Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/243/14-ц

13.05.2014 року Тальнівський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді Міщенко К.М.

при секретарі - Самсонова І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тальне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової компенсації за
майно, яке неможливо витребувати у
незаконного володільця, в зв»язку з
його відсутністю та стягнення доходів,
які міг отримати недобросовісний
набувач за час володіння майном, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом до
відповідача про стягнення грошової
компенсації за майно, яке неможливо
витребувати у незаконного володільця,
в зв»язку з його відсутністю та
стягнення доходів, які міг отримати
недобросовісний набувач за час
володіння майном. На підставу своїх
вимог посилається на те, що згідно
рішення Черкаського апеляційного суду
від 29.01.2014 року при розподілі майна
колишнього подружжя на користь
позивача ОСОБА_1 було визнано право
власності ? товару на суму 12335 грн., та ?
інвентаря на суму 11710 грн., в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходилося за
адресою АДРЕСА_1, згідно ревізії 01.12.2010
року. Після ревізії добровільно
поділити майно підприємницької
діяльності відповідач ОСОБА_2
категорично відмовився, а в подальшому
і інше майно подружжя не давав поділити
вимагаючи від позивача тільки гроші,
що змусило позивачку звернутися до
суду з позовом.

В судовому засіданні позивач і її
представник збільшили позовні вимоги
і просили позов задовольнити.

Представники відповідача в
судовому засіданні позов не визнали і
пояснили, що справа підлягає до
закриття, в зв»язку з тим, що є рішення
Апеляційного суду Черкаської області
від 29.01.2014 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної та
часткової власності подружжя, що
стосується даного предмету спору, а
повторне звернення до суду з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тим самих підстав
не допускається.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення виходячи з наступного;

В суді встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Черкаської області
від 29 січня 2014 року по цивільній справі
№ 22-ц/793/38/2014 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної та
часткової власності подружжя визнано
право власності за ОСОБА_1 на ? частину
товару, що знаходиться в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 станом на 01
грудня 2010 року на суму 12335 грн., і
визнано право власності за ОСОБА_1 на ?
частину інвентаря, що знаходився в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 станом
на 01.грудня 2010 року на суму 11710 грн.

В судовосу засіданні встановлено, що
позивач отримала інвентаря на суму 9875
грн., і посилається на те, що борг по
інвентарю складає 1247 грн., яким чином
позивачем оцінено інвентар доказів
суду не надано, тоді коли в рішенні
Апеляційного суду Черкаської області
вказано, що предметно інвентар не можна
поділити через відсутність вартості
інвентаря. Оцінка інвентаря визначена
актом ревізії від 01 грудня 2010 року. На
той час подружжя були в
зареєстрованому шлюбі і позивач
закрила підприємницьку діяльність
05.04.2011 року. Таким чином подружжя
спільно працювали в магазині і мали
доступ до товару і інвентаря.

Також в рішенні Апеляційного суду
Черкаської області від 29.01.2014 року
вказано, що наявний згідно акту ревізії
від 01 грудня 2010 року товар втратив
товарну цінність, тому за сторонами
визнано право власності на ? частину
вартості товару в сумі 12335 грн., а не на
товар за який позивач просить її
виплатити грошову компенсацію в сумі
12335 грн., і дохід за товар в сумі 9487,67
грн., а також втрачену вигоду від
несвоєчасного повернення інвентаря за
3 роки 4 місяці в сумі 8420,48 грн.,
посилаючись на ст. 390, 213,214 ЦК України.

Згідно ст. 390 ч. 1 ЦК України власник
майна має право вимагати від особи, яка
знала або могла знати, що вона володіє
майном незаконно (недобросовісного
набувача), передання усіх доходів від
майна, які вона одержала або могла
одержати за весь час володіння ним.

Згідно ст. 390 ч. 2 ЦК України власник
майна має право вимагати від
добросовісного набувача передання
усіх доходів від майна, які він одержав
або міг одержати з моменту, коли
дізнався чи міг дізнатися про
незаконність володіння ним, або з
моменту, коли йому було вручено
повістку до суду у справі за позовом
власника про витребування майна.

Головною умовою щодо витребування
майна від недобросовісного набувача є
встановлення того, що власник майна має
право вимагати від особи, яка знала або
могла знати, що вона володіє майном
незаконно (недобросовісний набувач).

За позивачем визнано право
власності на майно і інвентар, що
знаходиться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1»
АДРЕСА_1 рішенням Апеляційного суду
Черкаської області від 29.01.2014 року, яке
набрало законної сили.

Докази, про те, що відповідач є
недобросовісний набувач майна з 01.12.2010
року відсутні.

Крім того позивач і відповідач
перебували до 07.09.2011 року в шлюбі,
займалися підприємницькою діяльністю
і спільно працювали в магазині,
продавали товар, користувалися
інвентарем і доходами від проданого
товару.

Так відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ч. ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як зазначив позивач і його
представник відповідач з 01.01.2011 року по
01.05.2014 року незаконно володів
інвентарем та коштами за товар та мав
дохід від вилучених коштів за
товарообіг, який позивач просить
стягнути з відповідача в суму 9487,67 грн.,
втрачену вигоду від несвоєчасного
повернення інвентаря в сумі 8420,48 грн.

Ця обставина не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні.
Крім того в рішенні Апеляційного суду
Черкаської області від 29.01.2014 року
вказано, що предметно інвентар не можна
поділити через відсутність вартості
інвентаря, а наявний згідно акту
ревізії від 01 грудня 2010 року товар
втратив товарну цінність.

Відповідно до ст. 60 ЦПУ України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що в позові
потрібно відмовити.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України у разі залишення позову без
задоволення, закриття провадження у
справі або залишення без розгляду
позову позивача, звільненого від
оплати судових витрат, судові витрати,
понесені відповідачем, компенсуються
за рахунок держави.

В зв»язку з тим, що в позові позивачу
відмовлено, то в стягненні судових
витрат на користь позивача відмовлено.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,217,218
ЦПК України, ст. ст. 386,390,1212 ЦК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової компенсації за
майно, яке неможливо витребувати у
незаконного володільця, в зв»язку з
його відсутністю та стягнення доходів,
які міг отримати недобросовісний
набувач за час володіння майном
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Тальнівський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий