АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/ 1857 /2014
інстанції: Бойко М.Є.
Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 12 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Приходько Л.А.

Суддів: Бездрабко В.О.

Борка А.Л.

при секретарі: Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 16 квітня 2014
року та за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на додаткове рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області
від 06 травня 2014 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про спростування недостовірної
інформації , яка ганьбить честь,
гідність, ділову репутацію ,
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 16 квітня
2014 року позов ОСОБА_2 задоволений
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди
грошові кошти в сумі 3000грн. У
задоволені решти позовних вимог
відмовлено. У задоволені зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в
повному обсязі.

Додатковим рішенням Новокаховського
міського суду Херсонської області
від 06 травня 2014 року визнано
недостовірними та такими, що
принижують честь, гідність та
ділову репутацію відомості поширені
ОСОБА_3 12-19.09.2013 року в присутності
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про наявність
у ОСОБА_2 венеричного захворювання.
Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 415.37грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права, на не вирішення судом всіх
позовних вимог, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким визнати недостовірними та такими,
що принижують честь, гідність та
ділову репутацію відомості поширені
ОСОБА_3 12-19.09.2013 року в присутності
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Зобов'язати
ОСОБА_3 спростувати відомості,
поширені нею у спосіб найбільш
близький до способу їх поширення.
Стягнути з відповідачки на її
користь 20000гр. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_3 в апеляційних скаргах
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права допущених судом при ухвалені
як рішення у справі так і додаткового
рішення, просила скасувати рішення
та додаткове рішення суду та
ухвалити нове, яким у задоволені
первісного позову відмовити та
задовольнити зустрічний позов.

Під час розгляду справи ОСОБА_2, та
її представник ОСОБА_12, свою
апеляційну скаргу підтримали,
уточнивши вимоги апеляційної скарги
просили скасувати рішення в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким визнати недостовірними
та такими, що принижують честь,
гідність та ділову репутацію
відомості поширені ОСОБА_3 12-19.09.2013
року в присутності ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 Зобов'язати ОСОБА_3
спростувати відомості, поширені нею
у спосіб найбільш близький до
способу їх поширення. Стягнути з
відповідачки на її користь 20000гр. в
рахунок відшкодування моральної
шкоди. Рішення в частині відмови у
задоволені зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 залишити без змін.
Апеляційні скарги ОСОБА_3 не визнали
посилаючись на її необґрунтованість.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_13, які
приймали участь у розгляді справи в
режимі відеоконференції, свої
апеляційні скарги підтримали в
повному обсязі. Просили рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення
яким у задоволені первісного позову
відмовити та задовольнити
зустрічний позов. Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 не визнали посилаючись на її
необґрунтованість.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймають участь у розгляді справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення, в межах
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

Так, ст. 297 ЦК України визначено, що
кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, за
правилами ст. 277 ЦК України, має право
на відповідь, а також на спростування
цієї інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 15 постанови «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» N 1, від 27.02.2009, при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснюватись
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

Статтею 280 ЦК України визначено, що
якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано майнової та (або)
моральної шкоди, ця шкода підлягає
відшкодуванню.

Моральна шкода , згідно вимог п.4
ч.2 , ч.3 ст. 23 ЦК України полягає,
зокрема у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи, та відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до
встановлених судом обставин у другу
декаду (12-19) вересня 2013 року ОСОБА_3
розповсюджувала серед односельців
чутки щодо аморальної поведінки
ОСОБА_2, наявності у неї венеричного
захворювання, зараження ним інших
осіб, які не відповідають дійсності і
порочать честь та гідність позивачки.

Вказані висновки суду ґрунтуються
на підставі досліджених судом, з
дотриманням вимог цивільного
процесуального законодавства,
доказах, яким дана належна оцінка.
Так, допитані судом першої
інстанції свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 надали пояснення про те, що в
період 12-19 вересня 2013 року ОСОБА_3 в
розмові з кожним із них окремо
говорила, що ОСОБА_2 веде аморальний
спосіб життя та хворіє на венеричне
захворювання. Пояснення вказаних
свідків узгоджуються між собою по
суті та в деталях, є послідовними і
неупередженими. Крім того, пояснення
свідка ОСОБА_5 об'єктивно
підтверджуються іншими доказами,
зокрема журналом прийому громадян з
особистих питань завідуючи я/с
«Калінка» в якому міститься запис про
звернення 12.09.2013 року ОСОБА_3 з
приводу морального обліку вихователя
ОСОБА_2 у зв'язку із чим останній
було рекомендовано пройти медичне
обстеження.

Доводи апелянта ОСОБА_3 та її
представника, про те, що викладені
судом в рішенні свідчення вказаних
свідків не відповідають дійсності, є
перекрученими та неповними, не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи, оскільки відповідно
до відтвореного технічного запису
судового засідання від 18.12.2013року
кожний з цих свідків однозначно
пояснив, що в вересні 2013 року ОСОБА_3
в розмові особисто з кожним із них
говорила, що ОСОБА_2 веде аморальний
спосіб життя та хворіє на венеричне
захворювання.

Суд належно оцінив пояснення
свідків ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 ОСОБА_21, та
ґрунтовно не прийняв їх до уваги,
оскільки вказані свідки не були
очевидцями розмов між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а тому не
можуть знати достовірно увесь зміст
цих розмов. Крім того, вказані
пояснення свідків не підтвердженні
будь-якими об'єктивними доказами, а
пояснення ОСОБА_17, та ОСОБА_22, про
те, що ОСОБА_3 не могла
розповсюджувати чутки про аморальну
поведінку позивачки, ґрунтуються
лише на їх припущеннях.

З особової медичної книжки
вбачається, що згідно проведеного
18.09.2013 року медогляду
дерматовенерологом ОСОБА_2 - здорова
(а.с.156). На диспансерному обліку з
приводу венеричних та шкірних
захворювань, відповідно до листа КЗ
«Центральна міська лікарня м. Нова
Каховка» від 27.09.2013 №114/2276, ОСОБА_2 не
знаходиться(а.с.158).

Згідно висновків
судово-психологічної експертизи №011-14
від 11.03.2014 року(а.с.134-135), ОСОБА_2
внаслідок досліджуваних по справі
обставин перенесла легко виявлений
невротичний стан, що супроводжувався
порушенням настрою, негативними
переживаннями, відчуттям
принизливості, погіршенням
соціальних взаємовідносин,
порушенням сну, апетиту,
працездатності.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов правильного
висновку, що факти висловлювання
відповідачкою на адресу позивачки
недостовірної інформації 12-19 вересня
2013 року, що порочить її честь, гідність
та ділову репутацію знайшли своє
підтвердження, а тому вимоги про
визнання поширених відомостей
недостовірними та такими, що
принижують честь, гідність та ділову
репутацію позивачки, а також про
відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у принижені її честі,
гідності та ділової репутації є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди судом
враховано глибину та тривалість
моральних страждань, характер дій
винної особи, необхідність докладати
позивачем зусиль для захисту своєї
честі, гідності та ділової
репутації, також судом враховані
вимоги розумності і справедливості.
Зважаючи на те, що висновок
експертизи не має переважного
значення, порівняно з іншими доказами
суд першої інстанції підставно не
прийняв висновки судово-психологічної
експертизи в частині визначення
грошового відшкодування моральної
шкоди. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначений судом, 3000 грн., є
максимально адекватним завданій
шкоді.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог в частині зобов'язання
спростувати відповідачкою відомостей
шляхом вибачення перед нею та
спростування неправдивої інформації
у присутності свідків, суд першої
інстанції врахував роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України, які
містяться у п. 26 постанови «Про
судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної чи юридичної особи» від
27.02.2009 №1, відповідно до яких суд не
вправі зобов'язати відповідача
вибачитися перед позивачем у тій чи
іншій формі, оскільки примусове
вибачення як спосіб судового
захисту гідності, честі та ділової
репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у ст.ст. 16,277 ЦК.

Оскільки відповідачкою поширювалася
інформація в приватних розмовах з
окремими особами, то обрати спосіб її
спростування найбільш близький до
способу її поширення неможливо. За
таких обставин колегія суддів
вважає, що визнання судом поширених
відповідачкою відомостей про
аморальну поведінку ОСОБА_2 та про
наявність у неї венеричного
захворювання недостовірними та
такими, що порочать честь, гідність
та ділову репутацію і є належним
способом спростування цієї
інформації.

Зі змісту зустрічної позовної заяви
вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до
суду з цим позовом посилаючись на
неправомірне, на її думку, звернення
ОСОБА_2 до суду. При цьому позивачкою
за зустрічним позовом у позовній
заяві не наведено будь-яких обставин
на обґрунтування своїх позовних
вимог про поширення ОСОБА_2 стосовно
неї недостовірних відомостей та не
зазначено будь-яких доказів на
підтвердження цього.

За таких обставин суд першої
інстанції ґрунтовно відмовив у
задоволені зустрічних позовних
вимог, оскільки звертаючись до суду
з позовом про захист честі, гідності
та ділової репутації ОСОБА_2
здійснила реалізацію
конституційного права, передбаченого
ст. 40 Конституції України з наміром
захистити свої права, свободи та
законі інтереси, інформація викладена
в позовній заяві визначена підставою
цього позову і стосувалась його
предмета. Фактів поширення ОСОБА_2
будь-якої недостовірної інформації
відносно ОСОБА_3 судом не
встановлено.

Суд з достатньою повнотою встановив
дійсні обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дослідив
надані сторонами докази. Яким дав
належну оцінку та постановив законне
і обґрунтоване рішення.

Допущені судом порушення норм
процесуального права на які
посилається ОСОБА_3 в своїх
апеляційних скаргах, зокрема на
неналежне повідомлення про час та
місце судового засідання для
вирішення питання про ухвалення
додаткового рішення та інші, не
призвели до неправильного вирішення
справи по суті, а тому не є
підставою для скасування
правильного по суті судового
рішення.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 16 квітня 2014
року та додаткове рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 06 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: