Справа № 175/1035/14-ц
Провадження № 2/175/397/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі :

Головуючого судді Бойко О.М.

при секретарі Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейне цивільну
справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у судовому засіданні підтримав
уточнений позов у повному обсязі та
просив стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь заборгованість за договором
позики від 30 листопада 2011 року 5000
доларів США та 7% річних за користування
позикою та компенсацію за спричинену
моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
частково визнав позовні вимоги,
погодившись на стягнення
заборгованості за договором позики, а в
іншій частині позовні вимоги вважав не
обґрунтованими та такими, що не
підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, з
урахуванням обставин, які згідно з ч.1
ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню,
оскільки визнані сторонами, суд дійшов
наступного.

Встановлено, що 30 листопада 2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
позики, відповідно до умов якого,
позивачем відповідачу, на умовах
позики була передана грошова сума у
розмірі 5000 доларів США. Як зазначено у
тексті розписки, яка була складена
сторонами на підтвердження передачі в
позику вказаної грошової суми, остання
отримувалася ОСОБА_2 для ремонту
автомобілю «Камаз», державний номерний
знак НОМЕР_1, який ОСОБА_2
використовував для здійснення
підприємницької діяльності. За
користування позикою за угодою сторін
була встановлено плату в розмірі 7%
річних від суми позики. Строк
повернення позики попередньо не був
встановлений, тобто визначався
моментом пред'явлення вимоги про
повернення грошей. Разом із цим, 17
травня 2013 року сторони, відповідною
розпискою, визначили строк повернення
грошей за позикою - 28 грудня 2013 року.
Після настання вказаної дати,
відповідачем не були повернуті
позивачу жодні грошові кошти на
погашення суми позики.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК
України, договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. Судом встановлено, що
відповідна письмова форма договору
сторонами була додержана.

Оскільки у визначений сторонами строк
ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_3 суму позики,
тобто не виконав умови Договору, тому
підлягає стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованість за
договором позики, яка складає 5000
доларів США, що за офіційним курсом
гривні до іноземних валют,
встановленого Національним банком
України станом на 14.05.2014 року становить
58822,61 гривень, яка підлягає стягненню,
що відповідає нормам ч.2 ст. 625 ЦК
України

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги в частині стягнення суми позики
у розмірі 5000 доларів США
обґрунтованими та таким що підлягають
задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині
стягнення з відповідача нарахованих
відсотків за надання позики, суд вважає
їх не обґрунтованими та
безпідставними, оскільки у ОСОБА_1
відсутні будь-які дозвільні документи
(ліцензії) на надання позики в
іноземній валюті з нарахуванням річних
відсотків, тому залишає вимоги у даній
частині без задоволення.

Також, суд не знаходить підстав для
стягнення суми моральної шкоди з
відповідача на користь позивача. Так,
згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України,
яка регламентує підстави
відповідальності за завдану моральну
шкоду та п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)», під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Разом з цим, зі змісту позовної заяви
ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної
шкоди в сумі 20 000 грн. не зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження своїх доводів
в даній частині вимог, а тому суд
приходить до висновку про необхідність
задоволенні позовних вимог в даній
частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути пропорційно
заявлених вимог суму судового збору в
розмірі 588,22 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 223, ЦПК
України, ст.ст.526,625,1046,1047,1049 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок погашення боргу суму у розмірі
58822,61 гривень.

Іншу частину позовних вимог ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 588,22 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О.М. Бойко