У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 р. Справа №607/5227/14-ц Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Процько Я.В.,
розглянувши заяву приватного малого
підприємства «СОВР» про видачу
судового наказу з вимогою щодо
стягнення із ОСОБА_1 заборгованості з
утримання будинку та прибудинкової
території,-

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2014 року ПМП «СОВР» (далі по
тексту може вживатись як заявник)
звернулося до суду із заявою про видачу
судового наказу з вимогою про
стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за
спожиті послуги з утримання житлового
будинку та прибудинкової території в
сумі 3'727 грн. 46 коп., а також 121 грн. 80 коп.
судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України,
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо: заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
від 23 грудня 2011 р. № 14, якщо заявлено
вимогу про стягнення заборгованості за
надані житлово - комунальні,
телекомунікаційні послуги, послуги
телебачення та радіомовлення судовий
наказ може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

В матеріалах справи відсутній договір
чи інші письмові докази, які б
підтверджували факт надання заявником
послуг з утримання житлового будинку
та прибудинкової території ОСОБА_1 і
факт отримання ним таких послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК, суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, у разі якщо: із заяви
та поданих документів вбачається спір
про право.

В силу ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
у цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

З врахуванням викладеного, у прийнятті
вказаної заяви слід відмовити та
роз'яснити заявнику, що заявлені ним
вимоги можуть бути розглянуті в
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред'явлення
позову.

У разі відмови в прийнятті заяви про
видачу судового наказу або в разі
скасування судового наказу внесена
сума судового збору стягувачу не
повертається. У разі пред'явлення
стягувачем позову до боржника у
порядку позовного провадження сума
судового збору сплаченого за подання
заяви про видачу судового наказу
зараховується до суми судового збору,
встановленої за позовну заяву. (ч. 2 ст. 99
ЦПК України)

Керуючись ч. 2 ст. 99, п. 1 ч. 3 ст. 100, ч. 1 ст. 96
ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви приватного
малого підприємства «СОВР» про видачу
судового наказу з вимогою щодо
стягнення із ОСОБА_1 заборгованості з
утримання будинку та прибудинкової
території і роз'яснити заявнику, що
заявлені ним вимоги можуть бути
розглянуті в позовному провадженні з
додержанням загальних правил щодо
пред'явлення позову.

Копію ухвали надіслати заявнику разом
із заявою та всіма доданими до неї
документами.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

СуддяЯ. В. Процько