Провадження № 22-ц/790/3353/14
1 інстанції - Нев’ядомський
Категорія: із договорів
Доповідач - Бородін М.М.
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Бородіна М.М.,

суддів колегії - Швецової
Л.А., Карімової Л.В.

при секретарі - Рудь О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Київського районного
суду м. Харкова від 24 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_6, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_7,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири та
зобов'язання повернути
правовстановлюючі документи, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась у суд
з позовом до ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири та зобов'язання повернути
правовстановлюючі документи.

На обґрунтування своїх вимог позивач
вказувала, що 21 березня 2012 року між нею
та ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за
№ 333, а 20 червня 2012 року зареєстрований
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» за № П-2-11253.

До укладення вказаного договору
купівлі-продажу, 3 листопада 2011 року нею
було укладено договір позики з ОСОБА_8,
за яким вона отримала від останнього 13
000 доларів США та зобов'язалась
повернути кошти через 2 місяці зі
сплатою відсотків за користування
ними. Для забезпечення виконання умов
договору позики нею було укладено
договір іпотеки, предметом якого була
квартира АДРЕСА_1. Своїх зобов'язань за
договором позики вона не виконала і
ОСОБА_8 запропонував отримати кредит у
нового кредитора - ОСОБА_9 Усі документи
щодо нового договору кредиту ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 готували самі, попередивши, що
договір буде підписувати дружина
ОСОБА_9 - ОСОБА_5

21 березня 2012 року між нею та ОСОБА_5 було
укладено договір позики, як у
подальшому з'ясувалось - договір
купівлі-продажу спірної квартири, за
яким її вартість складала 25 000 доларів
США, але різницю заборгованості і
вартості квартири їй ніхто не сплатив,
ввівши в оману. Укладаючи договір
купівлі-продажу вона вважала, що
підписує договір іпотеки, яким мало б
бути забезпечено виконання зобов'язань
щодо повернення в строк до грудня 2012
року коштів у розмірі 50 000 грн. Наміру
продавати квартиру вона не мала,
договір купівлі-продажу є фактично
удаваним правочином, її волевиявлення
не було спрямоване на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
не відповідало її внутрішній волі, що є
підставою для визнання такого
правочину недійсним.

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення
позовних вимог у справі заперечувала.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 24 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги ОСОБА_4 зазначає, що ухвалене
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, судом
неповно з'ясовані обставини, що є
суттєвими для правильного та законного
вирішення справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися відповідно до статті 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 21
березня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 333, а 20
червня 2012 року зареєстрований КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» за № П-2-11253.

Зазначений договір укладений та
оформлений відповідно до вимог
цивільного законодавства.

Пунктом 12 вказаного договору
передбачено, що сторони у момент
укладання цього договору
усвідомлювали (і усвідомлюють )
значення своїх дій і могли (можуть)
керувати ними, розуміють природу цього
правочину, свої права та обов'язки за
договором, правочин вчиняється з
наміром створення відповідних
правових наслідків (не є фіктивним), цей
правочин не приховує інший правочин (не
є удаваним) та ін..

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
позивач не надала жодних доказів того,
що спірний договір був вчинений під
впливом обману та приховував договір
іпотеки.

У справі відсутні будь-які письмові
відомості, що між нею та іншими особами
укладалися договори позики, які були
забезпечені договором іпотеки,
предметом яких була спірна квартира.

Інші доводи висновків суду першої
інстанції не спростовують.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
підстав для зміни чи скасування не
встановлено.

На підставі наведеного та ст. ст. 308, 314,
317 ЦПК колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 24 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно, суддя