22-ц/775/341/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Соловйов О.Л.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко
І.П., Попової С.А,,

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, приватного акціонерного
товариства «Народна
фінансова-страхова компанія
«Добробут» (далі ПрАТ «НФСК
«Добробут»), третя особа: ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо - транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Народна фінансова-страхова компанія
«Добробут» на рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 09 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивачка
звернулася до суду з даним позовом до
відповідачів та просила стягнути з
ПрАТ «НФСК Добробут» та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди. А саме, з ОСОБА_3
просила стягнути у відшкодування
матеріальної шкоди - 2 423,48 грн.;
франшизу у розмірі 510 грн.; 14,64 грн. -
витрати, пов'язані із відправкою
кореспонденції; з ПрАТ «НФСК
Добробут» просила стягнути у
відшкодування матеріальної шкоди 13 325
грн. Крім того, просила стягнути з
кожного з відповідачів у відшкодування
моральної шкоди по 5 000 грн. та
відшкодувати витрати на правову
допомогу в розмірі 5000 грв.

В обґрунтування позовних
вимог зазначила, що 22 грудня 2012 року о
14-00» год. ОСОБА_3 скоїла дорожньо -
транспортну пригоду під час якої було
пошкоджено автомобіль, належний
ОСОБА_2, яким керувала вона. Вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля «MitsubishiOutlender»
ОСОБА_2, визначена висновком
спеціаліста в розмірі 20 233, 47 грн.
Фактично вартість відновлювальних
робіт становить 6905,00 грв., вартість
запасних частин -5620,00 грв. Зазначені
суми позивачка просила стягнути на
користь ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 понесли додаткові матеріальні
витрати, які просили відшкодувати: на
оплату франшизи - 510 грн., оплату оцінки
вартості матеріальної шкоди - 800грв.,
витрати з відправки кореспонденції -
14,64 грн.; величина втрати товарної
вартості пошкодженого автомобілю
складає 2 423,48 грн; за підготовку
позову та у зв'язку із розглядом судом
даної справи позивачі понесли витрати
на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
заподіяно моральну шкоду, яка оцінена
ними у 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 09 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ НФСК
«Добробут» на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування майнової шкоди у розмірі
12 525 грн., у відшкодування моральної
шкоди - 5000 грн., витрати, пов'язані з
оцінкою вартості пошкодженого майна -
648 грн. 80 коп., витрати на правову
допомогу у розмірі - 4 055 грн. 27 коп.,
витрати, пов'язані з відправкою
поштової кореспонденції - 11 грн. 87 коп.,
а всього 22 240,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди
2 923 грн. 48 коп.; витрати, пов'язані з
оцінкою вартості пошкодженого майна -
151 грн. 20 коп., витрати на правову
допомогу - 945 грн. 27 коп.; витрати,
пов'язані з відправкою поштової
кореспонденції - 2 грн. 77 коп., а всього 4
022,72 грв.

Стягнуто з ПрАТ НФСК
«Добробут» в дохід держави судовий
збір у розмірі 186,04 грв.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 43,36 грв.

В задоволенні іншої частині
позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ
«НФСК «Добробут», посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для її вирішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просило скасувати рішення та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову у
повному обсязі. Зокрема,
посилається на те, що для отримання
страхового відшкодування позивачем
не були виконані вимоги ст. 34 ЗУ «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» (далі
Закон), а саме, до позовної заяви
позивачем не було надано доказів
отримання та реєстрації ПрАТ «НФСК
«Добробут» повідомлення про дорожньо
- транспортну пригоду та заяви про
страхове відшкодування, тому, ПрАТ
«НФСК «Добробут» позбавляється
обов'язку щодо виплати ОСОБА_2 суми
страхового відшкодування внаслідок
пошкодження автомобіля. Крім того,
судом неправильно застосовані норми
матеріального права щодо
відшкодування моральної шкоди.
Позивачем не надано доказів на
підтвердження ушкодження здоров»я під
час дорожньо - транспортної пригоди, що
є підставою для відмови у задоволенні
позову про відшкодування моральної
шкоди страховою компанією.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, просили розглянути справу у
їх відсутність, за участю представника
ОСОБА_5

Відповідачка ОСОБА_3 та
третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання
апеляційного суду не з'явилися.
Просили розглянути справу у їх
відсутність (а.с. 128), з рішенням суду
згодні та добровільно відшкодовують
ОСОБА_2 стягнуті за рішенням суду суми.

Представник ПрАТ «НФСК
«Добробут» в судове засідання
апеляційного суду повторно не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи, про що
свідчить телефонограма за №200 від 27
березня 2014 року, отримана
представником страхової компанії -
ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення проти скарги представника
позивачів - ОСОБА_5, який просив скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які
містяться у п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №12 від 24
жовтня 2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», у разі якщо
апеляційна скарга подана на рішення
щодо частини вирішених вимог, суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не має права
робити висновки щодо не оскаржуваної
частини рішення ні в мотивувальній, ні
в резолютивній частині судового
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення суду першої інстанції
оскаржується ПрАТ «НФСК «Добробут».
Тому, перевіряючи законність
оскаржуваного рішення, відповідно до
вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів
не перевіряє справу в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу на користь ОСОБА_1 та в
частині задоволення позову про
стягнення матеріальної і моральної
шкоди з ОСОБА_3 із-за відсутності
апеляційних скарг на зазначену
частину рішення.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що 22 грудня 2012 року, о 14-00 год.,
ОСОБА_3,будучи вписаною в свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу та
керуючи автомобілем «ToyotaAuris»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_4, рухалась по вул.
Купріна в Жовтневому районі м.
Маріуполя. На перехресті з вул.
К.Лібкнехта в м. Маріуполі не обрала
безпечної швидкості руху, через що
скоїла зіткнення з автомобілем
«MitsubishiOutlender», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_2, належним на
праві власності ОСОБА_2, під керуванням
ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_3 порушила п. 2.3 «б»,
п. 12.1 Правил дорожнього руху України,
тобто, скоїла правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП, за що,
відповідно до постанови Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 09 січня 2013 року, була
притягнута до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
дохід держави в розмірі 340 грн.

Обставини ДТП сторонами не
оспорюються.

Цивільно - правову відповідальність
водія автомобіля «ToyotaAuris», згідно з
полісом № АВ/6812707 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів застраховано
ПрАТ НФСК «Добробут» на період з 24
липня 2012 року по 23 липня 2013 року. Ліміт
відповідальності на одного
потерпілого становить 50 000грв, вартість
франшизи за договором страхування
становить 500 грв. (а.с. 35).

Згідно з висновком спеціаліста
оцінщика від 3 січня 2013 року вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
пошкодженням автомобіля «MitsubishiOutlender»,
належним на праві власності ОСОБА_2,
становить 20 233,47 грв., з яких: вартість
відновлювального ремонту становить 17
809,99 грв., величина втрати товарної
вартості автомобіля - 2 423,48 грв. ( а.с.
18-32). Вартість оцінки складає 800 грв. (
а.с. 14-15), вартість поштового
повідомлення відповідачів про оцінку
автомобіля -14,64грв (а.с. 48).

Відповідно до акту виконаних робіт
ПП «ОСОБА_7» від 25 лютого 2013 року
вартість виконаних відновлювальних
робіт становить 6 905,00 грв. (а.с. 50).
Вартість запасних частин, придбаних
для відновлювання пошкодженого
автомобіля «MitsubishiOutlender» згідно з
товарним чеком №2 від 11 січня 2013 року
становить 5620 грв.( а.с. 49).

Задовольняючи позов про стягнення
вищезазначених сум на користь ОСОБА_2,
суд виходив з того, що оскільки факт
дорожньо - транспортної пригоди за
участю забезпеченого транспортного
засобу мав місце, факт пошкодження
автомобіля «MitsubishiOutlender» доведено,
тобто, мав місце страховий випадок,
ПрАТ НФСК «Добробут» та винна в
дорожньо - транспортній пригоді ОСОБА_3
повинні відшкодувати власнику
пошкодженого автомобіля матеріальну
шкоду. А саме, вартість
відновлювального ремонту на суму 12 525
грв, величину втрати товарної вартості
автомобілю 2423,48 грв., суму франшизи -
500грв, вартість оцінки автомобіля - 800
грв., поштового повідомлення про
проведення оцінки на суму 14,64 грв. та
витрати на правову допомогу в розмірі
5000 грв. В зазначеній частині рішення
сторонами не оспорюється, будь - яких
доводів щодо незгоди з розміром
стягнутих сум в апеляційній скарзі
ПрАТ НФСК «Добробут» не наведено.

Колегія суддів не може не погодитися
з такими висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

У відповідності зі ст.979 ЦК
України, за договором страхування
одна сторона (страховик) зобов'язується
у разі настання певної події
(страхового випадку) виплатити другій
стороні (страхувальникові) або іншій
особі, визначеній у договорі, грошову
суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.980 цього
Кодексу предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані, в тому числі, з
відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності).

Виходячи зі змісту ч.3 ст.988 ЦК
України страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків.

Статтею 990 цього Кодексу
передбачено, що страховик здійснює
страхову виплату відповідно до умов
договору на підставі заяви
страхувальника або іншої особи,
визначеної договором і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі ст.ст.8,9 Закону
України «Про страхування», страховий
випадок - це подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.
Страхова виплата - це грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. Розмір
страхової суми визначається договором
страхування і не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Згідно зі ст.5 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів" ( далі
Закон), об'єктом обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності є майнові інтереси,що
не суперечать законодавству України,
пов'язані з відшкодуванням особою,
цивільно - правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Відповідно до до п.22.1 ст. 22
цього Закону, при настанні страхового
випадку страховик, у відповідності з
лімітами відповідальності страховика,
відшкодовує в установленому даним
Законом порядку оцінену шкоду,
спричинену в результаті дорожньо -
транспортної пригоди життю, здоров"ю,
майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 цього Закону у зв'язку
з пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, вирішуючи спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини,
безпосередньо дослідженим у судовому
засіданні доказам дав належну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про
те, що оскільки дорожньо - транспортна
пригода сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу, з
вини ОСОБА_3, цивільно - правова
відповідальність якої застрахована
ПрАТ НФСК «Добробут», тому, у
відповідності з вимогами ст. 22 Закону,
відшкодування шкоди внаслідок
настання страхового випадку, який
стався 22 грудня 2012 року, повинна
здійснювати вказана страхова компанія,
як страховик відповідальності
ОСОБА_3, а виплату втрати товарного
вигляду пошкодженого автомобілю та
суму франшизи - сама ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ПрАТ НФСК
«Добробут», посилається на незгоду з
рішенням в цій частині у зв'язку з тим,
що до позовної заяви не було надано
доказів отримання та реєстрації
страховою компанією повідомлення про
настання страхового випадку та заяви
про страхове відшкодування, що
виключає обов'язок страхової
компанії щодо виплати страхового
відшкодування.

Проте, зазначене не відповідає
обставинам справи, вимогам закону та
наданим доказам.

Відповідно до п.п. 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону
у разі настання дорожньо -
транспортної пригоди, яка може бути
підставою для страхового
відшкодування, водій транспортного
засобу, причетний до такої пригоди,
зобов'язаний невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо - транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким ухвалено договір обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо - транспортну пригоду
встановленого МСТБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Як вбачається з матеріалів справи, 24
грудня 2012 року ОСОБА_2 подав до ПрАТ
НФСК «Добробут» повідомлення
встановленого зразку від 24 грудня 2012
року про страховий випадок, який
стався 22 грудня 2012 року та заяву про
страхове відшкодування потерпілому
від 23 грудня 2012 року, отримання яких
зареєстроване в журналі реєстрації
ПрАТ НФСК «Добробут» за №154 її
працівником ОСОБА_8.(37-42).

На спростування зазначених
обставин апелянтом в апеляційній
скарзі не наведено ніяких доказів.

З урахуванням викладеного, підстав
для задоволення апеляційної скарги в
зазначеній частині колегія суддів не
вбачає, тому, вона підлягає відхиленню,
а рішення суду в частині відшкодування
матеріальної шкоди залишенню без
зміни.

Що стосується рішення в частині
відшкодування моральної шкоди, то
колегія суддів вважає, що воно підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про
відшкодування моральної шкоди та
стягуючи на користь ОСОБА_2 5 000 грв., суд
виходив з того, що пошкодженням
автомобіля був порушений звичайний
устрій життя його власника ОСОБА_2,
тому, страхова компанія повинна
відшкодувати цю шкоду.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки він
зроблений у зв'язку з неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права.

Відповідно до п.22.2 ст.22 Закону
потерпілому також відшкодовується
моральна шкода, передбачена п. 1,2 ч. 2
ст. 23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України. При цьому, страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, встановленого п. 9.3 ст. 9 з цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку
визнано винною у скоєнні дорожньо -
транспортної пригоди.

Якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену пунктами 3,4 ч.2 ст.23
ЦК України (у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням майна та приниження
честі і гідності потерпілої особи),
таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні дорожньо -
транспортної пригоди.

Згідно з положеннями п.п.1,2 ч.2
ст.23 ЦК України моральна шкода полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях,яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

З позовної заяви та матеріалів
справи вбачається, що обґрунтування
спричинення моральної шкоди власнику
пошкодженого автомобіля ОСОБА_2
зводяться до порушення звичайного
способу життя; учасником дорожньо -
транспортної події ОСОБА_2 не був,
доказів на підтвердження спричинення
душевних страждань або шкоди здоров'ю
не надав.

Проте, суд, в порушення ст.213 ЦПК
України, на наведені норми закону й
обставини справи уваги не звернув,
неправильно застосував закон, який
підлягав застосуванню до спірних
правовідносин, не з'ясував належним
чином за яких обставин відповідач
повинен нести відповідальність в
повному обсязі, та чи можуть визначені
обставини бути підставою для
відшкодування моральної шкоди
страховиком, відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК
України, ч.3 ст.22 Закону. Тому, підстав
для стягнення моральної шкоди на
користь ОСОБА_2 з ПрАТ НФСК « Добробут»
у суду не було.

Посилання апелянта в скарзі на те,
що суд першої інстанції стягнув
моральну шкоду зі страхової компанії
всупереч вимогам ст.26-1 Закону, є
помилковим, оскільки, відповідно до
Закону України №5090-У1 від 5 липня 2012
року «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів…», ст..26-1 Закону
набирає чинності з 5 лютого 2013 року, а
дорожньо - транспортна пригода сталася
22 грудня 2012 року, тому, її дія не
поширюється на спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ПрАТ НФСК «Добробут» підлягає
частковому задоволенню, рішення суду в
частині стягнення на користь ОСОБА_2 у
відшкодування моральної шкоди 5000 грв.
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
даного позову.

В решті частини рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст.307,309,313-314,316 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Народна
фінансова-страхова компанія
«Добробут» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 09
грудня 2013 року, в частині стягнення з
ПрАТ НФСК «Добробут» у відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_2 5000
грв. скасувати і в зазначеній частині
позову ОСОБА_2 відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення з
ПрАТ НФСК «Добробут» на користь
ОСОБА_2 суми страхового відшкодування
в розмірі 12 525грв, витрат на оцінку
вартості пошкодженого майна - 648,80 грв.
витрат на правову допомогу - 4 055грв. та
витрат, пов»язаних з відправкою
кореспонденції -11,87 грв. - залишити без
зміни. Виключити з резолютивної
частини рішення вказівку про загальну
суму стягнення - 22 240,94 грв.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді