Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Юровська Г.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах
якої діє ОСОБА_3, на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа −? Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання права користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_4
звернулися до суду з вищезазначеним
позовом, в якому зазначали, що квартира
АДРЕСА_1 належала на праві власності
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право
власності на житло

від 07 червня 1996 року. Загальна площа
квартири складає 48,1 кв. м, житлова - 34,0
кв. м. ОСОБА_6 була одинокою, через
хвороби не могла самостійно рухатися
та потребувала стороннього догляду,
тому склала заповіт на користь ОСОБА_5
та сподівалася, що він буде її
підтримувати та доглядати. Однак
підтримки та догляду від нього не було.
За домовленістю з ОСОБА_6 з 2005 року
ОСОБА_2,

ОСОБА_4 стали проживати в зазначеній
квартирі як одна сім'я, вели спільне
господарство. ОСОБА_2 купувала
продукти, підтримувала технічний стан
квартири. ОСОБА_6 неодноразово
висловлювала бажання змінити заповіт
та зареєструвати позивачів у спірній
квартирі, для чого запрошувала
представників КЖЕП «Центральний»,
однак відповіді не отримала. У
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після її
смерті спадкоємцем за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1 став ОСОБА_5
Посилаючись на викладені обставини та
вказуючи на те, що в квартиру
заселилися зі згоди власника і мешкали
в цій квартирі постійно як члени сім'ї,
у зв'язку з чим можуть користуватися
приміщенням на рівні з його власниками,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 просили суд визнати за
ними право користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська

від 16 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року, у задоволенні позову

ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах
якої діє ОСОБА_3, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга подана з пропущенням
установленого ст. 325 ЦПК України
процесуального строку.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про поновлення строку на
касаційне оскарження вищевказаного
рішення суду першої та ухвали
апеляційної інстанції.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, він підлягає поновленню.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
про порушення судами норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, в інтересах якої діє
ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 16 вересня 2013 року
та ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня

2013 року.

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа −?
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання права користування житловим
приміщенням, за касаційною скаргою на
рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 16 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Г.В. Юровська