Справа № 2-3925/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі головуючого судді - Леміш О.М

при секретарі - Химинець О.Я

з участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод
у користуванні при будинковою
територією , -

Встановив:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом.

Свій позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивували
тим, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
створили їм перешкоди у користуванні
прибудинковою територією, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Створення перешкод полягає в тому, що
будівництво житлового будинку повинно
здійснюватися відповідно до
експлікації, з оформленням
інвентаризаційної справи та належних
дозволів.

Відповідачі свій будинок почали
будувати на частині земельної ділянки,
що виділена всім , у спільне
користування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_8, а
відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
прийняли у спадщину спадкове майно, що
складається з 37/100 частин житлового
будинку з надвідними спорудами по
АДРЕСА_1, який належав померлому на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого Першою
Ужгородською державною нотаріальною
конторою 22 березня 1978 року і який був
знесений повністю повінню в 1992 році та
незакінчене будівництво готовністю 16 %.

У відповідності до плану меж земельної
ділянки відповідачі ОСОБА_6
використовують тільки 37 % від 363, що
становить 134 м.кв., а , позивачі, 63% від 363,
що становить 229 м.кв.

Територія спільного використання
земельної ділянки становить 64 м.кв., на
якій і знаходиться самовільно
збудоване незавершене будівництво
житлового будинку.

Відповідачі в наявності мають
документи, які не давали і не дають їм
права розпочати будівництво, але не
зважаючи на наведений факт, вони
розпочали таке незаконне будівництво в
2008 році.

Будівництво житлового будинку є
незаконним і самовільним, оскільки з
позивачами (сусідами) не узгоджувались
межі земельної ділянки, на якій
проводиться будівництво,
відповідачами не отримано дозволи на
початок будівельних робіт від
головного архітектора та інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області.

Розпорядження №205 глави Ужгородської
міської ради народних депутатів від
14.12.1992 року про надання дозволу на
проведення будівництва нового
житлового будинку, замість старого,
який знесено внаслідок паводку, що
знаходиться у відповідачів, теж не є
підставою для початку проведення
будівельних робіт.

У відповідності до Державного Акту на
право приватної власності від 30 червня
1998 року ОСОБА_4 є власницею земельної
ділянки розміром 0,023 га в межах згідно
планів, що знаходиться в АДРЕСА_1, решта
земельної ділянки використовується
позивачами і відповідачами спільно (64 м
кв.), яку і захопили незаконно
відповідачі.

У відповідності до листа відділу
державного пожежного нагляду в
м.Ужгороді та Ужгородському районі від
07.11.2009 року за № 2 -144 проведення
будівництва житлового будинку
позивачів виконано з порушенням
будівельних норм з питань пожежної
безпеки.

Враховуючи наведене позивачі просили
суд заборонити відповідачам ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проводити будь-які
будівельні та інші роботи за адресою
АДРЕСА_1; , а також зобов'язати
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
що є забудовниками незаконного
самовільного незакінченого
будівництва житлового будинку усунути
перешкоди у користуванні спільною
прибудинковою територією шляхом
знесення такого самовільного
будівництва за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позов з наведених у ньому
підстав підтримала та проила суд такий
задовільнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила,
просила суд відмовити в задоволенні
такого.

Так, суд, заслухавши доводи учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність та допустимість
кожного доказу, приходить до висновку,
що позов із наведених у ньому мотивів
обґрунтований і підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин
ОСОБА_8, а відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 прийняли у спадщину спадкове
майно, що складається з 37/100 частин
житлового будинку з надвідними
спорудами по АДРЕСА_1, який належав
померлому на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого Першою Ужгородською
державною нотаріальною конторою 22
березня 1978 року і який був знесений
повністю повінню в 1992 році та
незакінчене будівництво готовністю 16 %.

У відповідності до плану меж земельної
ділянки відповідачі ОСОБА_6
використовують 37 % від 363, що становить
134 м.кв., а , позивачі, 63% від 363, що
становить 229 м.кв.

Територія спільного використання
земельної ділянки становить 64 м.кв..

Відповідно до доводів наведених
позивача ми, саме на вищевказаній
території і знаходиться самовільно
збудоване незавершене будівництво
житлового будинку, яким здійснюються
перешкоди їм у користуванні їх майном.
Незаконне будівництво розпочато в 2008
році.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Так, суд ставиться критично до доводів
позивачів покладених в обґрунтування
позову та не може покласти такі в
основу рішення з огляду на наступне.

Позивачкою суду не надано жодного
доказу, що будівництво, про яке йдеться
мова в позові це є самовільне
будівництво, оскільки таким доказом
може бути штраф архітектури.

Як судом встановлено, за скаргою
позивачки на місце будівництва
виїзджала комісія з архітектури , однак
штрафу за порушення будівельних норм
накладено не було.

Відповідно до ч.І ст. З 76 ЦКУ: житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно важаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи.

Земельна ділянка відповідачам була
відведена саме для житлового будинку,
дозвіл наявний.

Крім того, згідно т.377 ЦКУ: до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій они
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Згідно з ч.7 ст.376 ЦКУ:у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним нтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може встановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Однак, на основі ст.15 ЦКУ:Кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у >азі його порушення, невизнання
або оспорювання (ч.І). Кожна особа має
право на захист свого нтересу, який
не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства (ч.2).

Згідно з ст.16 ЦКУ: кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
юобистого немайнового або майнового
права та інтересу (ч.І). Суд може
відмовити у захисті щвільного права та
інтересу особи в разі порушення нею
положень частин другої - п'ятої статті 13
цього Кодексу (ч.З).

Стаття 13 ЦКУ передбачає межі
здійснення цивільних прав: Цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй юговором або актами цивільного
законодавства. При здійсненні своїх
прав особа зобов'язана утримуватися
їід дій, які могли б порушити права
інших осіб, завдати шкоди ювкіллю або
культурній спадщині. Не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах. При
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства.

Так, окрім наведеного судом також
встановлено, що згідно відповіді
Відділу Пожежного нагляду від 07.11.2008
року №2/144 В ході виїзду встановлено,
що гр.. ОСОБА_5 , який проживає по
АДРЕСА_1, проведено будівництво
житлового будинку з порушенням чинних
будівельних норм з питань пожежної
безпеки.

Доказів спростування наведеного факту
представником відповідача суду не
надано.

На підставі наведеного, керуючись . ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

Рішив:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод
у користуванні при будинковою
територією - задоволити частково.

Заборонити ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
проводити будь - які будівельні та інші
роботи за адресою АДРЕСА_1 до усунення
позивачем порушень будівельних норм з
питань пожежної безпеки.

Заходи забезпечення позову- скасуваи.

В задоволенні решти позову- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

З повним рішенням суду сторони можуть
ознайомитись 19.02.2014 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.