№2/760/1280/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого -судді Зінченко
С.В.,

при секретарі Шевчук
Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
безпідставно набутих коштів, в якому
просив стягнути з відповідача 531771
гривню 14 копійок, з яких 367443,40 гривень
коштів, що безпідставно набуті
відповідачем та перебувають у його
користуванні, 46584,78 гривень процентів
за користування коштами, 18633,91 гривень,
які складають 3% річних, а також 99109,05
гривень упущеної вигоди, яку б позивач
міг отримати в разі вчасного
повернення коштів відповідачем.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що рішенням Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.06.2013 року
встановлено факт відсутності між
сторонами угоди від 29.02.2012 року про
надання послуг, за якою ОСОБА_2 і
отримано грошові кошти в сумі 46000
доларів США.

Як вказує позивач, за умови відсутності
вказаної угоди грошові кошти в сумі 46000
доларів США є такими, що безпідставно
набуті ОСОБА_2, а тому підлягають
стягненню з останнього з нарахуванням
відсотків за їх використання та 3%
річних у вказаному вище розмірі та
відповідно із стягненням на користь
позивача упущеної ним вигоди, оскільки
дані кошти мали б бути ним розміщені на
депозитному вкладі із відповідним
отримання певної вигоди.

Під час розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача 532042 гривні 94
копійки, з яких 367443,40 гривень коштів, що
безпідставно набуті відповідачем та
перебувають у його користуванні, 46584,78
гривень процентів за користування
коштами, 18633,91 гривень, які складають 3%
річних, а також 99308,85 гривень упущеної
вигоди, яку б позивач міг отримати в
разі вчасного повернення коштів
відповідачем.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, направив до суду
заяву, в якій позовні вимоги підтримав
та просив їх задовольнити, проти
заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
проведення засідання повідомлявся
належним чином, а тому суд з
урахуванням згоди представника
позивача вважає за можливе провести
заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з матеріалів цивільної
справи, рішенням Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12.06.2013 року (а.с. 25-32)
встановлено факт відсутності між
сторонами угоди від 29.02.2012 року про
надання послуг, за якою ОСОБА_2 отримано
грошові кошти в сумі 46000 доларів США.

Факт отримання ОСОБА_2 вказаної суми
грошових коштів підтверджується також
копіями позовної заяви останнього від
23.04.2012 року (а.с. 10-15) та позовної заяви
від 19.06.2012 року (а.с. 17-23), що подавалися
ним до Маріїнського районного суду
Донецької області та Волноваського
районного суду Донецької області.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарський або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

В свою чергу відповідно до ст. 1214 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатньої
правової підстави, зобов'язана
відшкодувати всі доходи, які вона
одержала або могла одержати від цього
майна з часу, коли ця особа дізналася
або могла дізнатися про володіння цим
майном без достатньої правової
підстави. З цього часу вона відповідає
також за допущене нею погіршення майна.
У разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Виходячи з викладеного, суд вважає
позовні вимоги в частині підстав для
стягнення з відповідача безпідставно
одержаних коштів обґрунтованими.

Як вбачається з поданого позивачем
розрахунку, з відповідача підлягає
стягненню 532042 гривні 94 копійки, з яких
367443,40 гривень коштів, що безпідставно
набуті відповідачем та перебувають у
його користуванні, 46584,78 гривень
процентів за користування коштами,
18633,91 гривень, які складають 3% річних.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги
позивача щодо стягнення на його
користь упущеної вигоди в сумі 99308,85
гривень, які б він міг отримати за
звичайних обставин на підставі
Договору довгострокового банківського
вкладу «Прибутковий» від 14.03.2012 року,
копія якого є в матеріалах справи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під
час ухвалення рішення суд вирішує, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

На підставі викладеного, суд приходить
до остаточного висновку про
обґрунтованість та доведеність
позовних вимог, а отже і необхідності
їх задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
1212, 1214 ЦК України та керуючись ст.ст. 10,
11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 232, 294, 296
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 532042 гривні 94
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3341
гривню 00 копійок судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з для отримання
його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зінченко