УХВАЛА

іменем України

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне
підприємство «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»,
про встановлення факту постійного
проживання в якості члена сім'ї
наймача, визнання недійсним
розпорядження про приватизацію
квартири та свідоцтва про право
власності на квартиру, визнання права
користування жилим приміщенням, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 30 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 30 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне
підприємство «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»,
про встановлення факту постійного
проживання в якості члена сім'ї
наймача, визнання недійсним
розпорядження про приватизацію
квартири та свідоцтва про право
власності на квартиру, визнання права
користування жилим приміщенням,
посилаючись на те, що він є
зареєстрованим та фактично проживає у
квартирі АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_4 є дружина його
покійного дядька по матері - ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Предметом спору є право володіння,
користування та розпорядження
двокімнатною квартирою АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_7 на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло № 7290, виданого
управлінням комунальних ресурсів
Донецької міської ради 22 грудня 2008
року.

У зазначеній вище квартирі він
проживає постійно і безперервно як
член сім'ї наймача з 1992 року, тобто з
5-річного віку. У квартирі зберігається
все його особисте майно. Про те, що його
дядько ОСОБА_7 приватизував квартиру,
він не знав до літа 2010 року. Відповідач
ОСОБА_4 та треті особи - ОСОБА_5 і ОСОБА_6
йому про це не повідомляли та документи
про право власності на квартиру не
показували.

Йому стало відомо від матері ОСОБА_5 про
те, що ОСОБА_4 восени 2010 року звернулася
із позовом до Будьоннівського
районного суду м. Донецька, в якому він
зазначений у якості відповідача, й вона
вимагає його виселення із квартири.

Зазначав, що спірна квартира була
надана в користування у березні 1960 року
його діду ОСОБА_8, бабі ОСОБА_9 та їхнім
двом дітям: його матері ОСОБА_5 й
дядькові ОСОБА_7

За життя діда ОСОБА_8 він (дід) був
основним квартиронаймачем, з яким було
укладено договір найму житлового
приміщення (квартири). Дід помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його смерті
особовий рахунок та договір найму було
переоформлено у встановленому
законодавством порядку на бабу ОСОБА_9

Його (позивача) батько ОСОБА_10 помер у
ІНФОРМАЦІЯ_3 році, після чого його мати
з дітьми повернулася до батьківської
квартири для постійного проживання. Її
дії були повністю погоджені з дідом і
бабою.

Починаючи з 1992 року він із братом та
матір'ю проживали у квартирі з дідом і
бабою. Стверджував, що його мати разом
із старшим братом та з ним, який на той
час був неповнолітнім, на законних
підставах за згодом діда, баби та
дядька вселилася до квартири.

На кого було переоформлено особовий
рахунок на квартиру до смерті ОСОБА_7,
йому відомо не було. У квартирі він був
зареєстрований за життя ОСОБА_7 за його
пропозицією та наполяганням. Питаннями
реєстрації займалася мати позивача
ОСОБА_5 та дядько ОСОБА_7, він лише через
дядька надав паспорт до житлової
організації.

За час проживання у квартирі з
настанням повноліття він ніс і до
сьогодні несе витрати з утримання
житла.

Вважав, що ОСОБА_7, правонаступником і
спадкоємцем якого є відповідач ОСОБА_4,
здійснив приватизацію квартири у
спосіб та порядок, які суперечать
вимогам ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», через помилкові дії дядька
ОСОБА_7 він незаконно позбавлений права
користування житлом. Іншої житлової
площі він не має і йому, крім у спірній
квартирі, ніде більше проживати.

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 30 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 30 грудня 2013 року, позов задоволено
частково.

Поновлено ОСОБА_6 строк для звернення
до суду за захистом порушеного права.

Установлено факт постійного
проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 у
якості члена сім'ї наймача квартири
станом на 22 грудня 2008 року.

Визнано недійсними розпорядження
управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради від 28 грудня 2008
року № 7290 про приватизацію квартири
АДРЕСА_1 та свідоцтво про право
власності на житло від 28 грудня 2008 року
№ 7290 на квартиру АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 грудня 2008 року ОСОБА_7 звернувся до
управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради із заявою з
проханням передати йому у приватну
власність квартиру АДРЕСА_1, в якій
зазначив, що є відповідальним наймачем
квартири і не має членів сім'ї, що
підтверджувалось довідкою
абонентської служби комунального
підприємства «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька». За
результатами розгляду заяви ОСОБА_7
управлінням комунальних ресурсів
Донецької міської ради 22 грудня 2008 року
було прийнято розпорядження № 7290 про
передачу вказаної квартири у приватну
власність ОСОБА_7 Того ж дня йому було
видано свідоцтво про право власності
на житло.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Відповідач ОСОБА_4 з 10 жовтня 2009 року
перебувала з ОСОБА_7 у шлюбі та
своєчасно прийняла спадщину після
смерті чоловіка шляхом подання до
нотаріальної контори відповідної
заяви.

Згідно з інформаційною довідкою із
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно ОСОБА_7 залишається
зареєстрованим власником квартири
АДРЕСА_1.

Судом також установлено, що згідно з
копією поквартирної картки на
зазначену квартиру основним наймачем
квартири був ОСОБА_11, який був
зареєстрований в квартирі з 15 січня 1964
року. Крім того, в квартирі були
зареєстровані його дружина ОСОБА_9 та
син ОСОБА_7, обидва з 28 березня 1984 року.

ОСОБА_11 знятий з реєстраційного обліку
з 01 вересня 1999 року у зв'язку зі смертю
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ОСОБА_9 знята з реєстраційного обліку з
18 грудня 2007 року у зв'язку зі смертю
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішенням виконкому Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради від 12
листопада 2008 року № 385/11 особовий
рахунок на квартиру переоформлений на
ОСОБА_7

Згідно з копією поквартирної картки,
копіями паспортів позивача і третіх
осіб та довідок адресно-довідкового
відділу ГУ ДМС України в Донецькій
області ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3
зареєстровані в спірній квартирі з 17
лютого 2009 року в якості сестри та
племінників власника квартири
відповідно.

Позивач ОСОБА_6 доводився ОСОБА_11 та
ОСОБА_9 рідним онуком.

Згідно з актом обстеження
житлово-побутових умов проживання,
складеним 22 квітня 2013 року комітетом
мікрорайону «Центральний», ОСОБА_6 в
квартирі АДРЕСА_1 фактично постійно
проживає з 1992 року. Разом із матір'ю та
братом вели з ОСОБА_11. та ОСОБА_9
господарство.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції правильно
виходив із того, що позивач вселився до
квартири у якості члена сім'ї наймача
та на підставі ч. 1 ст. 64, ч. 2 ст. 65 ЖК
України з часу вселення набув право
користування спірною квартирою та
набув рівних з відповідачем прав, що
випливає із договору найму жилого
приміщення.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 30 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 30 грудня 2013 року залишити
без змін.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко

О.М. Ситнік