Справа №
Провадження № 2/712/677/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року Соснівський районний
суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді -
Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

за участю прокурора - Завгороднього О.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в Черкаській області,
третя особа: Головне управління
Державного казначейства області про
стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що він працював на
посаді начальника Тальнівської
районної державної насіннєвої
інспекції, яка підпорядкована
Черкаській обласній державній
насіннєвій інспекції і являвся
державним службовцем.

07 червня 2012 року начальником
Черкаської обласної державної
насіннєвої інспекції Декаленко В.В.
видано наказ № 32-К про накладення на
нього дисциплінарного стягнення у
вигляді догани.

Не погоджуючись з накладеним
стягненням ним було оскаржено його до
Черкаського окружного
адміністративного суду. Розглянувши
адміністративну справу 16 листопада 2012
року судом було прийнято рішення про
відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду ним було оскаржено останнє до
Київського апеляційного
адміністративного суду, від 28 травня 2013
року справа № 2а/2370/4228/2012, прийнятим
рішенням Київського апеляційного
адміністративного суду вимоги
апеляційної скарги задоволено
повністю - постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2012 року скасовано. Визнано
незаконним та скасовано наказ № 32-к від
7 червня 2012 року начальника Черкаської
обласної державної насіннєвої
інспекції про накладення
дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у
вигляді догани. Вказана постанова від 28
травня 2013 року справа № 2а/2370/4228/2012
Київського апеляційного
адміністративного суду набрала
законної сили.

Як вказано в постанові Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року дії начальника
Черкаської обласної державної
насіннєвої інспекції є незаконними,
тобто такими, що не відповідають
чинному законодавству.

Будучи поновленим в займаній посаді
судом, про що достеменно відомо
відповідачу, завдяки його незаконним
діям, залишився без роботи,
відповідачем грубо порушено його
конституційне право на працю та
ігноровано виконання рішень судів.

В силу незаконних дій начальника
Черкаської обласної державної
насіннєвої інспекції Дкаленка В.В. він
вже більше року позбавлений можливості
працювати, забезпечувати свою сім'ю
матеріально. Тобто, умисно, грубо
порушуються його конституційні права
на працю.

Неправомірними діями відповідача йому
спричинено моральної шкоди, що
призвели до душевних переживань,
погіршення самопочуття, зниження
авторитету в очах колег по роботі та
керівників сільгосппідприємств
Тальнівського району.

Після принизливого судилища 07 червня
2012 року на якому начальник Черкаської
ОДНІ Декаленко В.В. шляхом голосування
вирішував, звільняти його чи виносити
догану, в нього погіршився стан
здоров'я і почався гіпертонічний
кризис, він вимушений був звернутись в
поліклініку, після чого його було
госпіталізовано.

В лікарні він перебував з 16 липня 2012
року по 20 липня 2012 року, але наслідки
психологічного стану продовжували
негативно впливати на його стан
здоров'я, а тому 24 липня 2012 року його
знов забрала швидка допомога з високим
тиском і знов було госпіталізовано до
Тальнівської районної лікарні, де він
проходив курс лікування до 03 серпня 2012
року.

Вийшовши на роботу 06 серпня і будучи на
полях сільгоспвиробників він знов
відчув погіршення стану здоров'я, так
як все ще перебував під негативним
впливом оголошеної йому догани, тобто
упередженого ставлення, а тому був
вимушений знов звернутись за медичною
допомогою вже до третьої Черкаської
лікарні, де проходив курс лікування з 07
серпня 2012 року по 31 серпня 2012 року.

Навіть будучи в м. Черкасах, неподалік
від лікарні Декаленко В. В. не тільки не
відвідав свого підлеглого працівника,
чим проявив неповагу до нього, а навіть
жодного разу не зателефонував за весь
період перебування його в лікарні, не
поцікавився, чи потрібні кошти на
лікування і який його стан.

Моральна шкода спричинена йому
полягає: душевних стражданнях;
приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації; в моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я; в порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя.

В спричиненні значної шкоди здоров'ю,
тому що весь період намагання поновити
свої порушені права моє життя було
перенасичене негативними емоціями,
психічними переживаннями.

Внаслідок незаконних дій відповідача
його здоров'ю було спричинено значної
шкоди, він вимушений був звернутись за
медичною допомогою і проходити
тривалий курс лікування, спочатку в
Тальнівській ЦРЛ, а потім в Черкаській
третій міській лікарні. В нього було
діагностовано хворобу - гіпертонію,
якої в мене раніше не було.

З того часу він перебуває в дільничного
лікаря на обліку і вимушений
періодично проходити обстеження на
предмет прогресування хвороби.

Внаслідок протиправних дій
відповідача ним зазнано моральних
втрат, які призвели до позбавлення
можливостей реалізації своїх звичок і
бажань, які він міг би реалізувати не
витрачаючи часу на підготовку заяв,
звернень, скарг та судового позову,
відвідування судових засідань, щоб
добитись відновлення своїх порушених
прав.

А тому, своїми незаконними діями
відповідач завдав шкоди його діловій
репутації та престижу. Він перебував на
керівній посаді, являвся державним
службовцем, а тому в силу своїх
посадових обов'язків постійно
спілкувався з великою кількістю як
керівників так і простих працівників
району, до роботи відносився завжди
відповідально, мав свою професійну
позицію. Такі дії відповідача
негативно вплинули на його авторитет
як фахівця.

В результаті незаконних дій
відповідача він був позбавлений
доступу до робочого місця, в приміщенні
насіннєвої інспекції керівником
обласного рівня було зірвано вхідні
двері і всі матеріальні цінності
залишено без належної охорони. Так як
він являвся матеріально
відповідальною особою, даний факт його
особливо турбував, це було пов'язано з
додатковими переживаннями, порушенням
сну та звичного режиму життя, що як
наслідок мало погіршення стану
здоров'я.

Крім того, вказаний наказ, яким
оголошено догану був першим етапом до
його звільнення, так як звільнено його
було 3 грудня 2012 року на підставі п. З
ст.40 КЗпП України, де обов'язковою
передумовою є наявність
дисциплінарного стягнення, яке передує
звільненню.

На даний час наказ про його звільнення
скасовано та поновлено на роботі в
займаній посаді постановою
Черкаського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року справа № 823/2/13-а.

А тому, відновлювати його порушені
права довелось на протязі тривалого
часу, починаючи з 03 вересня 2012 року і по
даний час, так як постанова Черкаського
окружного адміністративного суду від
24.04.2013 року справа № 823/2/13-а,
оскаржувалась в апеляційній інстанції
відповідачем і розглянута була лише 31
жовтня 2013 року.

Просить суд стягнути з Черкаської
обласної державної насіннєвої
інспекції на його користь моральну
шкоду в розмірі 100000 гривень. Стягнути
на його користь з відповідача
судові витрати. Стягнути з відповідача
на його користь затрати на правову
допомогу в сумі 4000 гривень.

26.02.2014 року позивач скерував до суду
заяву про збільшення та уточнення
позовних вимог, в якій просить
збільшити суму моральної шкоди, яка
була заявлена в позовних вимогах з 50000
грн. на 500000 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
скерував до суду електронне
повідомлення, відповідно до якого
просить судове засідання проводити без
його участі та його представника.

Прокурор м. Черкаси в судовому
засіданні вважав позов таким, що не
підлягає до задоволення за
необґрунтованістю та недоведеністю
позовних вимог, а також просив суд
застосувати строк позовної давності.

Представник Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області позов не визнав, пояснив, що
позивачем не надано жодних доказів
заподіяння моральної шкоди та не
обґрунтовано її розмір, а також просив
суд застосувати строк позовної
давності.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, скерував
до суду заперечення, в яких просить суд
в позові відмовити, а розгляд справи
проводити у відсутність представника
Головного управління Державного
казначейської служби України в
Черкаській області.

Заслухавши думку прокурора,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 07 червня 2012 року
начальником Черкаської обласної
державної насіннєвої інспекції
Декаленко В.В. видано наказ № 32-К про
накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді догани.

16 листопада 2012 року Черкаським
окружним адміністративним судом в
позові ОСОБА_1 до Черкаської обласної
державної насіннєвої інспекції про
визнання незаконним та скасування
наказу про накладення дисциплінарного
стягнення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2012 року скасовано. Визнано незаконним
та скасовано наказ № 32-к від 7 червня 2012
року начальника Черкаської обласної
державної насіннєвої інспекції про
накладення дисциплінарного стягнення
на ОСОБА_1 у вигляді догани. Вказана
постанова набрала законної сили.

Наказом Черкаської обласної
державної насіннєвої інспекції від 03
грудня 2012 року № 68-К ОСОБА_1 звільнено з
займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП
України за систематичне, незалежне
виконання своїх посадових обов'язків,
грубе порушення трудової дисципліни,
невиконання без поважних причин
правил внутрішнього трудового
розпорядку.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року позов ОСОБА_1 до Черкаської
обласної державної насіннєвої
інспекції про скасування наказу про
звільнення та поновлення на займаній
посаді задоволено. Наказ Черкаської
обласної державної інспекції № 68-К від
03 грудня 2012 року про звільнення ОСОБА_1
на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України -
скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді
начальника Тальнівської районної
державної інспекції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року апеляційна скарга Голови
ліквідаційної комісії Черкаської
обласної державної насіннєвої
інспекції Декаленка В.В. - залишити без
задоволення, постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2013 року без змін.

Позивач в своїх заявах вказує, що
неправомірними діями відповідача йому
спричинено моральної шкоди, що
призвели до душевних переживань,
погіршення самопочуття, зниження
авторитету в очах колег по роботі та
керівників сільгосппідприємств
Тальнівського району, а також грубо
порушено його конституційне право на
працю та ігноровано виконання рішень
судів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК визначено перелік
випадків відшкодування моральної
шкоди органом державної влади, органом
влади Автономної Республіки Крим,
органом місцевого самоврядування,
фізичною або юридичною особою, яка її
завдала. Зазначений перелік не є
вичерпним, оскільки п. 3 статті
передбачає наявність інших випадків
передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
(ст. 1173 ЦК).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Проте, доказів того, що Державною
інспекцією сільського господарства в
Черкаській області було завдано
позивачу моральної шкоди позивачем в
ході судового розгляду справи не
надано.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Згідно роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України в постанові № 4
від 31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати не
майнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань,
завданих фізичній особі незаконними
діями чи бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

При вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди предметом доказування
є не тільки факт неправомірних дій
відповідача, а також виникнення шкоди
та причинний зв'язок між
неправомірними діями відповідача і
заподіяння ним шкоди.

Моральну шкоду розуміють як втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним
позовом, позивач має довести факт
заподіяння йому відповідачем
моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167
ЦК України завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, вину
відповідача, а також яких саме втрат
немайнового характеру він зазнав та
яке саме їх матеріальне вираження.
Недоведеність позивачем зазначених
обставин по справі є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Позивачем в судовому засіданні не
доведено та не підтверджено
документально, що погіршення його
стану здоров'я сталося саме внаслідок
нервових переживань через дії
відповідача (відсутній висновок
лікаря), а з наданих виписок
відвідувань лікаря вбачається що
погіршення стану здоров'я ОСОБА_1
сталося через наявність у нього
хронічних захворювань.

Позивачем також не доведено та
необґрунтовано розмір моральної шкоди,
яку він просить стягнути з відповідача.

Частиною 1 ст. 233 КЗпП України
передбачено, працівник може звернутися
з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.95
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» до вимог про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної поширенням
відомостей, що не відповідають
дійсності і порочать честь, гідність чи
ділову репутацію фізичної або
юридичної особи, згідно з ч. 3 ст. 7 ЦК
України застосовується строк позовної
давності в один рік. До вимог про
відшкодування моральної шкоди у
випадках, передбачених трудовим
законодавством, - тримісячний строк
(ст. 233 КЗпП України). До інших вимог про
відшкодування моральної шкоди, як
вимог, що випливають з порушення
особистих немайнових прав, строки
позовної давності відповідно до ст. 83
ЦК України не застосовуються.

Положення закону про правові
наслідки спливу позовної давності
можуть застосовуватися лише у тих
випадках, коли буде доведено існування
самого суб'єктивного цивільного права
і факт його порушення або оспорювання.
Якщо ж під час розгляду справи буде
встановлено, що у позивача немає
суб'єктивного права, про захист якого
він просить, або ж воно не порушувалось
чи не оспорювалось, суд повинен
відмовити в позові не через пропущення
позовної давності, а за
безпідставністю матеріально-правової
вимоги.

Крім того, про порушення прав
позивачу було відомо 07 червня 2012 року
та 03 грудня 2012 року, однак до суду
позовну заяву про стягнення моральної
шкоди позивачем було подано 26 грудня 2013
року. З заявою про поновлення строків
звернення до суду позивач не звертався.

Суд вважає обґрунтованими доводи
відповідачів, думку прокурора про
недоведеність позивачем факту
спричинення моральних страждань та
пов'язаної з цим моральної шкоди, в чому
конкретно полягають його немайнові
втрати, їх характер, тривалість періоду
спричинення, причинний зв'язок між
неправомірними діями (бездіяльністю)
начальника Черкаської ОДНІ Декаленко
В.В. і заподіяння ним шкоди, тому
позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди не підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20
грудня 2011 року розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Статтею 84 ЦПК передбачено, що витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації
встановлюється законом. А згідно із ст.
88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Отже, для того, щоб суд присудив
витрати на користь першої сторони, вона
повинна документально їх підтвердити.
Таким підтвердженням може бути
укладений в письмовій формі договір на
надання правової допомоги. В ньому
необхідно передбачити, яка саме
правова допомога буде надаватися особі
(складання позовної заяви, відзиви на
позови, представництво в суді та ін.).
Більше того, в договорі потрібно
зазначити, по якій саме справі
надаватиметься правова допомога
(наприклад: по справі зі стягнення
аліментів, заборгованості за договором
№ такий-то від такого-то числа, про
відшкодування матеріальної чи
моральної шкоди). Не завадить також
конкретно вказати, хто буде виступати
відповідачем/позивачем у даній справі.
У разі недотримання цих положень
протилежна сторона може поставити в
суді під сумнів те, що правова допомога
надається саме по цій справі, що може
бути підставою для відмови у
відшкодуванні судових витрат.

Крім того, бажано навести в
договорі розцінки за вчинення
адвокатом (фахівцем у галузі права)
конкретних правових дій: чи то
написання позову, чи то з'явлення в
судове засідання. У свою чергу особа,
якій надається правова допомога,
повинна підписати акт прийому-передачі
наданих послуг, який складається
адвокатом чи фахівцем в галузі права
(які можуть виступати самостійно чи від
імені адвокатського об'єднання або
юридичної фірми). Після підписання акта
приймання-передачі сторона повинна
сплатити кошти за надані послуги і
пред'явити всі ці документи в суді.

Позивачем не надано суду ні розрахунку
розміру компенсації за правову
допомогу, ні акта приймання-передачі,
ні інших доказів, які б стверджували
про те, що саме по даній справі йому
було надано правову допомогу. З наданих
суду квитанцій також не зрозуміло по
якому питанню позивачу надавалася
консультація, які позови складалися, та
інше, крім того на даних квитанціях
відсутня печатка, так само як і на
договорах -дорученнях про надання
юридичних послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги в частині стягнення витрат на
правову допомогу не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 84, 88,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 23, 1167, ЦК
України, ст. 233, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в Черкаській області,
третя особа: Головне управління
Державного казначейства області про
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом десяти днів
з моменту його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: