РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській
О.К.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" про визнання недійсним
кредитного договору,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського
міського суду з позовом до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" про визнання недійсним
кредитного договору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15
липня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк»
укладено кредитний договір №1703/0708/55-026.

Відповідно до п. 1.1 Договору - Банк надав
Позичальнику грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 50 000 доларів США, на
строк по 15 липня 2017 року та на умовах,
передбачених у цьому Договорі, а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачені цим Договором.

Згідно п.1.3 того ж Договору Позичальник
сплачує Банку проценти за користування
кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь
строк фактичного користування
кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань
укладено іпотечний договір. Об'єктом
іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 68,5 кв.м. (Об'єкт нерухомості).

15 липня 2008 року між ОСОБА_4 та Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк
укладено договір поруки № 1703/0707/55-026-Р-1.

Того ж дня між ОСОБА_3 та Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк»
було укладено договір поруки №
1703/0707/55-026-Р-2.

Фактично Кредитний договір №1703/0708/55-026
від 15 липня 2008 року не був спрямований
на реальне настання правових
наслідків, передбачених цим договором,
а з метою приховати інший правочин, а
саме Кредитного договору, укладеного
між ОСОБА_3 /Позичальник/ з однієї
сторони та ПАТ "Сведбанк" /Кредитор/.

Грошові кошти за Кредитним договором
№1703/0708/55-026 від 15 липня 2008 року фактично
отримані не ОСОБА_1, а ОСОБА_3. Були
використані ОСОБА_3 для купівлі дачі на
ім'я свого батька - ОСОБА_5, погашення
кредиту, відкритого на ім'я ОСОБА_3,
ремонт квартири, яка належить ОСОБА_3
Дані обставини стверджуються
наступними доказами.

В 2008 році її син та його дружина ОСОБА_3
вирішили придбати будинок. ОСОБА_3
дізнавалася про кредитні програми в
різних банках. Через деякий час вона
повідомила, що є дача в хорошому стані
за 37 000 доларів США. Почала їх вмовляти
придбати цю дачу. Всі документи для
отримання кредиту оформлялися через
ОСОБА_3 Хоча для купівлі дачі вистачало
37 000 доларів США, однак ОСОБА_3
наполягла, щоб оформити кредит на 50 000
доларів США. Решта коштів мала йти на
погашення її кредиту. Вона ж в свою
чергу мала допомогти погашати кредит.

Кредитний договір був підписаний лише
після того, як ОСОБА_3 надала банку
довідку про свої доходи та 15 липня 2008
року з метою забезпечення виконання
зазначеного вище кредитного договору
було укладено договір поруки №
1703/0708/55-026-Р-2, згідно якого поручителем
виступає саме ОСОБА_3. Вказана особа
зазначена поручителем саме тому, що
гроші по кредиту отримала ОСОБА_3 ЇЇ
доходи (пенсія) були незначними, їх не
вистачало для отримання кредиту тому
ваховувались доходи ОСОБА_3.

Кошти в банку безпосередньо отримала
ОСОБА_3, поки вона підписувала
необхідні документи. Вона навіть не
тримала їх в руках. На її прохання
віддати кошти ОСОБА_3 відповіла
негативно. Сказала, що все сама
оформить.

Про удаваність кредитного договору
свідчить і та обставина, що 15 липня 2008
року з метою забезпечення виконання
зазначеного вище кредитного договору
було укладено договір поруки №
1703/0708/55-026-Р-2, згідно якого поручителем
виступає саме ОСОБА_3.

Просила ухвалити рішення, котрим
визнати недійсними: кредитний договір
№1703/0708/55-026 від 15 липня 2008 року,
укладений між нею та Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк»
(Банк); визнати укладеним між ОСОБА_3 з
однієї сторони та ПАТ "Сведбанк"
/Кредитор/ з другої сторони Кредитний
договір 1703/0707/55-026 від 15 липня 2008 року, на
умовах визначених Кредитним договором
№ 1703/0707/55-026 від 15 липня 2006 року,
укладеного між ОСОБА_1 з однієї
сторони та ПАТ "Сведбанк" з другої
сторони, судові витрати покласти на
відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позов до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» в межах доводів позовної
заяви, та заперечила проти заміни
відповідача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ
«Кредитні ініціативи» як
правонаступника. Просила позов
задовольнити.

Представник позивача позов підтримав
та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 з'явилася в судове
засідання , призначене на 31.03.2014р., в
подальші судові засідання по невідомій
суду причині не з'являлася. 03.04.2014р.
подала до суду письмову заяву про
прийняття до рогляду у справі ухвалу
Рівненського міського суду від
21.11.2013р., ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду рівненської області
від 14.05.2013р.

Представник відповідача ПАТ
«Сведбанк» , оскільки позивачка
відмовилася замінити відповідача на
правонаступника ТОВ «Кредитні
ініціативи» згідно письмової заяви від
11.04.2014р., в судове засідання не з'явився
повторно, про день, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причину неявки суду не
повідомив, письмових заперечень до
суду не надав, з заявою щодо розгляду
справу у їх відсутність до суду не
звертався.

Заслухавши думку позивачки,
представника позивачки, суд ухвалив
розглядати справу у відсутність
відповідачів на підставі наявних у
справі доказів .

Заслухавши пояснення позивачки,
представника позивачки, позивачки
ОСОБА_1 в якості свідка, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 15 липня 2008 року
між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» укладено
кредитний договір №1703/0708/55-026.

Відповідно до п. 1.1 Договору - Банк надав
Позичальнику грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 50 000 доларів США, на
строк по 15 липня 2017 року та на умовах,
передбачених у цьому Договорі, а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачені цим Договором.

На забезпечення виконання зобов'язань
укладено іпотечний договір №
1703/0708/55-026-Z-1 між ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_4. Об'єктом іпотеки є квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 68,5 кв.м.
(Об'єкт нерухомості).

15 липня 2008 року між ОСОБА_4 та Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк
укладено договір поруки № 1703/0707/55-026-Р-1.
Того ж дня між ОСОБА_3 та Відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк»
було укладено договір поруки №
1703/0707/55-026-Р-2.

Постановою Рівненського МВ УМВС
України в Рівненській області від
14.05.2011р. відмовлено в порушенні
кримінальної справи за заявою ОСОБА_1
про заволодіння коштами ОСОБА_1
шахрайським шляхом.

З оглянутої судом ухвали Рівненського
міського суду від 21.11.2013р. вбачається,
що позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишено без розгляду.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1
зверталася до Рівненського міського
суду з позовом до ПАТ «Сведбанк» т.о.
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав
споживача, визнання кредитного,
іпотечного договорів недійсними,
визнання недійсним договорів поруки у
зв'язку з порушенням прав споживача, а
також укладення цих договорів під
впливом тяжких для неї обставин і на
вкрай невигідних умовах.

Рішенням Рівненського міського суду
від 05.02.2013р., залишеним в силі ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області 14.05.2013р., ОСОБА_1 в
задоволенні позову було відмовлено.

Допитана в судовому засіданні як
свідок позивачка ОСОБА_1 суду показала,
що навесні 2008 року підшуковували дачу,
яку знайшла її невістка ОСОБА_3 за 37 000
доларів США. Підтвердила, що з метою
придбання нерухомості укладала
договір позики, так як мала намір і сама
користуватися дачею. Документи в банку
підписувала вона, проте отримані за
договором гроші взяла ОСОБА_3, якими
розплатилася за придбання дачі , яку
оформила на ім'я свого батька, і
сплатила свої попередні кредити в
банках. В рахунок забезпечення
договору кредиту з ОСОБА_3 було
укладено договір поруки.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_3
його колишня дружина. В 2008р. Вирішили
придбати дачу. Договір кредиту
укладала ОСОБА_1 , але отримані гроші
взяла собі ОСОБА_3 вважає, що даний
договір є удаваним, оскільки за
кредитні кошти нерухомість мали
придбати він та його дружина і гроші
отримала ОСОБА_3 та зберігала в своїй
сумочці..

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він був
біля банку, коли оформлявся договір
кредиту за яким було отримано кошти.
Показав, що ОСОБА_1 його брат ОСОБА_6 з
дружиною мали намір придбати дачу у
зв'язку з чим було формлено договір
кредиту.

Суд не бере до уваги показання свідка
ОСОБА_7 стосовно того, що отримані по
кредиту гроші були в сумочці ОСОБА_3,
оскільки до підказки позивачкою свідок
показував, що біля машини ОСОБА_3
поклала гроші собі в сумочку.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 суду показала, що нею було
укладено договір купівлі-продажу
належної їй на праві власності дачі між
нею та батьком ОСОБА_3, який було
нотаріально посвідчено. Показала, що
дачу вибирали ОСОБА_3, її чоловік і їх
син з їх слів для себе. В день
оформлення договору купівлі-продажу
біля нотаріальної контори крім ОСОБА_3,
її батька, був іТарасюк Ю.М., який чекав
біля нотаріальної контори.

Відповідно до ст.. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як роз'яснено в п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» за
удаваним правочином сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно роз'яснень, викладених в п.6
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 29.12.1976р. "Про судове рішення»
встановивши , що строк для звернення з
позовом пропущений без поважної
причини, суд у рішення зазначає про
відмову в позові з цих підстав, крім
випадків, коли позов не доведений.

Так, суд прийшов до висновку, що
сукупністю достовірно встановлених
доказів підтверджується, що договоір
кредиту було укладено між двома
сторонами, якими є ОСОБА_1 в одного боку
та ВАТ «Сведбанк» ( правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк»). Судом не
встановлено, що між даними сторонами
мало місце волевиявлення на укладення
договору іншого ніж договір позики.
Оскільки розбіжностей між волею та її
зовнішнім виявом судом не встановлено.
Предмето спору є договір позики.
Позивачка не вказала, який інший
правочин між нею та банком
приховується з допомогою укладеного
правочину, а лише посилалася на наміри
щодо розпорядженням отриманих в позику
коштів. А доводи того, що позичальником
за оспорюваним договором має бути
ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки
договір підписувала ОСОБА_1, довідки
про свої доходи надавала особисто
ОСОБА_1, без її підписів кошти за
договором видані не могли бути, а тому
те, що ОСОБА_3 отриманий кредит поклала
до своєї сумки є мовчазне погодження
позичальника щодо розпорядження
отриманими коштами за договором і не є
підставою для визнання правочину
удаваним.

Оцінивши в сукупності достовірно
встановлені судом факти, докази, суд
прийшов до висновку, що ОСОБА_1
пропустила строк позовної давності,
проте, виходячи вищевикладених
роз'яснень Пленуму ВС України, суд
прийшов до висновку, що позов не
підлягає до задоволення за не
доведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
"Сведбанк" про визнання недійсним
кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О.В.Панас