20.05.2014 Справа № 756/3567/14-ц
Унікальний 756/3567/14
Провадження № 2 /756/2333/14
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Белоконної І.В.

при секретарі -
Поливко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя
посилаючись на те, що сторони
перебували в шлюбі з 29.04.2011 року. Шлюбні
стосунки між Позивачем та Відповідачем
фактично припиненні у кінці 2013 року. В
період перебування у шлюбі сторонами
по справі було набуте спільне майно, а
саме квартира АДРЕСА_1 вартістю 727090,00
грн.

Позивач просив суд визнати спільною
сумісною власністю подружжя майно,
набуте сторонами під час шлюбу
визнавши за позивачем та відповідачем
по 1 /2 частині спірної квартири.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов в повному
обсязі, з підстав, зазначених в
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник Відповідача у судовому
засіданні визнав право спільної
сумісної власності Позивача на спірне
майно, але просив поділити спільне
майно подружжя з відступом від засади
рівності часток подружжя та визнати за
Відповідачем ОСОБА_2 право власності на
3/ 4 частини квартири АДРЕСА_1 та
відповідно визнати за Позивачем ОСОБА_1
право власності на 1 /4 частини
зазначеної квартири, обґрунтовуючи
тим, що Відповідач з моменту фактичного
припинення шлюбних відносин
самостійно веде домашнє господарство,
виховує неповнолітнього сина та
спільну з Позивачем малолітню доньку,
сплачує комунальні послуги. Зазначив,
про те що аліментів, які сплачує
Позивач на користь Відповідача по
справі на утримання доньки у розмірі 2000
грн. не достатньо для забезпечення
фізичного та духовного розвитку та
лікування дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ним або шлюбним контрактом.

В судовому засіданні встановлено,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 29 квітня 2011 року (а.с. 8)

Судом також встановлено, що відповідно
до договору купівлі продажу квартири
від 30 жовтня 2012 року посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за №2035,
відповідач ОСОБА_2 придбала квартиру
АДРЕСА_1 вартістю 727090,00 грн (а.с. 9).

У судовому засіданні представник
Відповідача визнав право спільної
сумісної власності Позивача на спірне
майно, не заперечував стосовно
зазначеної вартості нерухомого майна у
розмірі 727090,00 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що
зазначено майно набуте подружжям за
час шлюбу, є їх спільною сумісною
власністю, їх частки відповідно до ч.1
ст. 70 СК України є рівними.

Частиною 2 зазначеної норми
передбачено, що при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема, якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. Частина 3 цієї ж норми передбачає
можливість за рішенням суду збільшити
частку дружини, чоловіка, якщо з нею,
ним, проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

У судовому засіданні не надано
доказів у підтвердження того, що
Позивач не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, що він приховав,
знищив чи пошкодив спільне майно,
витрачав його не в інтересах сім'ї, чи
будь яким іншим способом діяв не в
інтересах сім'ї, тому суд не вбачає
підстав для відступу від засад
рівності часток подружжя при вирішенні
спору про поділ майна сторін.

Посилання представника
Відповідача на те, що з Відповідачем
залишились проживати неповнолітній
син та малолітня дочка, яких вона
утримує, а Позивач не достатньо надає
коштів на утримання доньки, не знайшло
свого підтвердження. У судовому
засіданні встановлено, та про що не
заперечував представник Відповідача,
що відповідно до рішення суду з
Позивача стягуються аліменти на
користь Відповідача на утримання
доньки у розмірі 2000 грн. на місяць.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у
судовому засіданні не було встановлено
обставин, які б стали підставою для
відступу від рівності часток при
поділі майна сторін, та які б стали
підставою для збільшення частки
Відповідачки у спільному майні.

Оцінюючи в сукупності надані до суду
докази та те, що в період шлюбу придбана
відповідачем квартира АДРЕСА_1 є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, з
виділенням позивачу 1 /2 частини
зазначеної квартири та одночасним
визнанням за ним права власності на
вказану частку квартири.

До того ж суд не вбачає підстав для
звільнення Відповідача від сплати
судового збору, так як належних доказів
про незадовільний майновій стан
Відповідача суду надано не було.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 88, 208, 214, 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя
-задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право
власності на 1 / 2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) право
власності на 1 / 2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 3654(три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) грн. 00 коп сплачених
судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на
рішення суду подається Апеляційному
суду м.Києва через Оболонський
районний суд м.Києва протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
І.В. Белоконна