22-ц/775/272/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Шишилін
Суддя - доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мальцевої Є.Є.,
Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського
районного суду м. Маріуполя від 13
січня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_1
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Приморського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 10 жовтня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення 3% річних від суми
невиконаного грошового зобов'язання,

в с т а
н о в и л а :

В провадженні Приморського
районного суду м. Маріуполя
знаходилася справа за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від
суми невиконанного грошового
зобов*язання.

Рішенням Приморського
районного суду м.Маріуполя від 10
жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 3 % річних від простроченої суми
боргу - 15 740,42 грн. В іншій частині
позову відмовлено.

Зазначене рішення оскаржено
сторонами не було і набрало законної
сили.

19 березня 2013 року ОСОБА_1
звернулася до Приморського районного
суду м. Маріуполя з заявою про перегляд
рішення від 10 жовтня 2012 року за
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Приморського
районного суду м. Маріуполя від 13
січня 2014 року ОСОБА_1
відмовлено у задоволені заяви про
перегляд рішення суду від 10 жовтня 2012
року у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

В апеляційній скарзі заявник
просить ухвалу суду скасувати та
посилається на те, що суд безпідставно
відмовив у перегляді рішення за
нововиявленими обставинами, оскільки
обставини, які вона зазначає у заяві,
мають суттєве значення для вирішення
спору.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1
ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
і обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

У відповідності до вимог п.1 ч.1
ст.312 ЦПК України апеляційний суд,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Звертаючись до суду з заявою
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, ОСОБА_1 зазначила, що
нововиявленими обставинами, які дають
підстави для перегляду та скасування
рішення є те, що на час звернення
ОСОБА_2, як кредитора з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних від суми
невиконаного грошового зобов'язання,
він вже не був її кредитором, оскільки
відступив право вимоги ліквідатору ТОВ
«Маріупольська фармацевтична фабрика»
Некрасовій Л.М., а тому, не мав
порушеного права, за захистом якого
звернувся до суду.

Відмовляючи ОСОБА_1 у
задоволенні заяви про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами,
суд першої інстанції виходив з того, що
обставини, на які посилається заявник,
як на нововиявлені, не можуть
вважатися такими, з огляду на наведені
відповідачкою факти та норми
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що
висновки суду є законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ст.361 ЦПК
України підставами для перегляду
рішення, ухвали суду чи судового наказу
у зв'язку з нововиявленими обставинами
є, крім іншого, істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Згідно із роз'ясненнями,
викладеними в п.3 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч.2 ст. 361 ЦПК).

Необхідними умовами
нововиявлених обставин, визначених
пунктами 1, 2 ч.2 ст.361 ЦПК, є те, що вони
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 зазначеної
постанови пленуму, вирішуючи питання
про наявність нововиявлених обставин,
суд повинен розмежовувати
нововиявлені обставини та нові
обставини. Обставини, що обґрунтовують
вимоги або заперечення сторін чи мають
інше істотне значення для правильного
вирішення справи, існували на час
ухвалення судового рішення, але
залишаються невідомими особам, які
беруть участь у справі, та стали
відомими тільки після ухвалення
судового рішення, є нововиявленими
обставинами.

Обставини, які виникли чи
змінилися тільки після ухвалення
судового рішення і не пов'язані з
вимогою в цій справі, а тому не могли
бути враховані судом при ухваленні
судового рішення, є новими обставинами
і можуть бути підставою для
пред'явлення нової вимоги.

Питання про те, які обставини
можна вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою
статті 60 ЦПК доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі та щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виник спір, а тому
підставою для скасування судового
рішення є не всі невідомі на час
розгляду справи обставини, а лише ті,
які входять до предмета доказування у
справі (стаття 179 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Слід зазначити, що нові докази
не можуть бути підставою для перегляду
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Так, відповідно до ч. 2, 3, 4 ст.10
ЦПК України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З матеріалів справи
вбачається, що 13 липня 2012 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про сплату 3% річних та інфляції, у
зв'язку з невиконанням рішення
апеляційного суду Донецької області
від 25 грудня 2008 року про стягнення з
ОСОБА_1 на його користь грошових коштів
в сумі 170 800 грн.

Рішенням Приморського
районного суду м.Маріуполя від 10
жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 3 % річних від простроченої суми
боргу - 15 740,42 грн. В іншій частині
позову відмовлено (а.с.42-43).

В апеляційному порядку
зазначене рішення стронами не
оскаржувалося.

Встановлено, що ТОВ
«Маріупольська фармацевтична фабрика»
зверталося до ОСОБА_1 з позовом про
стягнення 3% річних від суми
невиконаного зобов'язання за
договором позики від 2 березня 1999 року,
але ці позовні вимоги були залишені без
розгляду.

В заяві про перегляд рішення
від 10 жовтня 2012 року за нововиявленими
обставинами ОСОБА_1 вказала, що їй
стало відомо, що між ОСОБА_2 та ТОВ
«Маріупольська фармацевтична
фабрика», в особі ліквідатора
Некрасової Л.М., 21 лютого 2012 року був
укладений договір відступлення права
вимоги, а за таких обставин, у ОСОБА_2
були відсутні підстави для звернення
до неї із позовом про стягнення сум у
вигляді 3% річних.

З п.1 зазначеного договору
вбачається, що предметом договору є
відступлення права вимоги та
договором позики № б/н від 2 березня 1999
року та за розпискою від 3 березня 1999
року і у цих правовідносинах
виступали позичальник - директор
фабрики ОСОБА_1, та кредитор - ОСОБА_2

Проте, зазначений договір було
розірвано додатковою угодою між ОСОБА_2
і ТОВ «Маріупольська фармацевтична
фабрика» 14 грудня 2012 року.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник ОСОБА_1
ОСОБА_3 не заперечувала того, що
незважаючи на укладення між ОСОБА_2 і
ліквідатором ТОВ «Маріупольська
фармацевтична фабрика» Некрасовою Л.М.
договору відступлення права вимоги,
будь-якого судового рішення про
стягнення з ОСОБА_1 3% річних не
ухвалювалося і цей договір дійсно
був сторонами розірвано.

У відповідності з вимогами ст.3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Отже, звернення ОСОБА_2 до
суду обґрунтовувалося порушенням саме
його прав та законних інтересів, у
зв'язку з невиконанням рішення суду,
яке набрало чинності, а тому,
погодитися з доводами ОСОБА_1 про те, що
рішення суду від 10 жовтня 2012 року
підлягає скасуванню у зв'язку з
нововиявленими обставинами, якими був
договір про відступлення права вимоги
від 21 лютого 2012 року, не можна.

Враховуючи викладене, колегія
апеляційного суду Донецької області
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що обставини
на які посилається ОСОБА_1 не є
нововиявленими та істотними, а тому,
підстав для скасування судового
рішення немає.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, суд оцінив представлені
сторонами матеріали за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу та
наведених обставин окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності та дійшов
обгрунтованого висновку про відмову
ОСОБА_1 у перегляді рішення від 10 жовтня
2012 року за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм процесуального права, що могло би
бути підставою для скасування ухвали
суду, якою відмовлено заявнику в
перегляді рішення від 10 жовтня 2012 року
за нововиявленими обставинами.

За таких обставин,
апеляційний суд дійшов висновку, що
суд першої інстанції постановив
оскаржувану ухвалу з додержанням вимог
закону, при цьому не припустив порушень
норм процесуального права, а тому,
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, ст. 312
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Приморського районного
суду м. Маріуполя від 13 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Ігнатоля Т.Г.

судді
Мальцева Є.Є.

Кочегарова Л.М.