У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної
О.О.

суддів: Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,

Дем'яносова
М.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 11 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 26
грудня 2013 року, у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до
апеляційного суду апеляційну скаргу
разом з клопотанням про поновлення
строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 28 січня
2014 року апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення суду першої
інстанції було залишено без руху.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 11 березня
2014 року, у відкритті апеляційного
провадження за апеляційною скаргою ПАТ
КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
постановлену судову ухвалу та справу
направити для продовження розгляду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у
відкритті апеляційного провадження,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» був присутній під час
проголошення вступної та резолютивної
частини рішення суду першої інстанції
і в клопотанні про поновлення строку на
апеляційне оскарження судового
рішення позивач не навів переконливих
доводів та належних доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску процесуального строку.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що 26
грудня 2013 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області було винесено рішення у
вищевказаній справі і при цьому було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Апеляційну скаргу разом з клопотанням
про поновлення строку на вказане
судове рішення ПАТ КБ «ПриватБанк»
було подано до апеляційного суду 21
січня 2014 року.

Заявляючи клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції, ПАТ КБ
«ПриватБанк» вказував на те, що 26
грудня 2013 року у справі було
проголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення і у
порушення вимог ст. 222 ЦПК України
копію рішення суду першої інстанції
позивач отримав несвоєчасно, а саме: 15
січня 2014 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, апеляційний суд виходив з
того, що вказані обставини не свідчать
про поважність причин пропуску строку
на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 222 ЦПК
України копії повного тексту рішення
видаються особам, які брали участь у
справі, негайно після проголошення
такого рішення. У разі проголошення
тільки вступної та резолютивної
частини судового рішення, особам, які
брали участь у справі і були присутні у
судовому засіданні, негайно після його
проголошення видаються копії судового
рішення із викладом вступної та
резолютивної частини.

Суд апеляційної інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув та не
врахував, що сама по собі присутність
особи, яка бере участь у справі, під час
проголошення вступної та резолютивної
частин рішення без своєчасного
отримання копії повного тексту
судового рішення унеможливлює як
визначення необхідності подання
апеляційної скарги, так і її
мотивування, що є обов'язковим
елементом апеляційної скарги згідно з
вимогами ст. 295 ЦПК України.

Матеріали справи не містять
відповідних розписок, які б
підтверджували отримання особами, які
брали участь у справі, копій повного
тексту рішення у встановлений ст. 222 ЦПК
України строк.

Таким чином, в апеляційного суду не
було законних підстав для відмови у
відкритті апеляційного провадження.

Також суд апеляційної інстанції не дав
належної оцінки доводам ПАТ КБ
«ПриватБанк» з точки зору дотримання
права заявника на доступ до правосуддя,
проголошеного ст. 55 Конституції
України та ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод.

У зв'язку з наведеним ухвала
апеляційного суду постановлена з
порушенням норм процесуального права і
в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею справи до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 11 березня
2014 року скасувати, справу
передати до суду апеляційної інстанції
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.
Дьоміна

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Ступак

С.П. Штелик