Єдиний унікальний номер 722/677/13-ц
Номер провадження 2/722/10/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Сокирянський районний
суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді:
Унгуряна С.В.

секретаря:
Марівцан О.В.

з участю прокурора: Бандуряк
Ю.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2

та відповідачки: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сокиряни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які діють у своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідачів Служба у
справах дітей Новодністровської
міської ради Чернівецької області про
усунення перешкод в користуванні
житлом, вселення та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.03.2013 року звернувся до
Сокирянського районного суду
Чернівецької області з вказаним вище
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які діють у
своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні
відповідачів Служба у справах дітей
Новодністровської міської ради
Чернівецької області про усунення
перешкод в користуванні житлом,
вселення та виселення.

Посилався на те, що він з ОСОБА_6 та
її донькою ОСОБА_3, яку він за рішенням
Сокирянського райсуду від 03.01.2002 року
удочерив, проживали у належній їм на
праві спільної сумісної власності кв.
АДРЕСА_2

За ініціативою ОСОБА_6, рішенням
Сокирянського райсуду у 2003 році шлюб
між ними було розірвано, про що йому
стало відомо лише у 2005 році.

24.06.2009 року, на підставі рішення
виконавчого комітету
Новодністровської міської ради від
01.04.2009 року №109/4, він отримав в органі
приватизації державного житлового
фонду при виконавчому комітеті
Новодністровської міської ради
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме на однокімнатну
кв. АДРЕСА_1

Приблизно у листопаді 2011 року, ОСОБА_6
попросила його, щоб він дав згоду на
тимчасове поселення відповідачки у
його квартирі АДРЕСА_1 та її тимчасову
реєстрацію строком на 1 рік, з умовою, що
на першу його вимогу, вона в
добровільному порядку звільнить її та
зніметься з реєстраційного обліку.

З цими умовами відповідачка погодилась
та 05.12.2011 року зареєструвалась в
належній йому квартирі. Після
реєстрації в його квартирі,
відповідачка виїхала в
Кам'янець-Подільський Хмельницької
області на роботу, де зареєструвала
шлюб з відповідачем і проживала там
разом з ним до червня 2012 року.

В червні 2012 року відповідачі
повернулись в м.Новодністровськ і без
його дозволу вселились в належну йому
квартиру, де проживають до цього часу.

З приводу незаконного проживання у
його квартирі відповідачів та
незаконного перешкоджання ними у
користуванні та розпорядженні
належною йому квартирою, він
неодноразово намагався врегулювати
питання в добровільному порядку, проте,
відповідачами йому постійно чиняться
перешкоди, зокрема останні не
впускають його в квартиру та не дають
ключ від вхідних дверей.

Вважає, що відповідачі, вселившись без
його згоди в квартиру, яка належить
йому на праві приватної власності,
всупереч закону чинять йому перешкоди
та позбавляють його права на житло,
внаслідок чого він змушений проживати
у своїх родичів.

Крім цього зазначав, що житлова площа
належної йому квартири складає 16,3 кв.м.,
а тому виходячи із встановленої ст.47 ЖК
України норми жилої площі на одну
особу, проживання інших осіб в квартирі
є неможливим, оскільки відсутня
достатня для спільного проживання
інших осіб житлова площа.

Оскільки його право як власника
житлового приміщення грубо порушено, а
також з огляду на вищезазначені факти
чинення перешкод, вважає, що у
відповідності до ст.ст.116, 157 ЖК України,
відповідачі підлягають виселенню з
квартири без надання їм окремого
приміщення, оскільки у ОСОБА_3 є своя 1/3
частка в кв. АДРЕСА_2, а ОСОБА_2
прописаний в Кам'янець-Подільському
районі та має окреме житло.

Просив винести рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не чинити
йому перешкод у володінні,
користуванні та розпорядженні
належним йому на праві приватної
власності майном - однокімнатною кв.
АДРЕСА_1; вселити його в однокімнатну
кв. АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 передати ключ від вхідних
дверей належної йому квартири;
виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з належної
йому на праві приватної власності
однокімнатної кв. АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_7 в судовому засіданні позов
підтримали в повному об'ємі та
підтвердили обставини, викладені в
позовній заяві.

При цьому, суду пояснили, що дійсно на
даний час в квартирі позивача
проживають відповідачі разом зі своєю
малолітньою дитиною. Відповідачка
ОСОБА_3 за попередньою домовленістю із
позивачем та зі згоди останнього
вселилася в квартиру та була в ній
зареєстрована лише на один рік, а
відповідач ОСОБА_2 вселився в квартиру
та проживає в ній без реєстрації, не
отримавши на це дозволу позивача.

Вказували на те, що відповідачі чинять
позивачу перешкоди у здійсненні ним
права власності на квартиру, оскільки,
замінивши вхідні двері та замок, не
допускають його в житлове приміщення
та відмовляються надати йому ключ від
замка вхідних дверей, чим порушують
його права як власника квартири.

Крім цього, зазначали, що у
відповідачки ОСОБА_3 є у власності 1/3
частка іншої квартири, де відповідачі
могли б проживати разом зі своєю
малолітньою дитиною, оскільки житлова
площа 1-кімнатної квартири позивача
унеможливлює їх спільне проживання.

Вважають, що відповідачі, чинячи
перешкоди позивачу у здійсненні його
права власності на квартиру, тим самим
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим їх
спільне проживання, а тому повинні бути
виселені з квартири. Просили позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнали та
просили у його задоволенні відмовити.

При цьому відповідачка ОСОБА_3 суду
пояснила, що в спірну квартиру вона
вселилась та зареєструвалася в
подальшому зі згоди позивача, будь-якої
домовленості між нею та позивачем щодо
строку її проживання та реєстрації в
квартирі не було. Після народження нею
дитини, місце проживання сина також
було зареєстровано в даній квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що в
липні 2012 року він зі згоди позивача,
отримавши від останнього ключі від
квартири, вселився в спірне житло, де
проживає без реєстрації по даний час
разом з дружиною ОСОБА_3 та їх
малолітнім сином.

Крім цього, відповідачі вказували на
те, що будь-яких перешкод позивачу у
користуванні житлом вони не чинять, а
вхідні двері в квартиру вони замінили,
оскільки робили ремонт. З приводу
проживання в квартирі позивач до них не
звертався і ключів від квартири у них
не просив.

Справа слухалась у відсутність
представника третьої особи Кучер А.М.,
яка в судове засідання не з'явилася,
незважаючи на те, що належним чином
була повідомлена про час і місце
розгляду справи. Подала до суду
письмову заяву, в якій не заперечувала
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 та просили розглянути справу
без її участі у зв'язку із службовою
зайнятістю.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивач
ОСОБА_1 є її рідним братом. Приблизно на
протязі двох років відповідачі разом з
малолітньою дитиною проживають у
належній позивачу квартирі та чинять
йому перешкоди у користуванні житлом.
Відповідачі замінили вхідні двері у
квартиру та замок. Вона особисто була
присутня, коли відповідачі не
допускали позивача в квартиру та
відмовлялися відчинити двері, при
цьому були присутні також депутат
міської ради та працівник міліції.
Протягом вказаного часу позивач
періодами проживав як у неї вдома, так і
в дачному будинку.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
квартира, в якій вона проживає,
знаходиться в одному під'їзді будинку,
де і квартира позивача ОСОБА_1 Ій
відомо, що близько останніх двох років
в спірній квартирі проживає сім'я
ОСОБА_3 разом з малолітнім сином, де
ними здійснювався ремонт та було
замінено вхідні двері до квартири.
Позивач в даній квартирі не проживає
приблизно на протязі півтора роки.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона
являється колишньою дружиною позивача
ОСОБА_1 Її донька ОСОБА_3 в квартирі
проживає з літа 2011 року, а ОСОБА_2
вселився в квартиру в липні 2012 року.
Також разом з відповідачами проживає
їх малолітня дитина. За час проживання
в даній квартирі її донька зробила в
ній капітальний ремонт, замінивши при
цьому також і вхідні двері до квартири.
Позивача з квартири ніхто не виганяв,
він її залишив добровільно. В квартиру
позивача не допускають з тих підстав,
що він приходить в стані алкогольного
сп'яніння, вчиняє сварки, погрожує.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та показання свідків,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні
вимоги є обгрунтованими, однак
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
дублікату свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 24.06.2009
року, виданого органом приватизації
державного житлового фонду при
виконкомі Новодністровської міської
ради на підставі рішення виконкому
Новодністровської міської ради №109/4
від 01.04.2009 року, позивач ОСОБА_1
являється власником однокімнатної
квартири АДРЕСА_1 (а.с.7,9).

Право власності позивача ОСОБА_1 на
вказане нерухоме майно зареєстроване
26.09.2012 року Сокирянською філією
Чернівецького комунального обласного
бюро технічної інвентаризації в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстраційним №28612739,
про що зроблено відповідний запис за
№60 в книзі №5/495 (а.с.8).

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 та
довідки КП «Новодністровський
житловик» №2139 від 19.08.2013 року
встановлено, що позивач зареєстрований
в належній йому на праві власності
квартирі з 10.10.2012 року (а.с.5,74), однак
фактично проживає в однокімнатному без
зручностей дачному будинку по
вул.Механізаторів в м.Новодністровськ
Чернівецької області, що
підтверджується актом обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
24.10.2013 року (а.с.190).

За згодою позивача ОСОБА_1, як власника
квартири, відповідачка ОСОБА_3
вселилася в квартиру АДРЕСА_1, де 07.12.2011
року зареєструвала своє місце
проживання як член сім'ї власника, що
підтверджується копією паспорта
ОСОБА_3 та довідкою КП
«Новодністровський житловик» №2139 від
19.08.2013 року (а.с.47,74). Крім цього, сторони
в судовому засіданні підтвердили факт
надання згоди позивачем на вселення та
реєстрацію відповідачки.

В порушення вимог ч.2 ст.156 ЖК України,
без дозволу власника квартири, в липні
2012 року в спірне житлове приміщення
вселився відповідач ОСОБА_2, який в
ньому проживає без реєстрації по даний
час, що підтверджується актом
обстеження від 13.12.2012 року (а.с.13). Крім
цього, факт вселення в житлове
приміщення та проживання у ньому без
реєстрації відповідача підтверджено
як особисто останнім, так і показаннями
свідків.

Крім позивача та відповідачів, у
спірній квартирі проживає та
зареєстрований малолітній син
відповідачів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстрація місця проживання якого була
проведена за місцем проживання його
матері - відповідачки ОСОБА_3 (а.с.48,74).

Відповідно до частин 1,3 ст.47
Конституції України кожен має право на
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечується рівні умови
здійснення своїх прав.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно вимог ст.150 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій власний розсуд.

Як встановлено із показань допитаних в
судовому засіданні свідків,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 чинять
позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні
ним свого права власності на житлове
приміщення, які виразилися у заміні
вхідних дверей та замка до спірної
квартири, а також у відмові передати
позивачу ключ від замка вхідних дверей,
що унеможливлює безперешкодне
вселення позивача у належне йому на
праві власності житлове приміщення та
подальше його використання.

Відповідно до частин 1, 2 ст.386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно вимог ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Враховуючи наведені вище обставини та
вимоги закону, суд вважає, що така
поведінка відповідачів суперечить
визначеним житловим та цивільним
законодавством України положенням
щодо здійснення власником своїх прав, а
тому приходить до висновку про
обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
в частині зобов'язання відповідачів не
чинити перешкод у здійсненні права
власності, вселення та зобов'язання
передати дублікат від замка вхідних
дверей.

Відповідно до ч.2 ст.156 ЖК України за
згодою власника будинку (квартири) член
його сім'ї вправі вселяти в займане ним
жиле приміщення інших членів сім'ї.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не
доведено належними доказами надання
позивачем ОСОБА_1 своєї згоди
відповідачці ОСОБА_3 на право вселення
в спірну квартиру її члена сім'ї -
ОСОБА_2, суд вважає, що таке вселення
останнього відбулось з порушенням норм
житлового права, а тому позовні вимоги
в частині його виселення з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення є обгрунтованими і
підлягають задоволенню.

При цьому, враховуючи законність
вселення відповідачки ОСОБА_3 в спірну
квартиру та реєстрації в ньому її місця
проживання, а також виходячи з того, що
позивачем ОСОБА_1 не було надано
належних доказів на підтвердження
існування між ним та відповідачкою
будь-яких домовленостей щодо строку її
проживання та реєстрації в квартирі,
суд приходить до висновку про
відсутність законних підстав для
виселення відповідачки ОСОБА_3 та
малолітнього ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідних позовних вимог
про виселення малолітнього ОСОБА_4 з
житлового приміщення позивачем ОСОБА_1
не заявлялося.

Також позивачем ОСОБА_1 не надано суду
належних доказів порушення
відповідачкою ОСОБА_3 вимог ст.116 ЖК
України, які б могли стати підставами
для її виселення.

За таких обставин, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
цій частині слід відмовити.

Суд вважає, що на користь позивача, у
відповідності до ст.88 ЦПК України, з
відповідачів підлягають стягненню в
солідарному порядку понесені
позивачем та документально
підтверджені витрати по оплаті
судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.47 Конституції
України, ст.ст.316-319, 321, 386, 391 ЦК України,
ст.ст.150, 156, 157 ЖК України, ст.ст.3, 10, 11, 60,
61, 79, 88, 208, 209, 213-215, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителів
АДРЕСА_1, не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, перешкод у володінні,
користуванні та розпорядженні
належною йому на праві власності
квартирою АДРЕСА_1

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, в
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителів
АДРЕСА_1, передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, дублікат ключа від вхідних
дверей квартири АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жителів АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в
розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області шляхом
подачі апеляційної скарги через
Сокирянський районний суд
Чернівецької області в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Сокирянського

районного суду
С.В.Унгурян