Справа № 372/4338/13-ц Головуючий у І
інстанції Степанова О.С.Провадження №
22-ц/780/3929/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 56
У Х В А Л А

іменем України

19 червня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі :

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Даценко Л.М., Таргоній Д.О.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 20 вересня 2013 року
у справі за заявою Шкіптана Дениса
Васильовича представника компанії EUTILIA
LIMITED (Компанія Ютіліа Лімітед) про
звернення до компетентного органу із
судовим дорученням, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Обухівського районного
суду Київської області від 20 вересня
2013 року у вказаній вище справі
задоволено заяву представника
позивача EUTILIA LIMITED (Компанія Ютіліа
Лімітед) про звернення до
компетентного органу із судовим
дорученням.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповноту і
неправильність встановлення обставин,
які мають значення для справи, зокрема
відсутність компетенції суду
направляти судові доручення після
ухвалення у справі судового рішення.

Розглянувши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про
звернення до компетентного органу із
судовим дорученням, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що така заява правомірна і
відповідає положенням ст.415 ЦПК
України.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
поскільки вони зроблені в результаті
порушення судом норм процесуального
права.

Згідно ч.1 ст.415 розділу Х ЦПК України
«Провадження у справах за участю
іноземних осіб» у разі якщо в процесі
розгляду справи суду необхідно вручити
документи, отримати докази, провести
окремі процесуальні дії на території
іншої держави, суд України може
звернутися з відповідним судовим
дорученням до іноземного суду або
іншого компетентного органу іноземної
держави (далі - іноземний суд) у порядку,
встановленому цим Кодексом або
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Аналіз цієї норми свідчить про те,
що звернення суду України з
відповідним судовим дорученням до
іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави можливе лише в процесі
розгляду справи і пов'язане із
необхідністю повного та правильного
встановлення обставин справи для
ухвалення судом законного і
обгрунтованого рішення.

З матеріалів справи вбачається,
що у даній справі рішенням
Обухівського районного суду Київської
області від 13 січня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 4 квітня 2011 року,
із ОСОБА_1 на користь Компанії Ютіліа
Лімітед (правонаступника ВАТ
«Альфа-Банк») стягнуто борг за
кредитним договором в розмірі 196289829,60
грн.

Рішення суду перебуває на
виконанні відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби МЮ України
(постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 26553804 від 16 травня 2011
року).

Таким чином, вирішуючи заяву, суд
залишив поза увагою те, що розгляд
справи закінчено, спір вирішено і у
справі ухвалено рішення, а отже
передбачені ст.415 ЦПК України підстави
для звернення з відповідним судовим
дорученням відсутні.

Крім того, представник Компанії Ютіліа
Лімітед подав заяву про звернення до
компетентного органу із судовим
дорученням на стадії виконання
судового рішення з метою захисту прав
стягувача, зокрема з метою отримання
доказів про належність ОСОБА_1
нерухомого (рухомого) майна та грошових
коштів на території Швейцарії, на які б
позивач міг звернути стягнення в
рахунок погашення боргу.

Задовольняючи заяву, суд не звернув
уваги, що ні розділ VІ ЦПК України
«Процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень у цивільних
справах», ні Закон України «Про
виконавче провадження» не передбачає
мождивість направлення судами України
судових доручень до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави на стадії виконання,
поскільки за змістом даних норм
виконання рішень відбувається
виключно на території України. Отже,
вчинення державним виконавцем
виконавчих дій, в тому числі накладення
арешту на майно боржника, можливе лише
на території України.

Посилання заявника на те, що стадія
виконання судового рішення є
завершальною стадією цивільного
процесу, що у свою чергу дає підстави
для направлення судом відповідного
судового доручення, не грунтуються на
нормах закону.

Також задовольняючи заяву про судове
доручення, суд не звернув уваги, що вона
містить вимогу про повернення ОСОБА_1
до України, що взагалі не входить до
компетенції суду при розгляді
цивліьної справи, а вирішується іншому
порядку.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції є порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
першої інстанції підлягає до
скасування, а питання передається на
новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Обухівського районного
суду Київської області від 20 вересня 2013
року скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК
України не підлягає.

Головуючий

Судді: