Справа № 639/3979/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р. Жовтневий районний
суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко
В.Б.,

при секретарі - Полікарповій Г.В.

за участю позивача- Парфьонова В. Й.

представника позивача -ОСОБА_1

представника відповідача -Омельченко
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом:

ОСОБА_3 до Державного підприємства
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченко» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ДП
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченко» (далі ДП «ХПЗ ім. Т.Г.
Шевченка») про стягнення
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 14075 грн.44 коп. та середнього
заробітку за час затримки остаточного
розрахунку в сумі 43160 грн. 70 коп. В
подальшому позивач зменшив розмір
своїх вимог та просив стягнути
заборгованість у розмірі 17 грн.,
оскільки решта частина стягнута за
судовим наказом № 2-н-435/2011 р., виданим
Жовтневим районним судом м.Харкова
25.03.2011 р., середній заробіток за час
затримки розрахунку станом на 19.06.2014 р. -
30949 грн. 38 коп. У судовому засіданні
позивач та його представник позовні
вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача ДП «ХПЗ
ім. Т.Г. Шевченка» - позовні вимоги
визнала частково та не заперечувала
проти виплати заборгованості по
заробітній платі, а також середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільнені в розмірі 9365 грн. 52 коп., з
урахуванням утримань та графіку роботи
підприємства .

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Позивач ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з ДП «ХПЗ
ім.Т.Г.Шевченка» з 14.05.1968 р. та
звільнений 14.09.2012 р. за згодою сторін за
п.1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно ст.ст.21, 115 Кодексу законів
про працю України працівник
підприємства , установи, організації
зобов'язується виконувати роботу,
визначену трудовою угодою, а власник
підприємства, установи, організації
або уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату
регулярно у строки, встановлені
колективним договором, але не рідше
двох разів на місяць. За правилами ст. 116
КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, провадиться в день
звільнення.

Як вбачається з наданої
відповідачем 24.02.2014 р. довідки,
заборгованість підприємства по
заробітній платі на день звільнення
позивача, складає 14075 грн. 44 коп. При
цьому, заборгованість за березень-
грудень 2010 р. в сумі 8755 грн. стягнута з
відповідача судовим наказом, виданим
Жовтневим районним судом м.Харкова
18.04.2014 р. Решта заборгованості за
січень-березень, червень-липень 2011 р. у
розмірі 5303 грн. 44 коп. стягнута на
підставі посвідчення НОМЕР_1 від 13.12.2011
р. Заробітна плата , що залишилася
невиплаченою ОСОБА_3 у розмірі 17 грн.
підлягає примусовому стягненню . Сума
заборгованості сторонами не
оспорюється.

Статтею 117 КЗпП України
передбачено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

В абзаці 1 п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 року
№13 «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку
при звільненні, що працівникові не
були виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у
цей день не був на роботі, - наступного
дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Абз.2 п.8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100
(далі Порядок) передбачено, що після
визначення середньоденної заробітної
плати як розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику,
здійснюються нарахування загальної
суми середнього заробітку, яка
обчисляється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Відповідно до довідки
підприємства від 24.02.2014 р. за № 014-272
середньоденний розмір заробітної
плати ОСОБА_3 на момент його звільнення
( 14.09.2012 р.) становить 70 грн. 18 коп.

Абз.3 п.8 Порядку встановлено, що
середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарних місяця згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

При визначенні кількості днів, які
повинні бути оплачені ОСОБА_3 на
підставі ст.117 КЗпП України суд
керується листами Міністерства праці
та соціальної політики України «Про
розрахунок норм тривалості робочого
часу» на 2012, 2013, 2014 роки №9050/0/14-12/13 від
21 серпня 2012 р., № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 р.
відповідно. Таким чином, з 15.09.2012 р. по
день винесення судом рішення, число
робочих днів у розрахунковому періоді
буде становити у 2012 році - 76 днів день, у
2013 році - 251 день, у 2014 році - 114 днів, а
всього 441 день. Сума середнього
заробітку за час затримки кінцевого
розрахунку при звільненні станом на
19.06.2014 року складає 30949 грн. 38 коп.(70,18
грн. х 441 робочий день = 30949,38 грн.)

Доводи представника позивача
щодо визначення розміру середнього
заробітку за час затримки остаточного
розрахунку при звільнені з урахуванням
графіку роботи підприємства, суд
вважає необґрунтованими, тому як
графік роботи з 01.10.2012 р. встановлено
наказами по підприємству після
звільнення позивача з роботи, а дія
наказів підприємства на звільненого
працівника не поширюється.

За таких обставин суд вважає, що
вимоги позивача про стягнення
заборгованості з заробітної плати та
середнього заробітку за весь час
затримки ґрунтуються на законі, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача судовий збір в дохід
держави.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 116, 117 Кодексу
законів про працю України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
Державного підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченко» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні-
задовольнити.

Стягнути з Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченко» на користь ОСОБА_3
заборгованість по заробітній платі -17
грн., середній заробіток за час
затримки остаточного розрахунку- 30949
грн. 38 коп., а всього -30966 грн. ( тридцять
тисяч дев'ятсот шістдесят шість грн.) 38
коп.

Стягнути з Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченко» на користь держави судовий
збір в сумі 309 грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя -