Справа № 369/652/14-ц Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/3071/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Малорода
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
26 березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності шляхом виселення,
посилаючись на те, що йому на праві
приватної власності належить житловий
будинок з будівлями та спорудами
АДРЕСА_1

Вказане нерухоме майно він придбав у
ТОВ «Агровиробничий комбінат».

30 вересня 2008 року позивач передав ТОВ
«Агровиробничий комбінат» на підставі
договору оренди зазначений житловий
будинок строком від 01 жовтня 2008 року до
30 серпня 2009 року.

Орендар на умовах суборенди передав
житловий будинок в оренду ОСОБА_2 та
членам його сім'ї (відповідача по
справі) на строк від 01 жовтня 2008 року до
30 серпня 2009 року.

Договір оренди укладений між позивачем
та ТОВ «Агровиробничий комбінат»
закінчився 30 серпня 2009 року, а отже
закінчився і договір суборенди.

Оскільки на даний час у будинку
безпідставно живуть відповідачі,
позивач, посилаючись на вищевикладені
обставини та норми закону, просив
усунути перешкоди у здійсненні
позивачем права власності на майно,
житлового будинку з будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
виселення відповідачів із зазначеного
будинку без надання їм іншого жилого
приміщення, а також зняти відповідачів
з реєстрації з місця проживання із
зазначеної квартири.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
26 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, позивач є власником
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 що підтверджується договором
купівлі-продажу від 22 листопада 2006 року
та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

30 вересня 2008 року позивач передав
вказаний будинок в оренду ТОВ
«Агровиробничий комбінат» на строку
від 01 жовтня 2008 року до 30 серпня 2009 року,
що підтверджується договором оренди
житлового будинку від 30 вересня 2008
року.

Орендар на умовах суборенди передав
житловий будинок в оренду ОСОБА_2 та
членам його сім'ї на строк від 01 жовтня
2008 року до 30 серпня 2009 року і вказана
обставина підтверджується договором
суборенди житлового будинку від 01
жовтня 2008 року.

Також судом першої інстанції вірно
встановлено, що термін дії договору
оренди, укладений між позивачем та ТОВ
«Агровиробничий комбінат»,
закінчився 30 серпня 2009 року, а тому
закінчився і договір суборенди.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до нього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Конституцією України (ст.41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2,4,7
та 11 до Конвенції » від 17 липня 1997 року
№ 47597-ВР, якими закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, що означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном, право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном на власний розсуд,
вчиняти щодо свого майна будь - які дії,
які не суперечать закону, незалежно від
волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК
України, ст.48 Закону України «Про
власність»).

Позивач, як в позовній заяві, так і в
апеляційній скарзі належно не
обґрунтував які саме його права та
якими діями відповідача порушені,
позивачем на надано безспірних та
належних доказів, які б свідчили про те,
що відповідачі на час розгляду справи в
суді проживають на спірній житловій
площі чи зареєстровані в ній.

Клопотань про витребування таких
доказів у судовому засіданні
представник позивача не заявляв, однак,
таке право йому було роз'яснено
відповідно до ст.10 ЦПК України.

Покази свідка ОСОБА_6 допитаного в
судовому засіданні, на які посилається
позивач в підтвердження своїх позовних
вимог, вірно не були взяті до уваги
судом першої інстанції, оскільки з
показів останнього неможливо було
встановити факт проживання
відповідачів та їх реєстрації на
спірній житловій площі станом на час
розгляду справи в суді.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
відмовивши у задоволенні позовних
вимог за їх недоведеністю та
необґрунтованістю, оскільки вони не
підтверджується належними доказами у
справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Малород О.І.