________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 2-5039/11
Провадження № 2/520/2088/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2014 року Київський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання квартири особистою
власністю, визнання договору укладеним
та визнання права власності,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору нікчемним, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, уточнивши у судовому засіданні
позовні вимоги, просить визнати
квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною
власністю ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати укладеним 11
лютого 2011 року договір довічного
утримання між ОСОБА_5, як відчужувачем,
та ОСОБА_1, як набувачем, за яким ОСОБА_5
передала ОСОБА_1 у власність квартиру
АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_1
зобов'язався забезпечувати ОСОБА_5
утриманням та доглядом довічно, а також
просить визнати право власності ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1 за укладеним 11
лютого 2011 року договором довічного
утримання між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 При
цьому позивач посилається на те, що з 1998
року він утримував та проживав однією
сім'єю з ОСОБА_5, яка 11 лютого 2011 року
уклала у простій письмовій формі з ним
договір довічного утримання, однак в
зв'язку зі станом здоров'я нотаріально
посвідчити вказаний договір не встигла
та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, а тому ОСОБА_1
вимушений звернутись до суду з даним
позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі, у задоволені
зустрічного просив відмовити.

Представник ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав, надав до суду зустрічний позов
у якому просив встановити нікчемність
договору довічного утримання від 11
лютого 2011 року, укладеного між ОСОБА_5
та ОСОБА_1, посилаючись на те, що
зазначений договір нотаріально не
посвідчений та не зареєстрований
відповідно до чинного законодавства.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судовому засіданні
просили у задоволенні уточнених
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, проти
задоволення зустрічного позову не
заперечували.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, справу за №1512/3229/2012, суд прийшов
до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, з
12 березня 1993 року ОСОБА_5 перебувала у
шлюбі з ОСОБА_6

Зі змісту заяви ОСОБА_6 від 17 червня 2008
року вбачається, що він мешкав у
Вінницькій області, шлюб
зареєстрований між ним і ОСОБА_5 вважає
формальним, оскільки разом вони не
мешкали.

Рішенням Київського райсуду м.Одеси
від 31 березня 2011 року, яке набрало
законної чинності, встановлений факт
перебування ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_1
з 1998 року до 31 березня 2011 року, а також
встановлений факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 1998 року до 31
березня 2011 року.

30 вересня 2006 року ОСОБА_5, продав
АДРЕСА_7, який належав останній на праві
особистої власності, купила квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно ст.57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка,
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Враховуючи вищенаведені обставини, а
також визнання ОСОБА_6 у судовому
засіданні 08 вересня 2011 року вимог
ОСОБА_1 та відсутності будь-яких
матеріальних претензій з його боку до
майна ОСОБА_5, суд приходить до
висновку, що квартира АДРЕСА_1 є
особистою власністю ОСОБА_5

11 лютого 2011 року між ОСОБА_5, як
відчужувачем і ОСОБА_1, як набувачем був
укладений у простій письмовій формі
договір, згідно якого сторони узгодили
усі істотні умови договору, а саме:
нерухоме майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1 передається у володіння,
користування та розпорядження
набувача, узгодили суму забезпечення,
яку має надавати набувач відчужувачу,
узгодили інші права та обов'язки сторін
за договором. Підписання цього
договору з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_1, а
також повне виконання сторонами
договору довічного утримання у
подальшому, свідчить про усвідомлення
сторонами цього договору його правових
наслідків.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не встигли посвідчили
нотаріально вищезазначений договір в
зв'язку з погіршенням стану здоров'я та
смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 01.04.2011 року.

Згідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 746 ЦК України
відчужувачем у договорі довічного
утримання (догляду) може бути фізична
особа незалежно від її віку та стану
здоров'я. Набувачем у договорі
довічного утримання (догляду) може бути
повнолітня дієздатна фізична особа або
юридична особа.

Як вбачається з матеріалів справи між
позивачем та ОСОБА_5 дійсно склалися
договірні зобов'язання, які випливають
з договору довічного утримання
(догляду). ОСОБА_1 виконані зобов'язання
за договором довічного утримання
(догляду) встановлені ст.749 ЦК України,
факт виконання умов договору не
оспорюється відповідачами, у зв'язку із
чим є підстави настання для позивача,
як набувача за договором, наслідків
передбачених договором, а саме набуття
ним права власності на майно визначене
в договорі довічного утримання
(догляду).

Згідно вимог ст. 745 ЦК України, договір
довічного утримання (догляду)
укладається в письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст.ст. 334, 748 ЦК України
встановлено, що набувач стає власником
майна, переданого йому за договором
довічного утримання (догляду), з
моменту нотаріального посвідчення або
набрання законної сили рішенням суду
про визнання договору не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Частиною 2 ст. 220 ЦК України встановлено,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 06.11.2009 року, вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів пов'язується з
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов'язків для сторін.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, даний факт підтверджується
письмовим доказом, а саме, договором
складеним у письмовій формі, відбулося
виконання договору з боку позивача, але
через смерть відчужувача договір на
даний час не може бути нотаріально
посвідчений, вчинення правочину не
пов'язане з його державною реєстрацією,
суд вважає, що є підстави для визнання
договору дійсним та визнання за
позивачем права власності на майно
обумовлене договором довічного
утримання (догляду), а саме: на квартиру
АДРЕСА_1.

При таких обставинах та враховуючи
вищенаведене, суд вважає вимоги ОСОБА_1
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню, а зустрічні вимоги ОСОБА_2
не доведеними та не підлягаючими
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.57 СК України, ст. ст. 16, 220, 328,
638, 744, 745, 746, 749 ЦК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою
приватною власністю ОСОБА_5, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати укладеним 11 лютого 2011 року
договір довічного утримання між
ОСОБА_5, як відчужувачем, та ОСОБА_1, як
набувачем, за яким ОСОБА_5 передала
ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_1,
взамін чого ОСОБА_1 зобов'язався
забезпечувати ОСОБА_5 утриманням та
доглядом довічно.

Визнати право власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-ті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору нікчемним
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Огренич І. В.