ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________________________________________
Справа №201/2699/14-ц
Провадження №2/201/1100/2014
РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2014 р.
м.
Дніпропетровськ

Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Нижник І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Сидоренко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
філії Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
третя особа - Селянське (фермерське)
господарство «Зоря», про визнання
недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
зазначеним позовом до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
філії Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
третя особа - Селянське (фермерське)
господарство «Зоря» та просить визнати
недійсним договір поруки № 010/28-10/007-08/3Д
від 11 квітня 2008 року підписаний між ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_3 в
якому зобов'язання поручителя виражене
в розмірі 27 722,77 доларів США .

Позивач у позовній заяві та його
представник у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог,
посилалися на те, що 11.04.2008 р. між
відповідачем та СФГ «Зоря», головою
якого є позивач, укладено кредитний
договір № 010/28-10/007-08/Д на суму 140 тисяч
гривень, але відповідач не надавав
позики в сумі 140 тисяч гривень,
мотивуючи тим, що виник тимчасовий
дефіцит гривневих ресурсів. Через
декілька днів, а саме 14 квітня 2008 року
начальник Петриківського відділення
ВАТ «Райффайзен банк Аваль» Л.Волкова
запропонувала кредит в доларах США
еквівалентно 140 тисячам гривень. СФГ
«Зоря» (позичальник) є
сільгоспвиробником. Квітень місяць - це
гаряча пора у сільському господарстві,
необхідно всі польові роботи проводити
вчасно, а для цього потрібні кошти , щоб
придбати паливно-мастильні матеріали,
мінеральні добрива тощо. Враховуючи, що
банк запевняв неможливість здійснення
кредитування в гривні через її
відсутність і пропонував долари США,
позивач, 14 квітня 2008 року, як голова СФГ
«Зоря» підписав кредитний договір №
01028-10007-08Д в доларах США, який був
підготовлений працівниками ВАТ
"Райффайзен банк Аваль". Але, датою
укладання нового кредитного договору
було зазначено не фактичну дату
підписання (14.04.2008 р.), а дату підписання
першого гривневого кредитного
договору - 11.04.2008 року. В цей день, 14
квітня 2008 року, позивач підписав чимало
різних паперів, які готували
працівники банку. Других екземплярів
він не отримав, в той час було головним -
провести весняно-польові роботи.
Вищеописані події та обставини
встановлені у рішенні від 05.12.13 р.
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська у справі № -ц,
яке після перегляду в апеляційному
порядку, набрало законної сили. У цій
справі позивач та начальник
Петриківського відділення банку
«Аваль» Л.А.Волкова були допитані
свідками та пояснили, що 14.04.2008 року
кредитний договір № 01028-10007-08Д від 11.04.2008
р. ними змінено в частині валюти
кредиту, у зв'язку з відсутністю коштів
у відповідача в національній валюті
України. У жовтні 2012 року відповідач
пред'явив позивачу договір поруки №
01028-10007- 083Д від 11 квітня 2008 року, згідно
із яким він є поручителем на суму 27 722,77
доларів США по кредитному договору
№01028-10007-08Д від 11.04.08 р., але саме в цей
день, 11.04.08 р. договір поруки за
доларовий кредит, він не підписував.
Більш того, незважаючи на те, що кредит
був підписаний у доларах США через брак
гривні у Банку, 21 квітня 2008 року Банк,
видав позичальнику СФГ «Зоря» позику,
але не в доларах США, а в гривні.

Представник Відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала, посилаючись на те,
що Відповідач виконав свої
зобов'язання за Кредитним договором
належним чином, перерахувавши кошти в
розмірі - 27 722,77 доларів США на поточний
рахунок Третьої особи №НОМЕР_1, про що
свідчить Меморіальний валютний ордер
№ 0/007-08 Д від 18.04.2008 р. З поточного
рахунку №НОМЕР_1 кредитні кошти були
перераховані на рахунок НОМЕР_2 - для
здійснення продажу кредитних коштів
згідно заявки №01 від 18.04.2008 р. Третьої
особи. Після здійснення продажу долару
США кредитні кошти були зараховані на
поточний рахунок Позичальника №НОМЕР_1
в гривні, які після обміну склали суму -
134 455,43 гривен згідно до курсу
долару США 4,85 за 1 долар США.

Зазначена сума кредитних коштів була
перерахована згідно:

- платіжного доручення № 27 від
21.04.2008 р. СФГ «Зоря» в сумі 38 944,20 грн. на
TOB «Підприємство «Агроінтер» з
призначенням платежу за дизельне
томливо Л-0.20-62 та бензин А-76 згідно
рахунку фактури №А-1074 від 15.04.2008 р.

- платіжного доручення № 27 від
21.04.2008 р. СФГ «Зоря» в сумі 95 511,23 грн. на
ПП ОСОБА_6 з призначенням платежу
оплата за міндобрива «Нітроамофос» №1 6
P16K16 згідно рахунку №76 від 21.04.2008 р.

Зазначений порядок видачі кредитних
коштів визначений в розділі 5
Кредитного договору №010/28-10/007-08 А від
11.04.2008 р.

17.08.2009 р. до відповідача в особі
Центрального Дніпродзержинського
відділення ДОД «Райффайзен Банк Аваль»
надійшов лист від 13.08.2009 р. відповідно
до якого СФГ «Зоря» в особі голови
ОСОБА_3 (третя особа) запропонувала
внесення змін до кредитного договору №
010/28-10/007-08/3 Д від 1 1.04.2008 р. та до додатку
№ 1 графік повернення кредиту та сплати
відсотків шляхом підписання
додаткової угоди відповідно до якої
змінити валюту кредиту з долара США на
гривну по курсу 5,05 грн. за 1 долар
діючому на момент підписання
кредитного договору № 010/28-10/007-08Д від
11.04.2008 р. Зазначений лист підписаний
головою СФГ «ЗОРЯ» ОСОБА_3 та
Іпотекодавцем ОСОБА_1 Тобто, даний факт
свідчить в підтвердження розуміння
Позивача про наявність кредитного
договору в доларі США та відповідно про
наявність діючого по зазначеним
зобов'язанням договору іпотеки та
договору поруки У зв'язку із тим, що
Позичальник належним чином не
виконував умови Кредитного договору та
виникла заборгованість, Банком на
адресу Позичальника та Позивача було
направлено вимоги про виконання
зобов'язання та 06.09.2012 року Банком було
подано позовну заяву до Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинськ про
стягнення заборгованості з СФГ «Зоря»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 На даний час справа
розглядається в Баглійському
районному суді м. Дніпродзержинська.
Посилання позивача на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська по цивільній справі
№201/644/13 від 20.02.2013 р. та Ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10.04.2013 р. щодо того, що
судами встановлено валюту зобов'язання
за кредитним договором гривню не
відповідає дійсності, оскільки у
вищевказаних судових рішеннях вказано,
що в договорі іпотеки валютою
зобов'язання є гривня, тоді як фактично
між сторонами зобов'язання виникло у
доларах США, тобто кредитний договір
укладено у доларах США і видано 27 722,77
доларів США. Дані рішення суду свідчать
лише про відсутність внесення змін зі
сторони ОСОБА_1 до договору іпотеки
№010/28-10/007-08/1Д від 11.04.2008 року та
відсутності підстав вчинення
виконавчого напису оскільки наявний
спір, а виконавчий напис вчиняється у
без спірному порядку. Рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська № 201/10101/13-й від 05.12.2013
р. про визнання недійсним договору
поруки укладеного ОСОБА_1 жодних
посилань на укладення договору поруки
з ОСОБА_3 в рішенні суду немає, а тому
неправомірним є факт посилання
позивача на відсутність необхідності
встановлення обставин. При винесенні
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська основним
обґрунтування рішення суду базується
саме на свідченнях свідків натомість,
жодного письмового доказу підписання
договорів саме: 14.04.2008 року позивачем не
в цю справу ні до цивільної справи №
201/10101/13-ц не надавались.

Вислухавши пояснення Сторін,
дослідивши письмові докази по справі, з
урахуванням вимог законодавства про їх
належність, допустимість та взаємний
зв'язок між ними, суд встановив
наступні обставини, визначив
відповідні до них правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується дослідженими
доказами, наданими суду та залученими
до матеріалів справи, 11.04.2008 р. між ВАТ
"Райффайзен банк Аваль" та Селянським
фермерським господарством «Зоря»,
головою якого є позивач, укладено
кредитний договір № 010/28-10/007-08/Д на суму
140 тисяч гривень (а.с.11-13). 15.04.2008 р.
відповідач своїм листом інформував
Петриківську державну нотаріальну
контору про те, що у нього дефіцит
гривневих ресурсів та за згодою
позичальника, валюта кредитування
змінена на долари США (а.с.11). Відповідач
виконав свої зобов'язання за Кредитним
договором належним чином,
перерахувавши кошти в розмірі 27 722,77
доларів США на поточний рахунок
Третьої особи №НОМЕР_1, про що свідчить
Меморіальний валютний ордер № 0/007-08 Д
від 18.04.2008 р. (а.с.10). З поточного рахунку
№НОМЕР_1 кредитні кошти були
перераховані на рахунок НОМЕР_2 - для
здійснення продажу кредитних коштів
згідно заявки №01 від 18.04.2008 р. Третьої
особи. Після здійснення продажу долару
США кредитні кошти були зараховані на
поточний рахунок Позичальника №НОМЕР_1
в гривні, які після обміну склали суму -
134 455,43 гривен згідно до курсу долару США
4,85 за 1 долар США. Зазначена сума
кредитних коштів була перерахована
згідно платіжного доручення № 27 від
21.04.2008 р. СФГ «Зоря» в сумі 38 944,20 грн. на
TOB «Підприємство «Агроінтер» з
призначенням платежу за дизельне
томливо Л-0.20-62 та бензин А-76 згідно
рахунку фактури №А-1074 від 15.04.2008 р.;
платіжного доручення № 27 від 21.04.2008 р.
СФГ «Зоря» в сумі 95 511,23 грн. на ПП ОСОБА_6
з призначенням платежу оплата за
міндобрива «Нітроамофос» №1 6 P16K16
згідно рахунку №76 від 21.04.2008 р. (а.с.10
зворот, а.с.39). Зазначений порядок
видачі кредитних коштів визначений в
розділі 5 Кредитного договору
№010/28-10/007-08 А від 11.04.2008 р. Підставою для
проведення валюто-обмінних операцій
була заява голови СФГ «Зоря» ОСОБА_3
(а.с.40).

Судом також встановлено, що в
розпорядженні відповідача є договір
поруки № 01028-10007- 083Д від 11 квітня 2008
року, згідно із яким позивач є
поручителем на суму 27 722,77 доларів США
по кредитному договору № 01028-10007-08Д від
11.04.08 р. (а.с.5-6). Цей договір відповідач
пред'явив у Баглійському районному
суді м. Дніпродзержинська у цивільній
справі за його позовом до позивача про
стягнення заборгованості як с
поручителя. Окрім цього договору
поруки, існує також аналогічний
договір поруки з таким же номером
№01028-10007- 083Д від 11 квітня 2008 року, згідно
із яким поручителем на суму 27 722,77
доларів США по кредитному договору №
01028-10007-08Д від 11.04.08 р. є також ОСОБА_1
(а.с.14-16), але цей договір поруки визнано
недійсним рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05.12.13 р. у справі № -ц (а.с.13). Це
рішення залишено в силі ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27.02.2014 р. (а.с.61). У цій справі
позивач та начальник Петриківського
відділення банку «Аваль» Л.А.Волкова
були допитані свідками та пояснили, що
14.04.2008 року кредитний договір №
01028-10007-08Д від 11.04.2008 р. ними змінено в
частині валюти кредиту, у зв'язку з
відсутністю коштів у відповідача в
національній валюті України та ця
зміна відбулася шляхом
«перепідписання» 14.04.2008 р. кредитного
договору на нових умовах - на умовах
надання кредиту в доларах США, але цей
договір було датовано «задньою датою» -
11.04.2008 р. За таких обставин, суди дійшли
висновку про те, що підписуючи спірний
договір, позивачка не мала наміру його
укладати на умовах валюти та розміру
основного зобов'язання в сумі 27722,77
доларів США, тобто її волевиявлення не
було спрямоване на укладання цього
договору, про що свідчить відсутність
факту внесення змін у встановленому
законом порядку в первісний договір, в
якому в якості валюти зобов'язання було
зазначено гривні, а тому є підстави для
визнання спірного договору недійсним.

Окрім того, рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
20.02.13 р. у справі № 20164413-ц виконавчий
напис, вчинений 26 березня 2010 р.
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за кредитним договором № 01028-10007-08Д від
11.04.08 р. визнано таким, що не підлягає
виконанню з моменту його вчинення
(а.с.16-17). Зазначене рішення залишено в
силі Апеляційним судом
Дніпропетровської області (а.с.18-19). При
цьому апеляційна інстанція дійшла
наступного висновку: посилання Банку
на те, що позичальник, відповідно до
кредитного договору, укладеного між
СФГ «Зоря» та ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» 11 квітня 2008 року, отримав кредит
у доларах США, а саме у сумі 27 722,77
доларів США, а також посилання на те, що
відповідно до договору поруки,
укладеним між Банком та ОСОБА_1 11 квітня
2008 року, поручитель за виконання
зобов'язань СФГ «Зоря» за
вищезазначеним кредитним договором,
зобов'язався повернути кредит у сумі 27
722,77 доларів США, не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції. Сторони
надали суду відмінні один від одного
тексти кредитних договорів щодо валюти
кредитування, що свідчить про
неналежне узгодження умов цього
договору із боку банку. Зазначення у
кредитному договорі, а також у
договорах поруки і іпотеки суми
отриманого кредиту у різних валютах
свідчить про те, що банк не узгодив
істотні умови договору із поручителем,
оскільки визначення боргу за кредитним
договором із різних грошових одиниць
впливає на суму боргу, а як наслідок
цього - на обсяг прав та обов'язків
поручителя.

Правовідносини, що виникли між
сторонами законодавчо врегульовані
наступним чином:

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України,
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Аналізуючи досліджені по справі докази
та вищевказані факти, встановлені під
час розгляду справи у їх співставленні
між собою та наведеними законодавчими
нормами, вирішуючи заявлені позивачем
позовні вимоги, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

У відповідності до п.9 ч.2 ст.129
Конституції України серед основних
засад судочинства визначено, зокрема,
обов'язковість рішення суду.

Стаття 124 Конституції України
передбачає, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що судові рішення, які набрали законної
сили, є обов'язковими до виконання
усіма органами державної влади,
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Згідно ст.59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлено ці обставини.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про те, що позивач підписував
договір поруки за виконання третьою
особою кредитних зобов'язань перед
відповідачем двічі - 11.04.2008 р. та 14.04.2008 р.
При цьому, підписуючи спірний договір
поруки 11.04.2008 р., позивач мав на меті
поручитися за виконання кредитних
зобов'язань третьою особою перед
відповідачем, виражених у гривні. Це
випливає з того, що 11.04.1008 р. між третьою
особою та відповідачем був підписаний
саме гривневий кредитний договір із
зазначенням валюти та розміру
основного зобов'язання - 140000 грн. В
подальшому, «перепідписуючи» цей
кредитний договір 14.04.2008 р., його
сторони належним чином у встановленому
законом порядку змін до нього не
внесли, а, змінивши валюту зобов'язання
на долари США, спотворили дату його
підписання та замість справжньої дати
підписання договору 14.04.2008 р., зазначили
дату, що вже минула - 11.04.2008 р., коли
насправді договір про надання саме
валютного кредиту не укладався. Цей
факт встановлений вищезгаданими
судовими рішеннями та, відповідно до ч.3
ст.61 КПК України, не потребує
доказуванню. Відповідно, позивач саме
11.04.2008 р. не міг поручитися за доларові
кредитні зобов'язання третьої особи,
оскільки таких зобов'язань на той час
не існувало, це, в свою чергу, означає,
що дата на спірному договорі поруки
позивача перед відповідачем за
доларові зобов'язання третьої особи -
14.04.2008 р., теж є спотвореною, у зв'язку з
чим зміст цього договору не відповідає
дійсності та вимогам ст.ст.203, 640 ЦК
України. З вищевикладеного випливає, що
підписуючи 14.04.2008 р. спірний договір
поруки за доларовий кредит, позивач
помилявся щодо обставин стосовно цього
договору, які мають істотне значення.
Відповідно, на підставі ст.215 ЦК України
спірний договір має бути визнано
недійсним, а відтак, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача мають
бути стягнуті грошові кошти у розмірі
сплати ним судового збору в рахунок
відшкодування цих судових витрат.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст.11, 15, 16, 202, 203, 215, 216, 229, 236, 546, 553, 638, 640
ЦК України, ст.ст.10,11,15,57-64,88,158,159,212-215, 256
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
філії Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
третя особа - Селянське (фермерське)
господарство «Зоря», про визнання
недійсним договору поруки -
задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №
010/28-10/007-08/3Д від 11 квітня 2008 року
підписаний між ВАТ «Райффайзен банк
Аваль» та ОСОБА_3 в якому зобов'язання
поручителя виражене в розмірі 27 722,77
доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Дніпропетровської філії
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на користь
ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. в рахунок
відшкодування його витрат по сплаті
судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення через Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська.

Суддя
С.С. Федоріщев