АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2933/14
Головуючий 1-ї ін-т. -
Категорія - стягнення пені
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М.,
Швецової Л.А.

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 27 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою
відповідальністю про стягнення пені, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач
звернувся до суду з дійсним позовом, у
якому просив стягнути з відповідача
суму пені у розмірі 101 577 грн 11 копійок
та судовий збір. В обґрунтування
посилався на те, що 25 січня 2005 року між
ним та відповідачем було укладено
Інвестиційний договір № КУ/07-01-05
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1 ( надалі Договір) . За умовами
цього договору ОСОБА_4 зобов'язався
протягом 30 банківських днів з дня
підписання договору внести 718 844 грн.
(еквівалентно на той час 135 712 USD)
інвестиції, а Фірма «Т.М.М.»
зобов'язувалась після завершення
будівельних робіт передати у власність
позивачу 4-кімнтанту квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, але не пізніше 30
квітня 2009 року. У зазначений строк
відповідач взятих на себе зобов'язань
не виконав, у зв'язку із чим допустив
прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 7 Договору у разі
порушення підприємством взятих на
себе зобов'язань, останній виплачує
інвестору пеню у розмірі подвійної
ставки НБУ від суми фактично внесених
інвестором коштів за кожний день
прострочки, починаючи з 31 дня. Рішенням
апеляційного суду м. Києва від 05 грудня
2012 року з відповідача на користь
позивача стягнуто пеню за порушення
виконання зобов'язань за Договором у
розмірі 111 420 грн. 82 коп. за період з 14
лютого 2011 року по 13 лютого 2012 року.
Оскільки відповідач взятих на себе
зобов'язань за договором не виконав,
квартиру досі позивачу не передав,
останній просив стягнути з нього суму
пені за період з 14 грудня 2012 року по 13
грудня 2013 року.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували.
Пояснили, що будинок прийнятий до
експлуатації, є придатним для
проживання, а позивач відмовляється
від підписання акту приймання
приміщення. Також просили застосувати
строки позовної давності.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 27 лютого
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі. В
обґрунтування посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
по суті позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 309
Цивільного процесуального кодексу
(надалі ЦПК України) підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
порушення норм матеріального права.

Як встановлено судом першої
інстанції та не заперечується
сторонами, 25 січня 2005 року між ОСОБА_4 та
Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ укладено
Інвестиційний договір № КУ/07-01-05
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1 (надалі Договір).

Предметом даного Договору є
внесення Інвестиції Інвестором
орієнтовним розміром 719 840 грн., що на
момент укладення Договору було
еквівалентно 135 712 доларів США за курсом
НБУ, на протязі 30 банківських днів з дня
підписання Договору в будівництво
житлового будинку, на умовах даного
Договору (п.2.1. ст.2, п.4.1. та п.4.2 ст.4
вищезазначеного Договору).
Підприємство з використанням своїх
матеріалів здійснює весь комплекс
робіт по будівництву будинку, гарантує
високу якість робіт, які прямо або
опосередковано стосуються будівництва
будинку, і повну відповідність будинку
Стандартам (п. 3.1. ст.3 вищезазначеного
Договору). Після виконання сторонами
всіх зобов'язань за договором,
відповідач передає у власність
позивача приміщення в житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
4-кімнатну квартиру, загальною площею
169,64 кв.м. на четвертому поверсі першої
секції. За п. 3.4 Договору плановий строк
введення будинку в експлуатацію -
грудень 2008 року. Передача приміщення у
власність інвестору по акту
прийому-передачі мав бути підписаний
сторонами не пізніше 30 квітня 2009 року
(п. 6.1 Договору) (а.с. 5-17).

ОСОБА_4 як інвестор взяті на себе
зобов`язання по перерахуванню грошових
коштів виконав, перерахував як внесок
до будівництва будинку 718 844 грн., що
представником відповідача не
заперечувалось (а.с. 18-20).

Фірма «Т.М.М.» - ТОВ (надалі Фірма)
взятих на себе зобов'язань вчасно не
виконала. Зазначений факт встановлений
рішенням апеляційного суду м. Києва від
05 грудня 2012 року, яким було задоволено
позов ОСОБА_4 до Фірми про стягнення
пені внаслідок неналежного виконання
умов інвестиційного договору у розмірі
111 420 грн. 82 коп. за період прострочки з 14
лютого 2011 року по 13 лютого 2012 року (а.с.
54-55). Встановлено допущене Фірмою
прострочення виконання умов Договору,
а саме те, що Інвестований будинок було
введено в експлуатацію лише 28 грудня 2010
року, акт прийому-передачі приміщення з
ОСОБА_4 не підписувався, письмові
повідомлення для його підписання,
згідно ст.9 Інвестиційного Договору
позивачу не направлялися.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини ( ч.3 ст.61
ЦПК України).

Таким чином, судова колегія
вважає доведеним факт неналежного
виконання Фірмою взятих на себе
зобов'язань по передачі об'єкта
нерухомості у власність ОСОБА_4 станом
на 05 грудня 2012 року.

Відповідно до ст. 559 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відмовляючи позивачу у
задоволенні позову про стягнення пені
за прострочення виконання зобов'язання
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
вини відповідача за прострочення
передавання приміщення, оскільки
інвестор без поважних причин не
з'явився для підписання акту приймання.

Судова колегія погодитися з
зазначеним висновком суду не може.

Відповідно до п. 7.4. Договору у
випадку порушення Підприємством своїх
обов'язків відповідно до п. 6.1., більш
ніж на 30 банківських днів, Підприємство
виплачує Інвестору (за виключенням
випадків, вказаних у п. 6.5. Договору)
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми фактично внесених
Інвестором грошових коштів за кожен
день прострочки, починаючи з 31-ого дня.

За змістом пунктів 6.5., 6.6.
Договору при виявленні при прийманні
Приміщення будь-яких недоробок чи
інших невідповідностей Приміщення
умовам Договору, Сторони складають і
підписують у двох екземплярах Додаток
до Акту прийому-передачі приміщення, в
якому вказують характер недоробок
та/або недоліків (невідповідностей) та
встановлюють строк їх усунення.
Усунення недоробок та/або недоліків
(невідповідностей) Підприємство
здійснює за власний рахунок. Наявність
недоробок та/або недоліків
(невідповідностей) не є підставою для
відмови Інвестора від державної
реєстрації права власності на
Приміщення, і Інвестор зобов'язаний
прийняти участь у реєстрації права
власності на квартиру і виконати
покладені на нього у зв'язку із цим
обов'язки ( п.6.6).

Рішенням апеляційного суду
Київської області від 05.12.2012 року
встановлено, що письмові повідомлення
для підписання акту приймання -
передачі об'єкту нерухомості, згідно п.9
Інвестиційного Договору позивачу не
направлялися.

Будь - яких доказів того, що
відповідач повідомляв ОСОБА_4 про
завершення будівництва житлового
будинку та необхідність з'явитися для
підписання акту прийму-передачі
квартири у період з 06.12.2012 по 07.06.2013 року
суду не надано.

Відповідно до пунктів 6.3, 6.4
Договору інвестор зобов'язаний
протягом 7 днів з моменту отримання
письмового повідомлення з'явитися по
зазначеній в повідомленні адресі для
приймання приміщення. Підприємство не
несе відповідальності перед
Інвестором за прострочку передачі
Приміщення по Договору, якщо це сталося
з вини Інвсетора у разі неявки без
поважної причини Інвестора у
встановлений Підприємством строк для
підписання акта прийому-передачі
Приміщення.

У судових засіданнях в
апеляційному суді представник
відповідача стверджував, що лист
відповідача № 470 від 07.06.2013 року,
отриманий ОСОБА_4 01.07.2013 року, був
належним повідомленням останнього про
завершення будівництва та
необхідність з'явитися для підписання
акту прийому-передачі приміщення (а.с.
42,43). Вказаний лист був проігнорований
ОСОБА_4, тому відповідно до п. п. 6.3., 6.4.
Договору відповідач не може вважатися
таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Судова колегія вважає зазначені
доводи необґрунтованими. В супереч
вимог пункту 6.3 Договору лист № 470 від
07.06.2013 року адреси, за якою належить
з'явитися Інвестору для складання акту
прийому-передачі, не містить. Посилання
представника відповідача на те, що
такою адресою вважається адреса,
зазначена на фірмовому бланку, не
заслуговує на увагу. В самому Договорі
міститься дві адреси Фірми «Т.М.М.» -
ТОВ, приміщення що є предметом Договору
знаходиться за третьою адресою.
Допущене відповідачем порушення
порядку повідомлення - виклику
позивача для складання акту - свідчить
про відсутність його вини у неявці для
прийняття квартири.

Відповідно до службової записки
начальника ділянки Фірми - Ісичко А.Н.,
представники ОСОБА_4 19 червня 2013 року
з'явились для підписання акту прийому -
передачі квартири. За результатами
візуального огляду ними квартири,
паркомісць та придомової території
було складено дефектний акт, який
представники позивача підписувати
відмовились (а.с. 173).

Твердження представника
відповідача про те, що представники
ОСОБА_4 все ж з'явились для огляду
приміщень та відмовились підписувати
дефектний акт в порушення вимог п. 6.5.
Договору також не доведені належним
чином.

Відповідно до пояснень ОСОБА_6,
яка діяла в інтересах ОСОБА_4, 19.06.2013
року вона дійсно прибула для прийняття
приміщення, що було предметом
укладеного між її чоловіком та Фірмою
договору. Повноважень приймати
приміщення від імені ОСОБА_4 у неї не
було. Ніяких документів на
підтвердження наявного у неї права
приймати приміщення замість сторони у
Договорі, вона представникам Фірми не
надавала.

В супереч вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України представники фірми доказів
присутності представників ОСОБА_4 при
складанні дефектного акту від 19.06.2013
року суду першої та апеляційної
інстанції не надали. Тому, судова
колегія вважає, що в даному випадку
ОСОБА_6, ОСОБА_7 діяли виключно у
власних інтересах і ОСОБА_4 не може
вважатися таким, що порушив п. 6.5.
Договору.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що Фірма прострочила
виконання свого зобов'язання перед
ОСОБА_4 з 14 грудня 2012 року по 13 грудня 2013
року і тому його позов підлягає
задоволенню.

Розмір пені, яка підлягає
стягненню складає 101 577 грн. 11 коп. Дана
сума виходить з наступного: з 14 грудня
2012 року по 09 червня 2013 року облікова
ставка НБУ складала 7,5% річних
(http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=53647),
подвійна облікова ставка НБУ в день
склала 15/365=0,041%, у зв'язку із чим розмір
пені за прострочення у 178 днів склав 52 439
грн. 97 коп. (718840*0,041*178/100); з 10 червня 2013 по
12 серпня 2013 року облікова ставка НБУ
склала 7% річних, подвійна облікова
ставка НБУ в день склала 14/365=0,038 і
розмір пені за 64 дня прострочення склав
718840*0,038*64/100=17 646 грн. 04 коп.; з 13 серпня 2013
року по 13 грудня 2013 року облікова
ставка НБУ склала 6,5% річних, подвійна
облікова ставка НБУ в день склала
13/365=0,036% і розмір пені за 123 дня
прострочення склав 718840*0,038*123/100=31 491 грн.
10 коп. Таким чином, сукупний розмір
пені, що підлягає стягненню, за
прострочення виконання зобов'язання
склав 101 577 грн. 11 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції задовольнив заяву
представника відповідача про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності.

При цьому суд виходив з того, що з
урахуванням приписів ст. ст. 257, 258, 264 ЦК
України строк позовної давності почав
обчислюватись з 30 квітня 2009 року
(кінцевий строк виконання зобов'язань
за Договором), позивач знав про
порушення своїх прав ще з 25 листопада
2011 року (лист до Фірми від ОСОБА_4 та
інших інвесторів із вимогою повідомити
про причини не підключення будинку до
мережі загальноміських мереж
комунальних служб та не завершення
внутрішніх будівельних робіт), підстав
для переривання строків позовної
давності не було.

Однак суд апеляційної інстанції
із такими висновком суду погодитись не
може.

Відповідно до ст. 599 Цивільного
кодексу України ( надалі ЦК України)
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Трирічний строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК України
за певних обставин може перериватись.

Стаття 264 ЦК України передбачає,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку та у разі
пред'явлення особою позову предметом
якого є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

В матеріалах справи міститься
лист Фірми № 554 від 22 грудня 2011 року,
яким вона повідомляє інвесторів, що
внаслідок об'єктивних та суб'єктивних
факторів будівництво другої черги
житлового комплексу було призупинено,
з'явилась необхідність посилення
підлоги паркінгу, що буде зроблено до
травня 2012 року, та вибачається за
викликані незручності (а.с 60-61).

Таким чином, Фірма визнала, що
роботи по виконанню Договору не були
виконані вчасно, що є порушенням
зобов'язання з боку підприємства.
Зазначене є підставою для у
переривання перебігу строків позовної
давності.

Крім цього, у лютому 2012 року
ОСОБА_4 звертався до суду з позовом про
стягнення пені за прострочення
виконання ТОВ «Т.М.М.» зобов'язання за
Договором за період з 14 лютого 2011 року
по 13 лютого 2012 року, і його позовні
вимоги були задоволені (а.с. 52-58).

У зв'язку із цим судова колегія
вважає, що ОСОБА_4 звернувся до суду із
дійсним позовом у грудні 2013 року в
межах строків позовної давності і він
має право на отримання пені за
прострочення виконання зобов'язання з
боку Фірми.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України
якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення, суд відповідно
змінює розподіл судових витрат.

Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачає,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають задоволенню, то з
відповідача належить стягнути на його
користь судовий збір у розмірі 1036
гривень 09 копійок.

Керуючись ст. ст. 264, 526, 599, 610,611,614,624
ЦК України, ч.ч. 1,5 ст. 88, ст. ст. 303, 304,
п.п.1,3,4 ст. 309, ст. ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 27 лютого 2014 року
скасувати.

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Стягнути з Фірми «Т.М.М.» - Товариство з
обмеженою відповідальністю на користь
ОСОБА_4 пеню за невиконання
зобов'язання з 14 грудня 2012 року по 13
грудня 2013 року у розмірі 101 577 (сто одна
тисяча п'ятсот сімдесят сім) гривень 11
(одинадцять) копійок та судовий збір у
розмірі 1036 (одна тисяча тридцять шість)
гривень 09 (дев'ять) копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: