АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4148/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Захарчук
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі

головуючої судді
Музичко С.Г.

суддів
Семенюк Т.А., Гаращенко Д.Р.

при секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 04 червня 2013
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», третя особа:
ОСОБА_4, про визнання кредитного
договору недійсним,

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 04.06.2013 позов ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задоволено. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» 266 406,02 доларів США
заборгованості за кредитним договором
та 101 302,50 грн. пені за прострочку
виконання зобов'язань за кредитним
договором та судовий збір у розмірі 1 702
грн. 50 коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя
особа: ОСОБА_4, про визнання кредитного
договору недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням,
представника відповідача - ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Подільського
районного суду м.Києва від 04.06.2013 та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» у
повному обсязі. В обґрунтування своїх
вимог зазначає, що під час розгляду
справи судом першої інстанції були
порушені норми матеріального та
процесуального права, не були з'ясовані
обставини справи в повному обсязі,
належним чином не з'ясовані та не
досліджені докази та обґрунтування
вимог позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів. Представник
позивача Агабаєва Я.В. проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що при
підписані кредитного договору
відповідач мав можливість
ознайомитися з умовами договору та
свідомо погодився на такі умови,
підписавши його, на підтвердження його
несправедливості не надав жодних
доказів.

Задовольняючи позов банку, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що відповідач неналежним чином
виконує умови кредитного договору, і це
підтверджується встановленими
обставинами справи та наявними в
матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з рішення
суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 0, відповідно
до якого позивач надав, а відповідач
прийняв у тимчасове платне
користування кредит в сумі 200 000,00
доларів США на поточні потреби, із
сплатою за користування кредитом 14,50%
річних зі строком повернення кредиту
не пізніше 17.09.2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 0 від
15.09.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4
було укладено договір поруки № 229009 від
15.09.2008, згідно з п.1 ,1 ОСОБА_4 на
добровільних засадах взяла на себе
зобов'язання перед ПАТ «УкрСиббанк»
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2,
які виникають з умов кредитного
договору № 0. Відповідно до п.2
договору поруки ОСОБА_4. погодилась, що
у випадку невиконання ОСОБА_2 взятих на
себе зобов'язань по кредитному
договору, вона несе солідарну
відповідальність перед позивачем у
тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи
сплату основного боргу за кредитним
договором, комісії, відшкодування
можливих збитків, сплата неустойки,
пені, штрафів та інших платежів.

В порушення умов договору відповідачі
взяті на себе договірні зобов'язання
належним чином не виконували,
внаслідок чого у відповідачів перед
позивачем утворилась заборгованість в
сумі 226 406,02 доларів США з яких: 193
707,60доларів США - заборгованість за
кредитом; 581 078,47 доларів США -
заборгованість по процентам; 40 670,95
доларів США - пеня за прострочення
сплати кредиту; 60 631,55 доларів США - пеня
за прострочення сплати відсотків, що в
національній валюті за курсом НБУ
становить 2 129 3383,32 грн.( два мільйона сто
двадцять дев'ять тисяч триста
вісімдесят три гривні 32 копійки.

Виходячи з того, що позивачем у
відповідності із законодавством були
виконані всі умови кредитного
договору, а ОСОБА_2 взяті на себе згідно
кредитного договору зобов'язання
виконує неналежним чином, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції безпідставно
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову спростовуються наступним.

Статтею 99 Конституції встановлено, що
грошовою одиницею України є гривня. При
цьому Основний закон не встановлює
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України,
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак обіг іноземної валюти
обумовлений вимогами спеціального
законодавства України.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання та валютного
контролю, є декрет Кабінету Міністрів
України.

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. При цьому
ст. 2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» встановлено, що
кошти у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

Статті 47 та 49 Закону України «Про банки
і банківську діяльність» визначають
операції банків із розміщення
залучення коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції незалежно від виду
валюти, яка використовується. Указані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на
банківські операції та генеральних
ліцензії установлюється також
положенням про порядок видачі банкам
банківських ліцензій, письмових
дозволів та ліцензій на виконання
окремих операцій, затвердженим
постановою правління НБУ від 17 липня 2007
№ 275, у п. 5.3 якого зазначено, що
письмовий дозвіл на здійснення
операцій з валютними цінностями, що
перераховані в цьому положенні, є
генеральною ліцензією на здійснення
валютних операції згідно з декретом
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю».

Відповідно до ст. 5 декрету Кабінету
Міністрів України операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій НБУ. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі письмового
дозволу (генеральна ліцензія) на
здійснення операцій з валютними
цінностями згідно з п.2 ст.5 цього ж
декрету.

Аналізуючи наведені норми
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку, що банк як фінансова
установа, отримавши в установленому
законом порядку банківську ліцензію
відповідний письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями, який є генеральною
ліцензією на валютні операції, має
право здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог пп. „в" п. 4 ст. 5 декрету
Кабінету Міністрів України, який
передбачає наявність індивідуальної
ліцензії на надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, якщо терміни і умови таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі, то на даний час
законодавством не встановлено межі
термінів і сум надання або одержання
кредитів в іноземній валюті. Ця
обставина не дозволяє стверджувати, що
режим індивідуального ліцензування
поширюється на валютні операції,
пов'язані з наданням
резидентами(банками та іншими
фінансовими установами) кредитів в
іноземній валюті іншим резидентам.

Відповідно до п. 1.5 положення про
порядок видачі НБУ індивідуальних
ліцензій на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу, затвердженого постановою
правління НБУ від 14.10.2004 № 483,
використання іноземної валюти як
засобу платежу на території України
без індивідуальної ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких НБУ видав йому банківську
ліцензію та письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями).

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
режиму вказаних операцій єдиною
правовою підставою для здійснення
банками кредитування в іноземній
валюті згідно з вимогами ст.5 декрету
Кабінету Міністрів України є наявність
у банку генеральної ліцензії на
здійснення валютних операцій,
отриманої в установленому порядку,
тобто отримання письмового дозволу НБУ
на операції, пов'язані з іноземною
валютою.

Крім того, відповідно до п. 1.5. Положення
про порядок видачі Національним банком
України індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого Постановою НБУ № 483 від
14.10.2004 року використання іноземної
валюти як засобу платежу без ліцензії
дозволяється якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише тих операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких Національний банк видав йому
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями).

Право позивача на здійснення операцій
з валютними цінностями
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами (а.с.103-106).

Таким чином, надання кредитів в
іноземній валюті відповідно до
кредитних договорів при наявності
Банківської ліцензії та Письмового
дозволу НБУ відповідає вимогам
законодавства України.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції(акцепту) другою
стороною.

Подаючи заяву про видачу
кредитних коштів у доларах США, ОСОБА_2.
сам обрав валюту кредиту.(а.с.20)

Таким чином, підписавши кредитний
договір сторони прийшли згоди стосовно
всіх умов, позивач має всі необхідні
ліцензії для здійснення валютних
операцій відповідно до вимог Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» та Декрету КМУ «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю», а тому з
врахуванням положення ст. 215 ЦК України
підстави для визнання кредитного
договору недійсним відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні, належні та допустимі докази
на підтвердження вказаних доводів суду
не надано.

Враховуючи вищевикладене,
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції повно та всебічно
з'ясував обставини, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні та
наявними в матеріалах справи доказами,
і, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, ухвалив законне і
обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 04 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді