Справа № 2-2129/2006
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді -
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,

встановив:

В квітні 2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням, погодженим з начальником
відділу державної виконавчої служби,
про тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 за межі України. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що у відділі державної
виконавчої служби
Старокостятинівського районного
управління юстиції на виконанні
перебуває виконавчий лист
Старокостянтинівського районного суду
від 27 листопада 2006 року за № 2-2129
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів. На виконання
вищевказаного судового рішення 01
березня 2011 року до відділу державної
виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції надійшов
виконавчий лист. 01 березня 2011 року
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження № за ЄДРВП 24846612.
Однак боржником ОСОБА_1 не вчинено
жодних дій, спрямованих на виконання
судового рішення, хоча він
попереджений про необхідність сплати
заборгованості. За таких обставин
державним виконавцем вжито заходи
примусового виконання рішення,
зокрема, направлено запити до
реєструючи органів, проте майна не
віднайдено.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця.

Державний виконавець
Старокостянтинівського районного
управління юстиції в судове засідання
не з»явився, проте направив до суду
заяву, якою підтримав подання та
обставини, викладені в його
обґрунтування, також просив розглянути
справу без його участі.

Дослідивши матеріали подання, суд
прийшов до висновків про наступне.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України
„Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України"
громадянину України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а якщо він має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадках, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору або якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Пунктом 8 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 57 від 27
січня 1995 року, також передбачено, що
громадянину може бути тимчасово
відмовлено у виїзді з України, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням.

Пунктом 8 статті 19 Закону України „Про
державну прикордонну службу України"
встановлено, що на Державну
прикордонну службу відповідно до
визначених законом завдань
покладається, зокрема, запобігання та
недопущення в'їзду в Україну або виїзду
з України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну, або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України. Крім того,
передбачено обов'язок
військовослужбовців та працівників
Державної прикордонної служби України
не пропускати через державний кордон
України осіб, яким за мотивованим
рішенням суду тимчасово обмежено право
виїзду з України. На державну
прикордонну службу України
покладається завдання запобігання та
недопущення з України осіб, яким
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України.

Згідно з роз'ясненнями Міністерства
юстиції України та Адміністрації
Державної прикордонної служби України
від 27 травня 2008 року за № 25-32/463,
наявність в особи невиконаних
зобов'язань є підставою для обмеження
її у праві виїзду за межі України, при
чому питання щодо такого обмеження
вирішується судом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Так, системний аналіз вищевказаних
норм вказує на те, що такий спосіб
забезпечення виконання майнових
зобов'язань, як обмеження у праві
виїзду за межі України, є винятковим та
застосується у разі ухилення боржника
від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів подання,
боржник ОСОБА_1 не виконує судове
рішення про стягнення з нього
аліментів. Державним виконавцем не
надано доказів на підтвердження
вчинення ним будь - яких дій, які б
унеможливлювали б виконання рішення,
про відсутність у нього майна, причин
невиконання зобов'язання, зокрема, його
сімейний та майновий стан, чи отримав
він закордонний паспорт, також не
підтверджено наявність у боржника
наміру покинути територію України.

Факти невиконання судового рішення та
наявність зобов'язання, самі по собі не
можуть вказувати на ухилення боржника
від їх виконання при наявності
об'єктивних причин неможливості
своєчасного і повного їх виконання.
Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду.
Обов'язковою передумовою являється
факт ухилення боржника від виконання,
покладених на нього рішенням суду, що
повинно бути підтверджено сукупністю
доказів, якими обґрунтовується
подання.

За таких обставин, враховуючи вимоги
законодавства, яким регулюється
порядок та випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України, суд приходить до висновку про
недоцільність обмеження останнього у
праві виїзду за кордон, а відтак
подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, п. 5
ч.1 ст. 6 Закону України „Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України", п. 8 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 57 від 27 січня 1995 року, п. 8 статті 19
Закону України „Про державну
прикордонну службу України", роз'яснень
Міністерства юстиції України та
Адміністрації Державної прикордонної
служби України від 27 травня 2008 року за
№ 25-32/463,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Старокостянтинівського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя ___ _________