Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1449/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Регеша
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

11.06.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Черниш Т. В.

при
секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Світловодськпобут»
до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, інтереси
якої представляє ОСОБА_5, на рішення
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року спільне
підприємство товариства з обмеженою
відповідальністю «Світловодськпобут»
(далі - СП ТОВ «Світловодськпобут»)
звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

Позивач зазначав, що відповідач
набула права власності на квартиру
АДРЕСА_1 з 23 листопада 2011 року та є
власником вищевказаної квартири на
сьогоднішній день. СП ТОВ
«Світловодськпобут» проводило
забезпечення централізованим
опаленням даної квартири. Акту про
відключення вищезазначеної квартири,
затвердженого виконавчим комітетом
Світловодської міської ради до СП ТОВ
«Світловодськпобут» не надходило, тому
підстави для припинення нарахувань по
особовому рахунку відсутні. З
урахуванням викладеного, позивач
просив стягнути на його користь з
відповідача заборгованість за
централізоване опалення в сумі 6 796,06
грн., витрати від інфляції в сумі 112,12
грн. та три відсотки річних в сумі 230,61
грн. за період з 01.12.2011 року по 01.01.2014
року та судові витрати.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 26 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість за спожиту
послугу з централізованого опалення в
сумі 6 796 грн. 06 коп., витрати від
інфляції 112 грн. 12 коп., три відсотки
річних в розмірі 230 гр. 61 коп. за період з
01.12.2011 року по 01.01.2014 року та судовий
збір в розмірі 229 грн.40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, зокрема, що суд дійшов
помилкового висновку щодо наявності
договірних відносин між позивачем та
відповідачем, пославшись на заяви
відповідача про відмову від послуг
централізованого опалення та
нездійснення нарахування за послуги.

У письмових запереченнях проти
доводів апеляційної скарги позивач
посилався, зокрема, на те, що відповідно
до Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» обов'язком
споживача комунальної послуги є
укладення договору та оплата послуги
централізованого опалення в
опалювальному періоді за
затвердженими тарифами, вжиття заходів
усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням послуги, що
виникли з власної вини, а також ремонт
та заміна санітарно-технічних
пристроїв, що вийшли з ладу з вини
споживача. При цьому, Закон не
передбачає зниження вартості послуги з
централізованого опалення в разі
виходу з ладу приладів опалення
(демонтажу приладів опалення) з вини
споживача. Крім того, постановою Вищого
господарського суду України від 4
листопада 2013 року залишено в силі
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 1 квітня 2013
року, яким було визнано недійсним
рішення адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №175
від 18 грудня 2012 року.

Позивач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчить повідомлення
про вручення поштового відправлення, в
судове засідання представника не
направив, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, третьої
особи, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що згідно
договору дарування від 23 листопада 2011
року відповідач є власником 4-х
кімнатної квартири АДРЕСА_1,
обладнаному системою централізованого
опалення (а.с.63).

Із матеріалів справи вбачається і
не заперечується сторонами, що послуги
з теплопостачання цього будинку
надавав позивач, що підтверджується
рішеннями виконавчого комітету
Світловодської міської ради
Кіровоградської області № 732 від 15
березня 2007 року «Про визначення
виконавця житлово-комунальних послуг»
та № 742 від 15 серпня 2012 року «Про
визначення виконавця
житлово-комунальної послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання».

У зв'язку з нездійсненням
відповідачем оплати за послуги з
централізованого опалення з 1 грудня 2011
року по 1 січня 2014 року по особовому
рахунку №103018 утворилася
заборгованість у сумі 6 796,06 грн., на яку
позивачем нараховано індекс інфляції у
сумі 112,12 грн. та три відсотки річних у
сумі 230,61 грн.(а.с.73,74).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що між сторонами існують взаємні права
та зобов'язання, які регулюються
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України 630 від 21 липня 2005
року, відсутність письмового договору
не свідчить про його не укладення.

Згідно зі змістом ст.ст. 16, 19, 26
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» відносини у сфері
житлово-комунальних послуг
регулюються виключно на договірних
засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2
ст. 21 цього Закону зобов'язання укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг покладено, як на виконавця, так і
на споживача.

Відсутність укладеного між
сторонами у письмовій формі договору
про надання послуг з централізованого
опалення не є підставою для відмови
виконавцю житлово-комунальних послуг у
стягненні заборгованості за такі
послуги, оскільки згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Так, як відповідач являється
споживачем наданих позивачем послуг з
централізованого опалення, відповідно
до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п. 18
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, вона
зобов'язана сплатити за такі послуги не
пізніше 20 числа місяця, що наступає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

Заперечуючи проти вимог позивача
про стягнення заборгованості по оплаті
послуг з теплопостачання, відповідач
та її представник посилались, зокрема,
на те, що у квартирі демонтована
система опалення попереднім власником,
що звільняє відповідача від обов'язку
оплачувати надані позивачем послуги.

Наявні у матеріалах справи
заяви від імені відповідача щодо
звернення до позивача відносно
відсутності батарей опалення та не
нарахування оплати мали місце у жовтні
2012 року (а.с.60,61), тобто після придбання
квартири, як і складений третьою особою
та сусідами в довільній формі акт про
підтвердження факту відключення
квартирної системи опалення, датований
12 жовтня 2012 року, (а.с. 62), який не
являється допустимим доказом по
справі.

При цьому, зазначені відповідачем
та його представником доводи не мають
правового значення для розгляду
справи, оскільки від'єднання від
централізованої системи опалення було
проведено без дотримання Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженому
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України 22 листопада 2005
року № 4, зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 09 грудня
2005 року за № 1478/11758.

Пунктом 25 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання встановлено, що таке
відключення відбувається на підставі
рішення постійно діючої міжвідомчої
комісії, створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Згідно з п.2.5. Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, відключення
приміщень від внутрішньобудинкових
мереж центрального опалення
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи,
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника, наймача (орендаря)
квартири (нежитлового приміщення) або
уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається
акт про відключення будинку від мереж
ЦО і ГВП і в десятиденний термін
подається заявником до Комісії на
затвердження (п.2.6. Порядку).

Після затвердження акта на
черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання (п.2.7. Порядку).

Отже підставою для зміни або
припинення прав та обов'язків між
виконавцем і споживачем комунальних
послуг з опалення є здійснення з
дотриманням встановленого порядку
відключення житла споживача від мережі
централізованого опалення, що
підтверджено затвердженим постійно
діючою міжвідомчою комісією актом.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач не отримала дозволу
постійно діючої міжвідомчої комісії по
розгляду питань відключення
споживачів від мереж центрального
опалення та влаштування
індивідуального опалення в квартирах
багатоповерхових житлових будинків на
відключення належної їй квартири від
мереж централізованого опалення.

Враховуючи наведене, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що самовільне
відключення квартири відповідача від
системи централізованого опалення не є
підставою для припинення нарахування
оплати за теплопостачання.

Крім того, відповідно до п. 28
Правил споживачі, які встановили у
квартирі багатоквартирного будинку
індивідуальні (автономні) системи
опалення, оплачують послуги з
централізованого опалення місць
загального користування будинку
відповідно до методики, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Так, як відповідач не надала суду
допустимих доказів дотримання
встановленого порядку відключення її
квартири від мережі централізованого
опалення, тому відсутні підстави для
звільнення її від оплати наданої
позивачем житлово-комунальної послуги
за період, вказаний у рішенні суду.

Правильність здійснення
розрахунку заборгованості
відповідачем та її представником не
оспорюється.

Суд на підставі норм ст. 625 ЦК
України обґрунтовано задовольнив
вимоги про стягнення індексу інфляції
та трьох відсотків річних від
простроченої суми.

Суд першої інстанції повно та
правильно встановив обставини справи і
визначив відповідні їм правовідносини,
вирішив спір відповідно до норм
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 26 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: