Справа № 369/112/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В. Провадження №
22-ц/780/3338/14 Доповідач у 2 інстанції
КасьяненкоКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Мельника Я.С.

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
03 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по виплаті
аліментів, неустойки за прострочення
сплати аліментів та стягнення
аліментів на повнолітню дитину,яка
продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по виплаті аліментів,
неустойки за прострочення сплати
аліментів та стягнення аліментів на
повнолітню дитину, яка продовжує
навчання.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона з відповідачем перебували
в зареєстрованому шлюбі з 22.10.1994 року по
13.07.1999 року.

Під час перебування у шлюбі у них
народилася донька ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1,
на яку відповідач за рішенням суду
сплачував аліменти на її утримання в
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку.

Виконання рішення суду здійснюється в
примусовому порядку відділом
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції. Проте аліменти
сплачувались нерегулярно та не в
повній мірі

В зв'язку з чим станом на 30.07.2013 року
заборгованість відповідача зі сплати
аліментів складає 30 029,15 грн.

Розрахунок суми заборгованості
підтверджено довідкою-розрахунком
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від
09.10.2013 року № 7090,7091.

Та обставина, що відповідач частково
сплачував аліменти свідчить як про
неналежне виконання грошового
зобов'язання, так і має значення при
визначенні розміру неустойки.

Відповідно до розрахунку неустойка
(пеня) за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання становить 12 606,19
грн.

Крім того її донька після закінчення
середньої школи вступила до вищого
навчального закладу «Київський
національний торгово-економічний
університет» на перший курс денної
форми навчання. На цей час їй
виповнилось вісімнадцять років.

Тому має продовжуватись стягнення
аліментів з відповідача з усіх видів
заробітку на утримання доньки ОСОБА_3
на період навчання, але не більше, ніж
до досягнення нею 23 років. Строк
навчання доньки 4 курси, тобто до 2017
року.

Відвідування денної форми вимагає
коштів з урахуванням вартості
підручників, комп'ютера, оплати послуг
інтернету, проїзду до навчального
закладу.

Відповідач працює та отримує
заробітну плату, тому вважала
можливим стягувати з відповідача
аліменти у твердій грошовій сумі у
розмірі 550,00 грн.

Визначення зазначеної суми
обґрунтовувала тим, що сплата за
чотири роки навчання становить
відповідно до договору 75 000,00 грн.,
також для якісного навчання дитині
необхідно придбати комп'ютер, який
коштує не менше 5 000,00 грн., підручники
(кожний з яких коштує в середньому 120,00
грн., а також проїзд з місця проживання
до навчального закладу в середньому в
місяць 450,00 гривень.

Тому просила стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь заборгованість по виплаті
аліментів у розмірі 30 029,15 грн.,
неустойку за прострочення сплати
аліментів у розмірі 12 606,19 грн. та
кошти на утримання (аліменти)
повнолітньої доньки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у
твердій грошовій сумі в розмірі 550,00
грн. щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення цього позову і до
досягнення дитиною 23 років, з постійним
проведенням індексації згідно чинного
законодавства України.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
03 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 заборгованість по виплаті
аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у
розмірі 28 740,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання повнолітньої
доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на період
навчання, в сумі 350,00 грн., щомісячно,
починаючи з 02.01.2014 року по досягнення
нею 23-х річного віку.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення в частині
задоволення судом позовних вимог та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільної^ судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тим; доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що сторони 22.10.1994
року зареєстрували шлюб у
Шпитьківській сільській раді
Києво-Святошинського району Київської
області, про що в книзі реєстрації
актів зроблено запис № 23.

Під час перебування у шлюбі, у них
народилася донька ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між сторонами шлюб було розірвано, про
що в книзі про реєстрацію актів про
розірвання шлюбу зроблено запис 13.07.1999
року за № 278.

Рішенням Киво-Святошинського
районного суду Київської області
стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь
ОСОБА_2 (ОСОБА_2.) в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку на утримання їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, на
підставі чого був виданий виконавчий
лист № 2-819, згідно якого постановою 860/5
від 04.11.2005 року державний виконавцем
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ відкрито
виконавче провадження.

Згідно довідки розрахунку
заборгованості по несплаті аліментів
від 12.02.2014 року № 859/12 наданої ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ
заборгованість ОСОБА_1 з урахуванням
сплачених в 2013 році 1 640,00 грн. станом на
30.07.2013 року становить - 28 740,87 грн.

В матеріалах справи відсутні дані,
що вищезазначене виконавче
провадження закрите, або виконавчий
документ повернутий стягувачу.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 заборгованості по
виплаті аліментів на утримання дочки
ОСОБА_3 у розмірі 28 740,87 грн., суд
посилався на ст. 74 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме: Спір
щодо розміру заборгованості із сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом.

Однак вищезазначена норма права
була застосована судом першої
інстанції помилково, оскільки вона
передбачає саме порядок вирішення
спору стосовно розміру заборгованості
по аліментам, а не її стягнення.
Винесення судового рішення про
стягнення заборгованості по аліментам,
а не про встановлення розміру
заборгованості по аліментам створює
правові наслідки виникнення у
позивачки права отримати виконавчий
документ про стягнення коштів на
підставі рішення суду про стягнення
заборгованості по аліментам.

Тобто виникає ситуація коли
державний виконавець, в рамках
виконавчого провадження, по виконанню
судового рішення про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2
(ОСОБА_2.) в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку на утримання їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, що на
даний час відкрите, буде проводити
виконавчі дії по стягненню
заборгованості по аліментам з ОСОБА_1 у
розмірі 28 740,87 грн. і в той час позивачка
матиме право отримати в суді
виконавчий лист по виконанню
оскаржуваного рішення суду про
стягнення заборгованості по аліментам
та подати його до виконавчої служби для
його примусового виконання, що
призведе до стягнення заборгованості
по аліментам з ОСОБА_1 у подвійному
розмірі, оскільки 28 740,87 грн. буде
стягнуто на підставі виконавчого листа
№ 2- 819, на підставі якого відкрите
виконавче провадження, а 28 740,87 грн. буде
стягнуто на підставі виконавчого
листа, що буде виданий у випадку якщо
оскаржуване рішення набере законної
сили.

Оскільки позивачка не заявляла
позовних вимог до суду про визначення
судом розміру заборгованості по
аліментам, а просила суд стягнути з
відповідача заборгованість по
аліментам, в той час як державним
виконавцем проводяться дії по
стягненню цієї заборгованості, тому в
цій частині вимог слід відмовити.

Частково задовольняючи позовні
вимоги в частині стягнення коштів на
утримання повнолітньої доньки, яка
продовжує навчання суд І інстанції
виходив з того, що відповідно до ст.199
СК України якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Ч.2 ст.182 СК України визначено, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу.

16 серпня 2013 року між Київським
національним торговельно-економічним
університетом та ОСОБА_3 укладено
Договір № 6921д/6к2013 про навчання
(підготовку) терміном на 3 роки 10
місяців. Загальна вартість освітньої
послуги становить 69 360,00 грн.

При визначенні розміру аліментів суд
обґрунтовано виходив з положень ст. 182
СК України та довідки про доходи
відповідача , при цьому врахував
матеріальний стан та стан його
здоров'я, наявність інших дітей які
знаходяться на утриманні відповідача.

Колегія погоджується з такими
висновками суду , які належним чином
обґрунтовані і відповідають вимогам
закону.

Керуючись ст.ст. 309,316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
квітня 2014 року скасувати в частині
стягнення заборгованості по виплаті
аліментів та в цій частині ухвалити
нове про відмову в позові, в решті
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: