Справа № 370/1866/13-ц Головуючий у І
інстанції Устимчук М.Ю.Провадження №
22-ц/780/1384/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря
Химинець Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Макарівського районного суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

23 серпня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду із
позовом, де просило звернути стягнення
на предмет іпотеки - земельну ділянку,
загальною площею 0.1135 га, кадастровий
номер :01:016:0017 та земельну ділянку,
загальною площею 0.0742 га. кадастровий
номер :01:017:0008. що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, у рахунок погашення
заборгованості за кредитниим
договором від 19 червня 2007 року, яка
станом на 01.07.2013 року складає 261 040,91 грн.,
та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 2
610,41 грн. судового збору.

Свої вимоги мотивувало тим, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання із повного погашення
заборгованості за кредитним договором
від 19 червня 2007 року, чим порушив умови
договору щодо строків погашення
кредиту, а також сплати відсотків, що
призвело до утворення зазначеної
заборгованості, яку позивач бажає
отримати у зазначений спосіб на
підставі договору факторингу від 28
листопада 2012 року.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року
позов задоволено.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1, за кредитним
договором №0050/0607/77-150 від 19.06.2007 року,
укладеного між Відкритим акціонерним
товариством "Сведбанк'" і ОСОБА_1, яка
станом на 01.07.2013 року складає 261 040,91 грн.,
а саме : за кредитом - 123 284.03 грн.; по
відсотках - 64 598.47 грн.; пеня - 73 158.41
грн., звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме: земельну ділянку,
загальною площею 0.1135 га, кадастровий
номер :01:016:0017 та земельну ділянку,
загальною площею 0.0742 га. кадастровий
номер :01:017:0008. що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, надані для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи».

Реалізацію предметів іпотеки
здійснити шляхом продажу предметів
іпотеки на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження» з дотриманням
вимог Закону України "Про іпотеку" з
початковою ціною предмета іпотеки,
визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності ( незалежним експертом
на стадії оцінки майна під час
проведення виконавчих дій ).

Стягнуто з ОСОБА_1 2 610.41 грн.
судового збору.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
відповідач не виконав зобов'язання по
кредитному договору, а позивач - має
право звернутись до нього з вимогою
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального і
процесуального права при його
ухваленні.

Просить рішення Макарівського
районного суду Київської області від 30
жовтня 2013 року скасувати та ухвалити
нове, яким у позові відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
19.06.2007 року Акціонерний комерційний
банк «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір №0050/0607/77-150 ( а.с. 7-9 ).

Відповідно до умов правочину банк
надав боржнику кредит у сумі 18 350.00
доларів США, а відповідач зобов'язався
повернути наданий кредит і сплатити
проценти за користування в сумі, строки
та на умовах, що передбачені кредитним
договором ( п.п. 1.1-1.5 кредитного
договору ).

Кредитор свої зобов'язання за
правочином виконав у повному обсязі та
надав відповідачу кредит у сумі 18 350.00
доларів США ( там же ).

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за названим
кредитним договором, цього ж дня
зазначені сторони уклали іпотечний
договір №0050/0607/77-150-Z-98, відповідно до
якого ОСОБА_1, передав банку в іпотеку
майно, а саме: земельні ділянки,
загальною площею 0,1135 га та 0,0742 га, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, надані
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, кадастрові номери, відповідно,
:01:016:0017 та :01:017:0008, визачивши
їх вартість в 120 518,25 грн. ( а.с. 11-13 ).

28.11.2012 року між правонаступником
Акціонерного комерційного банку
«ТАС-Комерцбанк» - Публічним
акціонерним товариством «Сведбанк» та
Факторинговою компанією «Вектор Плюс»
укладено договір факторингу ( а.с. 24 ).

Цього ж дня, Факторингова компанія
«Вектор Плюс» уклала аналогічний
правочин із Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» ( а.с. 33 ).

Відповідно до п.п. 2.1. 2.2. договору клієнт
( ТОВ «ФК «Вектор Плюс» ) відступає
фактору ( ТОВ «Кредитні ініціативи» )
свої права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, право на вимогу якої
належить клієнту на підставі
документації.

З моменту відступлення клієнтом
фактору прав вимоги заборгованості від
боржників, всі гарантії, надані
боржниками щодо заборгованостей,
стають дійсними для фактора та
вважаюгься наданими фактору.

Разом з правами вимоги до фактора
переходять всі пов'язані з ними права,
зокрема права грошової вимоги щодо
нарахованих та несплачеиих боржниками
процентів, комісій, штрафних санкцій та
інших обов'язкових платежів, в т.ч. тих,
які можуть виникнути в майбутньому.

Однак, державну реєстрацію про перехід
зазначеного права Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», у відповідності до
положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, не
проведено.

Іпотекодержателем спірного майна,
згідно матеріалів справи, є
Акціонерний комерційний банк
«ТАС-Комерцбанк» ( а.с. 16 ).

Відтак, будь-яких порушень права
позивача на захист цивільного права у
відповідності до положень ст. 15 ЦК
України, у ході розгляду апеляційної
скарги не встановлено.

Окрім цього, у відповідності до
положень договору факторингу, ст.ст. 1077,
1078 ЦК України, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» набуло лише права грошової
вимоги до ОСОБА_1.

Відтак, заявлені позовні вимоги у
зазначений в позовній заяві та законі
спосіб, на переконання апеляційного
суду, не можуть бути задоволені у
відповідності до положень ст.ст. 11, 15
ЦПК України.

При цьому, позивач не позбавлений
можливості звернутись до суду із
вимогами на захист права грошової
вимоги, при його наявності і умов,
встановлених ст. 15 ЦК України.

За таких обставин, суд першої
інстанції, неповно з'ясувавши
обставини, що мають значення для
справи, без додержання норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 15, 182, 1078, 1079 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-213, ЦПК України,
ухвалив незаконне і необґрунтоване
рішення в частині заявлених
товариством вимог.

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, порушення норм матеріального
і процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
знайшли своє підтвердження при
перегляді справи судом другої
інстанції.

При цьому, суд вважає за необхідне
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити на підставі ст. 309
ЦПК України нове рішення про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог
за їх необгрунтованістю.

Названі позивачем обставини та надані
докази, на думку суду другої інстанції,
не свідчать про обґрунтованість
заявлених вимог, у силу викладеного.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Макарівського
районного суду Київської області від 30
жовтня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба