У х в а л а

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Попович О.В.,

Маляренка
А.В., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про повернення безпідставно набутих
грошових коштів, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 08 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 08 лютого 2007 року між нею
та Акціонерним-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк») було укладено кредитний
договір № 032/29-025К щодо отримання
грошових коштів у розмірі 130 000
доларів США зі сплатою 13 % річних, з
кінцевим терміном повернення до 07
лютого 2017 року.

31 березня 2008 року між позивачкою та АКБ
СР «Укрсоцбанк» був укладений
кредитний договір № 032/29-147К щодо
отримання грошових коштів в розмірі 484
800 гривень зі сплатою 14,25 % річних, з
кінцевим терміном повернення до 30
березня 2018 року.

13 жовтня 2008 року між позивачкою та АКБ
СР «Укрсоцбанк» було укладено
додаткову угоду №1 до кредитного
договору від 08 лютого 2007 року,
згідно з умовами якої встановлено
процентну ставку за користування
кредитом на рівні 15,50 % річних.

До закінчення строку дії кредитного
договору № 032/29-147К банк в
односторонньому порядку змінив
відсоткову ставку з 14,25 % до 21 %,
унаслідок чого позивачка сплатила
відсотків на 119 450 грн 83 коп. більше, ніж
було передбачено умовами цього
договору.

Враховуючи вказане, позивачка просила
стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на свою
користь безпідставно отримані грошові
кошти у сумі 119 450 грн 83 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 08 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 08
грудня 2013 року, позов було задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь
ОСОБА_3 безпідставно отримані нею
грошові кошти у сумі 119 450 грн 83 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»
просить скасувати ухвалені судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із доведеності та
обґрунтованості позовних вимог.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 08 лютого 2007 року
між ОСОБА_3 та АКБ СР «Укрсоцбанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк») було укладено кредитний
договір щодо отримання грошових коштів
у розмірі 130 000 доларів
США зі сплатою 13 % річних.

31 березня 2008 року між позивачкою та АКБ
СР «Укрсоцбанк» був укладений
кредитний договір щодо отримання
кредиту в розмірі 484 800
гривень зі сплатою 14,25 % річних.

13 жовтня 2008 року між позивачкою та АКБ
СР «Укрсоцбанк» було укладено
додаткову угоду №1 до кредитного
договору від 08 лютого 2007 року
згідно з умовами якої встановлено
процентну ставку за користування
кредитом на рівні 15,50 % річних.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до п. п. 2.6, 2.6.1, 2.6.3 договору
сторони погодили, що у разі зміни
відсоткових ставок на кредитному ринку
України, в тому числі внаслідок
прийняття компетентними державними
органами України рішень, що прямо або
опосередковано впливають на стан
кредитного ринку України, а також за
рішенням Правління, Комітету з питань
управління активами та пасивами,
Кредитно-інвестиційного комітету,
Тарифного комітету кредитора, кредитор
має право ініціювати зміну розміру
відсотків, визначеного у п. 1.1 цього
договору.

Про намір змінити розмір ставки за
наданим кредитом, кредитор
зобов'язаний повідомити позичальника
не пізніше, ніж за десять робочих днів
до дати початку їх застосування, а
також надати для укладення відповідну
додаткову угоду про внесення змін до
цього договору, яка повинна бути
підписана або відхилена позичальником
протягом зазначеного строку.

У разі, якщо позичальник не погодиться
з запропонованими кредитором
розмірами відсоткової ставки, він
зобов'язаний протягом зазначеного
строку повернути кредитору існуючу
заборгованість за кредитом, сплатити
нараховані відсотки, комісії та
можливі штрафні санкції (штраф, пеню) в
повному обсязі. Після сплати
позичальником зазначених сум дія цього
Договору вважається припиненою.

Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 Договору усі
додатки, зміни та доповнення до цього
Договору мають бути вчинені в
письмовій формі та підписані належним
чином уповноваженими на те
представниками сторін, з обов'язковим
посиланням на цей договір. Усі
повідомлення за договором будуть
вважатися зробленими належним чином, у
випадку якщо вони здійснені у
письмовій формі, надіслані
рекомендованим листом, кур'єром,
телеграфом, або вручені особисто за
зазначеними адресами сторін. Датою
отримання таких повідомлень буде
вважатися дата їх особистого вручення
або дата поштового штемпеля відділення
зв'язку одержувача.

Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 30
жовтня 2013 року, наданої
ОСОБА_3, за кредитним договором від 31
березня 2008 року, за період дії
кредитного договору відсоткова ставка
31 липня 2008 року була збільшена з 14,25 до 21
%. (а. с. 49).

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» банкам
забороняється в односторонньому
порядку змінювати умови укладених з
клієнтами договорів, зокрема,
збільшувати розмір процентної ставки
за кредитними договорами або
зменшувати її розмір за договорами
банківського вкладу (крім вкладу на
вимогу), за винятком випадків,
встановлених законом.

09 січня 2009 року набрав чинності Закон
України від 12 грудня 2008 року №
661-VI, відповідно до якого ЦК України
доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що
фіксована процентна ставка є незмінною
протягом усього строку кредитного
договору; установлений договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшено банком в
односторонньому порядку; умова
договору щодо права банку змінювати
розмір процентів в односторонньому
порядку є нікчемною.

Цей Закон не скасовує й не пом'якшує
цивільної відповідальності особи, а
відтак - не має зворотної дії в часі.

Таким чином, рішення банку щодо
збільшення процентної ставки за
кредитом в односторонньому порядку,
було прийнято до 09 січня 2009 року, тому є
правомірним.

Виходячи з норм частин 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст.
642 ЦК України, якщо боржник сплачує
проценти за новою ставкою, то
пропозицію слід вважати прийнятою і
правочин вчиненим, (навіть за
відсутності доказів про належне
повідомлення боржника), оскільки
фактичні дії свідчать про прийняття
пропозиції.

Враховуючи вказане, вирішуючи справу,
суди не надали належної оцінки тому, що
повідомлення боржника про зміну
процентної ставки за кредитом,
поведінка сторін після зміни
процентної ставки мають враховуватись
судом у сукупності, але визначальним
при вирішенні питання щодо
правомірності такої зміни у контексті
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року є саме
дата рішення про зміну ставки банком -
до 10 січня 2009 року.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судами порушено норми
матеріального та процесуального права,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 08 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18
грудня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Cтупак