Номер провадження: 22-ц/785/4399/14
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Плавич
Н.Д.,

при секретарі -
Грубіян Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
межі земельної ділянки погодженою за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
17 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернувшись 6
листопада 2013 року до суду з
вищеназваним позовом, вказали, що на
підставі виданого нотаріально 16 січня
2003 року свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті матері ОСОБА_6 є
співвласниками 56/100 частин житлового
будинку з надвірними спорудами, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Відповідач
ОСОБА_5 є співвласником 49/100 частин
цього ж будинку. Для приватизації
земельної ділянки, на якій
розташований будинок та споруди,
замовили технічну документацію, в ході
виготовлення якої геодезичною службою
складено схему розподілу земельної
ділянки, де 0,0306 га пропонується у
користування позивачам, 0,0237 га
відповідачу. Посилаючись на відмову
ОСОБА_5 погодити межі розподілу
земельної ділянки, позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 просили визнати погодженими
межі земельних ділянок згідно
складеної 25 липня 2013 року КП «Одеським
міським землевпорядним центром» схеми
розподілу земельної ділянки (а.с.2-3).

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 17 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено (а.с.54-57).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Встановлено, що рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 27 жовтня
1978 року житловий будинок по АДРЕСА_1
було розділено в натурі між подружжям
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 У 1980 році ОСОБА_7
продав належну йому частину будинку
ОСОБА_8 Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 22 грудня 1980 року за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 відповідно до
належних на праві власності часток в
будинку було встановлено порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 в м. Одесі, згідно якого
виділено у користування ОСОБА_8 209 кв.
м, у користування ОСОБА_6 267 кв. м та
залишено в загальному користуванні
двір площею 41 кв. м (а.с.49-50).

Колишні співвласники будинку ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 померли, їх частки у праві
спільної часткової власності на
будинок успадкували спадкоємці.

Так, згідно виданого 20 листопада 2001
року державним нотаріусом Третьої
одеської державної нотаріальної
контори свідоцтва про право на
спадщину ОСОБА_5 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_8 став власником 44/100
часток житлового будинку з надвірними
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 517 кв. м.
Згідно виданого 16 січня 2003 року
державним нотаріусом Третьої одеської
державної нотаріальної контори
свідоцтва про право на спадщину за
законом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 стали співвласниками 56/100 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 517 кв. м,
державна реєстрація права власності на
нерухоме майно за кожним на 56/200 часток
проведена 12 листопада 2004 року (а.с.9,
16,17).

Між спадкоємцями колишніх
співвласників житлового будинку мав
місце спір щодо перешкод у
користуванні двором загального
користування площею 41 кв. м при
житловому будинку АДРЕСА_1, спір
вирішено рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 26 грудня 2005
року про зобов'язання ОСОБА_3 не
перешкоджати ОСОБА_5 у користуванні
двором (а.с.48).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні вимог про визнання нової
межі земельної ділянки погодженою, суд
першої інстанції, зокрема, виходив з
того, що порядок користування
земельною ділянкою встановлено
судовим рішенням між колишніми
співвласниками житлового будинку, тому
такий порядок є обов'язковим і для
спадкоємців.

Висновок суду відповідає як обставинам
справи, так і судовій практиці.

Так, при вирішенні спорів про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, наданою для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, у разі належності
житлового будинку на праві спільної
часткової власності співвласники в
угоді між собою визначають порядок
користування земельною ділянкою
пропорційно розміру часток кожного у
спільній власності. Наступні зміни
розміру часток у спільній власності на
жилий будинок, пов'язані з прибудовою,
надбудовою або перебудовою, не тягнуть
за собою змін установленого учасниками
спільної власності порядку
користування земельною ділянкою. Угода
між співвласниками щодо користування
земельною ділянкою є обов'язковою для
особи, яка згодом придбала відповідну
частку в спільній власності на жилий
будинок, чи коли частка на будинок
перейшла в порядку спадкування до
іншого учасника цієї власності. Якщо
між учасниками спільної власності на
жилий будинок не досягнуто згоди щодо
порядку користування земельною
ділянкою, спір із цього приводу вирішує
суд.

Матеріалами справи та сторонами
підтверджено, що порядок користування
земельною ділянкою встановлено
судовим рішенням у 1980 році між
колишніми співвласниками будинку
ОСОБА_6 та ОСОБА_8, за цим порядком
одному співвласнику виділено у
користування 209 кв. м, другому 267 кв. м,
двір площею 41 кв. м визначено у спільне
користування. Зміна раніше
встановленого порядку користування
земельною ділянкою можлива за угодою
між співвласниками, якої на даний час
не досягнуто.

Крім того, розмір земельної ділянки, що
зазначений у судових рішеннях,
свідоцтвах про право на спадщину,
технічному паспорті тощо становить 517
кв. м, у складеній геодезичною службою
схемі розподілу земельної ділянки
розмір ділянки становить 543 кв. м,
рішення ради про надання у
користування земельної ділянки такої
площі не надано. Схему розподілу
земельної ділянки виготовлено без
врахування встановленого судовим
рішенням порядку користування
ділянкою.

Правові підстави для ухвалення нового
рішення про задоволення вимог про
визнання визначеної у схемі розподілу
межі земельної ділянки погодженою
відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 17 лютого 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання межі земельної ділянки
погодженою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич