих підстав суд вважає, що рішення
Львівського обласного комунального
підприємства «БТІ та ЕО» від 19.04.2005 р.
і 17.04.2008р., про реєстрацію права
власності на 2/ 5 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1 за , відповідно,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прийняті у
відповідності до вимог діючого
законодавства, і підстави для визнання
недійсними таких рішень, відсутні.

Суд вважає, що відсутність на даний час
у суді цивільної справи, яка в
дійсності розглядалась судом та по
якій суд прийняв рішення, яке не
оскаржувалось і набрало законної сили,
виконано у примусовому порядку, яке
сторонами визнається і на підставі
якого за їх заявами за ними було
зареєстровано право власності на
нерухоме майно, не може бути підставою
для скасування державної реєстрації
такого права власності.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 21.03.2008 р., то такі
не підлягають до задоволення в силу
приписів ст.215 ЦК України про те, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203
цього Кодексу.

Позивач не довів суду існування
обставин, на які він посилаються як на
підставу своїх вимог для скасування
згаданого правочину, та не подав
доказів на їх підтвердження, а судом не
встановлено підстав для визнання
такого недійсним.

Тому в задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України,
ст.ст.3,4,8,10,11,14,57- 61,209, 212- 216, 218, 223, 292,294 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання
недійсними та скасування рішень про
реєстрацію прав власності на 2/ 5
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
Львівської області за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4; визнання недійсним договору
купівлі-продажу 2/5 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1 , посвідченого
приватним нотаріусом 21.03.2008 року,
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повне рішення складено

та підписано 16.05.2014р.

СуддяМ. О. Кіпчарський