інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/2413/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Білоконь О.В.,

суддів: Таргоній Д.О., Олійника В.І.,

при секретарі Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу судді Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 лютого 2014 року та судовий наказ
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про
скасування судового наказу ,-

встановила:

09 грудня 2013 року за заявою публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» було видано судовий
наказ про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за електроенергію в
сумі 1888,47 грн. та 114,70 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Боржник ОСОБА_1 звернулась до суду з
заявою про скасування судового наказу,
в якій просить скасувати виданий
судовий наказ, посилаючись на
помилкове нарахування суми боргу та
безпідставність заявлених стягувачем
своїх вимог.

Ухвалою судді Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 лютого 2014 року заяву ОСОБА_1
залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду та
судовий наказ посилаючись на те, що
вони постановлені з порушеннями норм
процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що
ПАТ «Київобленерго» не надало доказів
на підтвердження безспірної
заборгованості боржника.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву про скасування
судового наказу без задоволення, суд
першої інстанції виходив з того, що на
підтвердження свої вимог заявник не
надала суду жодних належних доказів
сплати коштів за користування
електроенергією та не підтвердила
вказане копіями квитанцій.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони не
ґрунтуються на вимогах закону.

Розглядаючи справу в порядку наказного
провадження судом не в повній мірі
враховані положення розділу ІІ
Цивільного процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті судового
наказу у разі якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК) , яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, апелянтом на спростування
безспірності правовідносин, що
склались між сторонами, надано копії
квитанцій про сплату послуг за
електроенергію (а.с.49-59).

З огляду на викладене висновки суду
першої інстанції не ґрунтуються на
вимогах закону та є помилковими.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 14 від 23 грудня 2011 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження», повноваження
суду за наслідками розгляду заяви про
скасування судового наказу вичерпно
визначені частиною восьмою статті 105-1
ЦПК. При цьому, як у разі залишення
такої заяви без задоволення, так і в
разі скасування судового наказу, суд
постановляє ухвалу, у випадку
скасування судового наказу роз'яснює,
що стягувач має право на розгляд
заявлених вимог у позовному
провадженні з додержанням загальних
правил щодо пред'явлення позову. У разі
зміни судового наказу суд видає новий
судовий наказ, який за змістом має
відповідати вимогам статті 103 ЦПК.

Ураховуючи, що судовий наказ є
особливою формою судового рішення, як
змінений судовий наказ, так і судовий
наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу
про залишення заяви про його
скасування без задоволення, можуть
бути оскаржені в апеляційному порядку
за правилами оскарження рішення суду.

У касаційному порядку зазначені судові
рішення не оскаржуються.

Відповідно до ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України за
результатами розгляду заяви про
скасування судового наказу суд має
право скасувати судовий наказ та
роз'яснити, що заявлені стягувачем
вимоги можуть бути розглянуті у
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред'явлення
позову.

Враховуючи викладене, судовий наказ
від 09 грудня 2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київобленерго»
заборгованості за електроенергію в
сумі 1888 грн. 47 коп. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 105-1, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Скасувати судовий наказ
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» заборгованості за
електроенергію в сумі 1888 грн. 47 коп.

Роз'яснити, що заявлені стягувачем
вимоги можуть бути розглянуті у
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред'явлення
позову.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: