Справа № 569/1881/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді
Музичук Н.Ю.

при секретарі
Швець А.Л.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
квартирі,

в
с т а н о в и в:

В лютому 2014 року до Рівненського
міського суду надійшов на розгляд
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до договору дарування
нерухомого майна від 22.04.2005 року серії
ВСВ № 178407 позивач ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1, в якій по
сьогоднішній день проживає та
зареєстрована. У вищевказаній квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_3.
Понад півтора року відповідача
знаходиться за межами України, та не
збирається повертатись в Україну, для
того щоб проживати за вищевказаною
адресою. За якою адресою відповідач
проживає зараз позивачу не відомо,
оскільки вони між собою не спілкуються.
Будь - яких витрат щодо утримання
квартири та сплати комунальних
платежів, які нараховуються згідно
кількості зареєстрованих осіб,
відповідач не несе, квартирою не
користується.

З огляду на вищевикладене позивач
просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Рівне, таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Заперечення відповідача на позовну
заяву не надано.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі в межах доводів позовної заяви.
Пояснив, що у зв'язку із реєстрацією
ОСОБА_3 в квартирі позивач змушена
тривалий час нести додаткові витрати
по оплаті комунальних послуг, що
змусило позивача звернутись до суду.
Вказала, що відповідач самостійно,
добровільно, вибув на інше постійне
місце проживання, будь - яких перешкод в
користуванні вказаним житлом ніхто
йому не чинив. Просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 був повідомлений про
час і місце судового розгляду справи у
встановленому порядку судовою
повісткою, за адресою його місця
реєстрації, зареєстрованою у
встановленому законом порядку, та
шляхом поміщення оголошення в
друкованому ЗМІ, відповідно до ст. 74 ЦПК
України, що підтверджено доказами,
наявними у справі, а тому суд вважає, що
сторона належним чином повідомлена про
день судового засідання. В судове
засідання відповідач не з'явився,
причину неявки суду не повідомив.
Заперечень до позову не надавав.

Суд прийшов до висновку про
доцільність розгляду справи у
відсутність відповідача, який
вважається належно повідомленим,
згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою
позивача, з винесенням заочного
рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідка
ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали
справи та оцінивши в сукупності
встановлені обставини, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, доведені, підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що відповідно
до договору дарування нерухомого майна
від 22.04.2005 року серії ВСВ № 178407 позивач
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1,
житловою площею 45,7 кв.м.

Згідно будинкової книжки на
квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що
відповідач ОСОБА_3, рідний брат
позивача, зареєстрований у
вищевказаній квартирі з 19 травня 2006
року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.
60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

З дослідженого в судовому засіданні
акту від 30.01.2014 року, складених та
підписаних членами комісії вбачається,
що ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не
проживає з 01 січня 2012 року.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_4, яка є матір'ю позивача,
підтвердила, що із 17 років з 1996 року її
син від першого шлюбу ОСОБА_3 проживає в
м. Прага. Йому потрібна була прописка
щоб виготовити паспорт громадянина
України для виїзду за кордон. Його
зареєструвала позивач ОСОБА_2, її дочка,
в квартирі АДРЕСА_1. Після одержання
паспорта від відразу поїхав і до цього
часу його не було, в нього закордоном
своя сім'я, повертатись в Україну
відповідач наміру не має, реєстрація в
Україні йому не потрібна, дійсної
адреси місця його проживання вони не
мають. Договір найму чи будь яку іншу
угоду на предмет користування житлом
сторони не укладали, відповідної
домовленості не мали.

Згідно ст. 405 ЦК України встановлено, що
члени сім»ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім»ї власника житла
втрачає право користування цим житлом
у разі відсутності члена сім»ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними і власником житла або законом.

Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3, член
сім»ї власника, добровільно вибув на
постійне місце проживання за кордон, а
факт його відсутності понад один рік в
приміщенні квартири, яка є власністю
позивача, за відсутності будь-яких угод
чи домовленості знайшов своє
підтвердження, суд прийшов до висновку,
що слід визнати його таким, що втратив
право на користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1,
житловою площею 45,7 кв.м., належній на
праві власності ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 22.04.2005 року,
посвідченого Першою рівненською
державною нотаріальною конторою за
р.№3-330, зареєстрованим у встановленому
порядку.

Питання про стягнення з відповідача
судових витрат по оплату судового
збору позивачем не ставилось.

На підставі викладеного. ст.405 ЦК
України, ст. 72 ЖК України, Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" № 1382-ІУ від 11.12.2003 року,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-228,
223, 292, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
міста Рівне, таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1, належній на праві
власності ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський місцевий суд
поданням апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, а для осіб, якій брали участь
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення рішення
- протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду

Н.Ю.Музичук