Справа № 406/1471/14
Провадження № 2/406/641/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року Алчевський міський суд
Луганської області в складі:

головуючого - судді Колядова В.Ю.

при секретарі Помогаловій
І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Алчевську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2014 року позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
слідуючи обставини.

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 є
позивач на підставі договору
купівлі-продажу жилого будинку,
посвідченого 24.04.1998 року приватним
нотаріусом Алчевського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_3, реєстровий № 661.

У спірному житловому будинку з 23.08.2001
року зареєстрована в якості наймача
колишня співмешканка позивача - ОСОБА_2
- відповідач по справі, але з 24.02.2013 року
вона в зазначеному будинку не мешкає.

З 24.02.2013 року між сторонами склалися
неприязнені стосунки і відповідач
припинила проживати за місцем своєї
реєстрації. Знятися добровільно з
реєстраційного обліку ОСОБА_2
відмовляється.

За таких обставин позивач звернувся до
суду та просить визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, через
відсутність у ньому понад шість
місяців; покласти на відповідача
витрати, пов'язані з розглядом справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги та наполягав
на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнала частково, вона не
заперечувала проти задоволення в
частині вимог щодо визнання її такою,
що втратила право на користування
житловим приміщенням, а в частині
стягнення з неї судових витрат -
заперечувала, проте ніяких письмових
заперечень проти позову суду не надала.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства і підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 6 та ч. 1 ст. 127 ЖК України,
жилі будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку,
як службових жилих приміщень і
гуртожитків.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу жилого будинку,
посвідченого 24.04.1998 року приватним
нотаріусом Алчевського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_3, реєстровий № 661 (а.с. 16).
Право власності належним чином
зареєстровано в КП «АБТІ» 13.08.1999 року за
реєстровим № 5470 та записано в
реєстровій книзі № 32, про що свідчить
копія реєстраційного посвідчення (а.с.
14).

На а.с. 13 знаходиться довідка з
виконкому від 23.08.2001 року, відповідно
якої відповідачу ОСОБА_2 було надано
дозвіл на прописку та проживання в
житловому будинку АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_1

З довідки про склад сім'ї та розмір
платежів за житлово-комунальні послуги
від 06.11.2013 року, виданої комітетом
мікрорайону «Південно-Західний» (а.с.
12), вбачається, що у спірному житловому
будинку зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4 -
син, ОСОБА_5 - донька та ОСОБА_2

Актом обстеження спірного житлового
будинку, складеного 06.11.2013 року
комісією комітету мікрорайону
«Південно-Західний» (а.с. 11),
підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 не
мешкає в даному житловому будинку з
24.02.2013 року.

З цього приводу у судовому засіданні
були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, які є сусідами позивача та які
підтвердили, що дійсно ОСОБА_2 не мешкає
в спірному житловому будинку з початку
2013 року, де перебуває вона на даний час,
їм не відомо.

Свідок ОСОБА_9, яка є матір'ю
відповідача ОСОБА_2, у судовому
засіданні також підтвердила, що її
донька в житловому будинку АДРЕСА_1 з
ОСОБА_1 не мешкає з лютого 2013 року.

Виходячи з положень ст. 71 Житлового
кодексу України та роз'яснень, даних у
п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» від 12
квітня 1985 року № 2, право користування
жилим приміщенням при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї зберігається протягом 6 місяців
або інших строків, передбачених цією
статтею.

Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу
України, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад шести місяців,
провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 163 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається займане жиле
приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною першою
ст. 71 ЖК України, тобто в строк шести
місяців.

Як судом встановлено, відповідач не
мешкає у спірному будинку з 24.02.2013 року
та по теперішній час, тобто більш ніж
шість місяців, без поважних причин, не
виконує своїх обов'язків та не сплачує
за користування приміщенням, як то
передбачено ст.ст. 162-163 ЖК України.

Отже, при викладених вище обставинах, у
зв'язку з тим, що відповідач
добровільно покинула надане їй житлове
приміщення, перешкод їй в мешканні
позивачем не здійснювалось, більше
шести останніх місяців відповідач
відсутня в наданому їй позивачем
житловому приміщенні без поважних
причин, суд вважає, що ОСОБА_2 має бути
визнана такою, що втратила право
користування житловою площею у
вищевказаному будинку.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалене рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до квитанції (а.с. 1), позивач
сплатив при зверненні до суду з даним
позовом 121, 80 грн. судового збору.

Згідно акту виконаних робіт за угодою
ДН № 000353 (від 03.02.2014 р.) від 17.03.2014 року,
ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_10 1000 грн.
за надання правової допомоги.

Отже, відповідно до ст. 88 ЦПК України,
судові витрати, які документально
підтверджені, підлягають
відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72, 127,
162-163 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1, через відсутність у ньому
понад шість місяців.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. та 1000
(одна тисяча) грн. 00 коп. за надання
правової допомоги адвокатом.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження та може бути
оскаржено в апеляційному суді
Луганської області через Алчевський
міський суд Луганської області
протягом десяти днів з дня
проголошення повного рішення, тобто з 16
травня 2014 року.

Головуючий суддя: