Ухвала

Іменем України

15 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Оріхівського районного суджу
Запорізької області від 19 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 11 січня 2006 року ОСОБА_4 було
відкрито картковий рахунок зі
встановленим лімітом у 5 тис. грн. У
результаті порушення умов кредитного
договору за ним утворилася
заборгованість, яка станом на 31 серпня
2013 року складає 26 444 грн. 98 коп.
Ураховуючи викладене, позивач просив
стягнути з відповідача зазначену
заборгованість.

Рішенням Оріхівського районного суджу
Запорізької області від 19 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 24 грудня 2013 року, у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, й направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди,
на підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що банк пропустив
строк позовної давності для стягнення
заборгованості за кредитним договором
із випуском кредитно-платіжної картки,
дія якої закінчилася у січні 2008 року,
пред'явивши позов у жовтні 2013 року (ст.
257 ЦК України). Про застосування строку
позовної давності відповідач заявив
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Оріхівського районного суджу
Запорізької області від 19 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 24 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Умнова О.В.