АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1257/2014р.
Головуючий в І інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 16 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І.,
Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 05 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, Херсонського бюро
технічної інвентаризації про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом в якому зазначила, що
будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 є кооперативним, та власником
зазначеного будинку є ЖБК «Херсонець».
У квартиру №АДРЕСА_1, що знаходиться в
спірному будинку, за ордером № 134 від
20.03.1966 року як працівник Херсонського
педагогічного інституту вселилась
ОСОБА_5, яка у 1987 році переїхала до
іншого місця мешкання, після чого на
підставі норм діючого на той час
законодавства рішенням Херсонської
міської ради народних депутатів №256
від 20.10.1987 року було затверджено
рішення ЖБК «Херсонець» про прийняття
до членів кооперативу ОСОБА_6, а саме як
нового квартиронаймача спірної
квартири. 02.03.2013 року замість померлого
ОСОБА_6 до членів ЖБК «Херсоннець» на
спірну квартиру було прийнято
позивачку. Однак взимку 2012 року їй
стало відомо про наявність рішення,
ухваленого Комсомольським районного
суду м.Херсона, яким за ОСОБА_3 було
визнано право власності на
вищезазначену квартиру. На підставі
зазначеного рішення ОСОБА_3 продала
вказану квартиру ОСОБА_4, яка в свою
чергу, продала її ОСОБА_1 Проте рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 21.06.2012 року було скасовано рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона, за яким ОСОБА_3 набула права
власності на спірну квартиру, та у
задоволенні позовних вимог останньої
про право власності на спірне нерухоме
майно було відмовлено. Посилаючись на
те, що оскільки договори
купівлі-продажу спірної квартири № 4852
від 28.12.2011 року та № 1254 від 27.06.2012 року не
відповідають вимогам діючого
законодавства, оскільки були вчинені
особами, які не мали згідно
вищезгаданого рішення суду
апеляційної інстанції необхідного
обсягу правоздатності, проте набувачі
за договором були добросовісними,
оскільки на час вчинення таких
правочинів правовстановлюючі
документи на спірне майно у сторін
договору були чинними, просила
витребувати із чужого незаконного
володіння добросовісного набувача
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, шляхом
зобов'язання ОСОБА_1 звільнити вказану
квартиру та виселення ОСОБА_1 з
зазначеної квартири; скасувати у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно записи про реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 05 березня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_1 звільнити
вказану квартиру та виселення ОСОБА_1
із зазначеної квартири. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли
на адресу апеляційного суду, ОСОБА_2
просила апеляційну скаргу відхилити як
необґрунтовану.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
згідно ордеру № 134 виданого Виконкомом
Херсонської міської ради депутатів
трудящих 20.03.1966 року, ОСОБА_5 стала
відповідальним квартиронаймачем
спірної квартири, куди заселились
разом із членами своєї родини, зокрема
із сином ОСОБА_7 та сином ОСОБА_6 (а.с.10).
Згідно ордеру № 158 від 26.11.1987 року,
ОСОБА_5 разом із її чоловіком ОСОБА_8
вселилися до іншого житлового
приміщення (а.с.9). Згідно рішення
Херсонської міської ради народних
депутатів від 20.10.1987 року № 256 ОСОБА_6
був прийнятий до членів ЖБК
«Херсонець» замість вибулої на інше
місце проживання ОСОБА_5 (а.с.9) та
являвся членом кооперативу до дня
своєї смерті 1998 року. Протоколом зборів
членів ЖК «Херсонець» від 02.03.2013 року,
що входить до складу обслуговуючої
організації, ОСОБА_2 прийнято до членів
вказаного кооперативу, як члена сім'ї
колишнього члена кооперативу
(являється дружиною ОСОБА_7, який є
рідним братом ОСОБА_6) (а.с.7). Згідно
довідки ТОВ «Україна» на даний час за
спірною адресою мешкає відповідач по
справі ОСОБА_1 разом зі своєю
малолітньою донькою (а.с.10), який набув
права власності на спірне приміщення
за договором купівлі-продажу від 27.06.2012
року укладеним із ОСОБА_4 (а.с.94). ОСОБА_4
в свою чергу набула право власності на
спірну квартиру за договором
купівлі-продажу укладеним 28.12.2011 року
із ОСОБА_3 (а.с.92), яка набула права
власності на спірну квартиру на
підставі рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 05.12.2011
року (а.с.28-29), яке ухвалою апеляційного
суду Херсонської області від 21.06.2012
року за апеляційною скаргою ОСОБА_2
було скасовано (а.с.14-15). Відповідно до
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між
позивачем та ОСОБА_7 19.01.2007 року
зареєстровано шлюб (а.с.80 зв). ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81), ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.78), їх батьки: мати
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.79),
батько ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.77).

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
так як позивачка на час смерті
відповідального квартиронаймача
спірного помешкання була членом його
сім'ї та проживала разом із ним, набула
членство в кооперативі на спірне
помешкання, та довела, що квартира
вибула з її володіння не з її волі, тому
згідно ст. 388 ЦК України вона має
право витребувати спірну квартиру у
набувача.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 388 ЦК
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно лише з підстав, передбачених
частиною першою зазначеної статті.
Тобто правом витребування майна від
добросовісного набувача може
скористатися виключно власник майна.

Відповідно до вимог частини першої
статті 328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

За положеннями статті 384 ЦК України,
право власності на квартиру в будинку
житлово-будівельного кооперативу
набуває член ЖБК у разі викупу
квартири.

В пункті 5-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 18.09.1987
року «Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» (зі змінами) Верховний Суд
роз'яснив, що згідно зі ст.15 Закону
України «Про власність» член ЖБК, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування,
набуває право власності на квартиру і
вправі розпоряджатись нею на свій
розсуд - продавати, заповідати,
обмінювати тощо, і вчиняти відносно неї
інші угоди, що не заборонені законом.

За таких обставин слід вважати, що
сплативши в 1981 році останній внесок за
кооперативну квартиру, член ЖБК ОСОБА_6
набув на неї права власності (а.с.11).

В 1998 році ОСОБА_6 помер (а.с.78), свідоцтво
про право на спадщину після померлого
власника спірної квартири відсутнє.

Згідно довідки
житлово-експлуатаційної контори, до
дня своє смерті 16.10.2009 року в спірній
квартирі був зареєстрований ОСОБА_7
(а.с.83). Дані про реєстрацію в спірній
квартирі позивачки відсутні.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлені
ці обставини.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 27.05.2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними було
встановлено, що позивачкою ОСОБА_2 не
доведено яке її право порушено та за
захистом якого порушеного права вона
звернулася до суду, в контексті її
відношення до спірної квартири,
відносно якої укладалися оскаржені
позивачкою правочини.

Посилання ОСОБА_2 на статтю 145 ЖК
України, на яку також послався суд
першої інстанції, як на підставу для
задоволення позову, є
необґрунтованими, оскільки зазначена
норма житлового законодавства не
регулює правовідносини, пов'язані із
набуттям права власності на нерухоме
майно, належне на праві приватної
власності померлому члену ЖБК.

Оскільки належних та допустимих
доказів у підтвердження факту набуття
права власності на спірну квартиру
позивачкою суду не надано і такого
факту судом не встановлено, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду відповідно до приписів ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову в частині
витребування спірного майна від
добросовісного набувача через
необґрунтованість позовних вимог.

В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають
стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені ним витрати по оплаті
судового збору в сумі 1020, 62 грн. та
витраті по оплаті правової допомоги в
сумі 2025 грн.

Керуючись ст.ст.328, 384, 388 ЦК України,
ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 05 березня 2014 року в
частині витребування із чужого
незаконного володіння ОСОБА_1 спірної
квартири шляхом його зобов'язання
звільнити квартиру та виселення
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В іншій частині зазначене рішення суду
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1020,
62 грн. витрат по сплаті судового збору
та 2025 грн. витрат по оплаті правової
допомоги, а всього стягнути 3045, 62 грн.

Рішення набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: