Справа № 421/1198/14-ц
Провадження № 2/421/512/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2014 р. Первомайський міський
суд Луганської області
у складі: судді
Мазки Н.Б.

при секретарі
Жиляковій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Первомайську Луганської
області цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Держаного Підприємства
«Первомайськвугілля» про
відшкодування моральної шкоди,

В с т
а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ДП «Первомайськвугілля»
про відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що з 1991 р. він
працював на підприємствах вугільної
промисловості, а в період з 06.12.2004 р. по
15.08.2013 р. працював у ВП «Шахта
«Тошківська» ДП «Первомайськвугілля»
у якості гірника очисного забою з
повним робочим днем під землею.

Тобто загалом на підземних роботах
пропрацював 08 років 09 місяців 14 днів.

За період роботи у відповідача отримав
професійне захворювання, яке було
встановлено 08.01.2014 р. Луганським
обласним центром медико-соціальних
експертиз, а МСЕК встановлено, що
ступінь втрати професійної
працездатності у відсотках складає 35% з
24.02.2014 р., у тому числі, 20% - радикулопатія
та 15% хронічний бронхіт, також
встановлено, що вказане захворювання є
професійним захворюванням.

У період з 30.12.2013 р. по 10.01.2014 р. він,
позивач, знаходився на стаціонарному
обслідуванні та лікуванні у Луганській
обласній клінічній лікарні.

Згідно виписки з історії хвороби
№28562/1409/30 у нього було вперше
встановлено професійні захворювання, а
саме: хронічний бронхіт другої стадії,
пилевої етнології у фазі нестійкої
клінічної ремісії, пневмофіброз,
емфізема легенів, радікулопатія L5-S1
праворуч з затяжним, нерізким больовим
синдромом на фоні остеохондрозу
пояснично-крестцового відділу хребта,
грижа диску L4-L5, помірне порушення
статокінетичної функції хребта.

В зв'язку з тим, що внаслідок
професійного захворювання він втратив
35% працездатності, змінився звичний
порядок його життя, він не має змоги
виконувати домашню роботу, не може
влаштувати своє дозвілля, вимушений
періодично звертатись в лікувальні
установи за медичною допомогою,
користуватись коштовними медичними
препаратами, протікання хвороби завдає
йому масу незручностей. Він погано
спить вночі, оскільки постійно турбує
кашель, вимушений приймати медичні
препарати, що полегшують біль, кашель.
Захворювання спричиняє не лише сильну
фізичну біль, а й глибокі моральні
страждання. Хвороба зробила неможливою
виконання навіть хатньої роботи, що
спричиняє глибокі переживання.
Тяжкість захворювання, тривалий період
лікування гнітюче відображуються на
його нервово-емоційному стані, він
відчуває постійний дискомфорт, хвороба
періодично загострюється, що приводить
до порушення його нормального режиму
життя; постійно відчуває почуття
ущербності, неповноцінності, тому
вважає, що йому заподіяно моральну
шкоду.

Позивач просить стягнути з ДП
«Первомайськвугілля» 30000 гривень 00
копійок (тридцять тисяч гривень 00
копійок) у якості відшкодування
моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не з'явився,
в позовній заяві вказав про розгляд
справи за його відсутності, позов
підтримав просить його задовольнити.

Представник ДП
«Первомайськвугілля» в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутність, а в
запереченнях на позов, не визнавши
позовні вимоги, зазначив, що згідно
наказу №276-к від 14.12.2004 р. позивача було
прийнято на роботу у якості гірника
очисного забою з 06.12.2004 р.

Про те, що професія гірника
очисного забою є особливо небезпечною
зі шкідливими факторами позивач був
повідомлений, про що свідчить його
розписка, позивач мав можливість
відмовитися від прийому на роботу за
зазначеною професією.

Відповідач не оскаржує той факт,
що захворювання позивача дійсно є
професійними і пов'язаним з роботою у
шкідливих та небезпечних умовах, що
підтверджується актом розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 05.02.2014 р.

Проте на думку відповідача,
позивач не має право на відшкодування
моральної шкоди з тих підстав, що він
був повідомлений про шкідливі фактори
у роботі, а тому останній розумів про
негативні наслідки, які можуть настати
у результаті його роботи, проте від
працевлаштування не відмовився. Крім
того, за роботу у шкідливих умовах
праці, позивач отримував дні щорічної
відпустки. Представник відповідача
просить відмовити в задоволенні вимог
позивача.

Представник третьої особи - ВП «Шахта
«Тошківська ДП «Первомайсквугілля»,
будучи належним чином повідомлений про
час, місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, заяв про розгляд
справи у його відсутність не надав.

Суд дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.27 ЦПК України,
особи, які беруть участь у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_1 в період з
06.12.2004 р. по 15.08.2013 р. працював у ВП «Шахта
«Тошківська» ДП «Первомайськвугілля»
у якості гірника очисного забою, та був
звільнений за станом здоров'я (а.с.6-9).

Згідно постанов №1214/6418/6418/3 від
17.03.2014 р., №1214/641/6418/2 від 17.03.2014 р. Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Первомайську
ОСОБА_1 призначено щомісячну грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
професійної працездатності, що
компенсує відповідну частину
втраченого заробітку в розмірі 1965
гривень 98 копійок з 24.02.2014 по 28.02.2016
включно, та одноразову допомогу в разі
стійкої втрати професійної
працездатності в сумі 82824 гривні 00
копійок (а.с.10,11).

Згідно виписки спеціалізованої
профпатологічної МСЕК №224665 від 05.03.2014
р. ступінь втрати професійної
працездатності позивача у відсотках
складає 35%, в тому числі: 20% -
радікулопатіт; 15% - хронічний бронхіт,
що є захворюванням професійним, датою
встановлення страхового випадку є -
08.01.2014 р.; а згідно виписки з історії
хвороби №28562/1409/30, у останнього
встановлено професійне захворювання, а
саме: хронічний бронхіт другої стадії,
пилевої етнології у фазі нестійкої
клінічної ремісії, пневмофіброз,
емфізема легенів, радікулопатія L5-S1
праворуч з затяжним, нерізким больовим
синдромом на фоні остеохондрозу
пояснично-крестцового відділу хребта,
грижа диску L4-L5, помірне порушення
статокінетичної функції хребта (а.с.12,
13).

З акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 07.02.2014 р. вбачається,
що у гірника очисного забою ВП «Шахта
«Тошківська» ДП «Первомайськвугілля»
ОСОБА_1 виявлено хронічне професійне
захворювання, причиною якого є
тривалий вплив шкідливих виробничих
факторів в період роботи в підземних
гірничих виробках (а.с.22-25).

Згідно відомостей з трудової
книжки на імя позивача, останній в
період з 06.12.2004 р. по 15.08.2013 р. працював в
ВП «Шахта «Тошківська» ДП
«Первомайськвугілля» гірником
очисного забою з повним робочим днем
під землею (а.с.6-9).

Між сторонами виникли
правовідносини, які регулюються
вимогами ст..237-1 КЗпП України, якою
передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної або
юридичної особи, у випадках
встановлених законом.

Згідно вимогам cm.153 КЗпП України,
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган. Умови
праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, стан засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам нормативних актів
про охорону праці. Власник або
уповноважений ним орган повинен
впроваджувати сучасні засоби техніки
безпеки, які запобігають виробничому
травматизмові, і забезпечувати
санітарно-гігієнічні умови, що
запобігають виникненню професійних
захворювань працівників.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» було передбачено, що в
разі стійкої втрати
професійно/працездатності право на
отримання потерпілим страхових виплат,
в тому числі і виплати за моральну
(немайнову) шкоду, настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати
професійно/працездатності.

Спочатку зупинення, потім скасування
права громадян, які потерпіли від
професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду, яке вони мали відповідно
до приписів первинної редакції Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», не
позбавляє їх цього права на
відшкодування моральної шкоди
відповідно до вимог ст.. 237-1 КЗпП
України за рахунок власника або
уповноваженого ним органу (працедавця).

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» з
змінами, внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25.05. 2001 р.,
передбачено, що відповідно до ст.237-1
КЗпП України за наявності порушення
прав працівників у сфері трудових
відносин, зокрема виконання робіт у
небезпечних для життя та здоров'я
умовах, яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважені ним органи незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Згідно рішенню Конституційного суду
України від 08.10.2008 р. є такими, що
відповідають Конституції України
зміни до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», які передбачали
право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди у разі тимчасової,
стійкої, часткової чи повної втрати
професійної працездатності за рахунок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, з огляду на
те, що громадяни, які потерпіли на
виробництві від нещасного випадку або
професійного захворювання відповідно
до ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП
України мають право відшкодувати
моральну шкоду за рахунок власника
(роботодавця) або уповноваженого ним
органу.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд визнає їх
достовірними, а позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню, оскільки
достовірно встановлено, що згідно акту
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 07.02.2014 р. профзахворювання у
позивача виникло у зв'язку з виконанням
ним трудових обов'язків, оскільки
причиною професійного захворювання є
тривалий вплив шкідливих виробничих
факторів в період роботи в підземних
гірничих виробках в якості гірника
очисного забою з 06.12.2004 р. по 15.08.2013 р. в
ВП «Шахта «Тощківська» ДП
«Первомайськвугілля».

Суд вважає, що позивачем надані докази
про наявність факту заподіяння йому
моральної шкоди, оскільки відповідно
до вимог ст.237-1 КЗпП України, обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди
діючим законодавством покладено на
відповідача, з вини якого позивачу було
заподіяно моральну шкоду, пов'язану з
виконанням ним трудових обов'язків, та
який не створив безпечних і
нешкідливих умов праці, не приймав
заходів для обмеження або зменшення
впливу шкідливих факторів на своїх
працівників.

Втрата працездатності, яка встановлена
висновком МСЕК, сама по собі свідчить
про спричинення моральної шкоди,
оскільки стан здоров'я потерпілого
погіршено.

Порушення здоров'я, пов'язане з втратою
професійної працездатності, завжди є
пов'язаним з певним хвилюванням,
відчуттям фізичного болю, незручності,
обмеженості, тобто з моральними
стражданнями.

Вирішуючи спір про відшкодування
моральної шкоди суд враховує характер,
обсяг моральних страждань, яких зазнав
позивач унаслідок погіршення стану
здоров'я у зв'язку з профзахворюванням,
виходить із засад розумності,
справедливості, ґрунтуючись на доказах
по справі та положеннях ст.237-1 КЗпП
України, тому вважає, що відшкодуванню
підлягає моральна шкода у розмірі,
вказаному позивачем, а саме в розмірі
30000 гривень 00 копійок.

Керуючись вимогами ст.ст.212-215 ЦПК
України, ст. cт.153, 237-1 КЗпП України, ст.1167
ЦК України, постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» з змінами, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25.05. 2001 р., суд,

В и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ДП
«Первомайськвугілля» моральну шкоду в
розмірі 30000 гривень 00 копійок
(тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному суді Луганської області
через Первомайський міський суд
Луганської області протягом десяти діб
з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти діб з дня отримання
копії судового рішення.

Суддя