Справа № 2-2348/11 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/3373/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Іванової І.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 29 серпня 2011
року про визнання мирової угоди за
нововиявленими обставинами в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась із заявою про
перегляд ухвали Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
серпня 2011 року про визнання мирової
угоди у зв'язку з нововиявленими
обставинами, посилаючись на те, що 29
серпня 2011 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
згідно ухвали суду було визнано мирову
угоду між нею та ОСОБА_2, згідно якої за
нею було визнано право особистої
приватної власності на житловий
будинок АДРЕСА_4; право особистої
приватної власності на земельну
ділянку, що заходиться за тєюж адресою;
право особистої приватної власності на
1/2 частину нежилого приміщення №
НОМЕР_2 - медичний центр, загальною
площею 178,90 м.кв., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_3; право особистої
приватної власності на автомобіль «LEXUS
RX 350», легковий універсал, 2006 року
випуску, державний номер НОМЕР_1. За
ОСОБА_2 визнано право власності на
право особистої приватної власності на
1/2 частину нежилого приміщення №
НОМЕР_2 - медичний центр, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_3; право особистої
приватної власності на нежиле
приміщення, загальною площею 181,90 кв.м.,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_6;
право особистої приватної власності на
нежиле приміщення АДРЕСА_5; право
особистої приватної власності на 1/6
частку квартири під номером АДРЕСА_1;
право особистої приватної власності на
1/6 частку гаражу під номером АДРЕСА_9;
право особистої приватної власності на
земельну ділянку, що заходиться за
адресою: АДРЕСА_8, право особистої
приватної власності на майнові права
на нежитлове приміщення (об»єкт
будівництва - Житлово-офісний комплекс
з вбудовано-прибудованими і торговими
приміщеннями та паркінгом,
розташований на ділянці, обмеженої
Харківським шосе, вул. Лохвицькою та
гаражно-будівельним кооперативом
«Скіф» у Дніпровському р-ні м. Києва,
будівельна адреса: АДРЕСА_7, номер
об'єкту інвестування НОМЕР_3, другий
поверх) згідно договору про участь у
Фонді фінансування будівництва №710/І-У
від 21.03.2008 року, укладеного між ТОВ
«Фінансова компанія «УКО-Капітал» та
ОСОБА_2, договору про відступлення
майнових прав № 710ММ-У від 21.03.2008 року,
укладеного між ТОВ «Фінансова компанія
«УКО-Капітал» та ОСОБА_2, Свідоцтво
№710/І-У від 14 січня 2010 року про участь у
фонді фінансування будівництва виду А
за програмою ТОВ «УкоінвестБуд».

Зазначене майно було вказане
ОСОБА_2 у поданому позові до суду щодо
поділу майна подружжя. В даному позові
ОСОБА_2 вказав не все майно, що
відноситься до спільного майна
подружжя, тому і в мировій угоді не було
вказане все майно, що відноситься до
спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 підготував текст мирової
угоди та наполягав на її затверджені. В
разі підписання спірної мирової угоди
він обіцяв повернути у будинок по
АДРЕСА_4, все майно, яке було ним
вивезене звідти, а також, він повністю
візьме на себе матеріальне
забезпечення дітей.

ОСОБА_2 не виконав свої
зобов'язання, а саме матеріально дітей
не забезпечував.

10 квітня 2012 року заочним рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва в
справі за позовом ОСОБА_2 по справі №
2-2604/12 їхніх спільних малолітніх дітей
визнано такими, що втратили право
користування власністю, та знято з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Звертаючись з позовом до суду,
ОСОБА_2 завищив вартість спірного
жилого будинку. Згідно поданої ним
експертної оцінки вартість будинку
складала 12 650 430 грн. Згідно отриманої
нею у травні 2012 року експертної оцінки,
ринкова вартість будинку по АДРЕСА_4
становить 2 010 166 грн. Інше спірне майно -
нежитлові приміщення та автомобіль
ОСОБА_2 було оцінено за допомогою даних
з Інтернету.

Відповідно до договору дарування
квартири від 24 вересня 2001 року вона
отримала в дар квартиру за адресою:
АДРЕСА_2. З метою придбання житлового
будинку в квітні 2003 року вона продала
вказану квартиру ОСОБА_4 за ціною 129 900
грн. Витративши отримані кошти від
продажу вказаної квартири та доклавши
гроші із сімейного бюджету, нею було
придбано спірний житловий будинок на
підставі договору купівлі-продажу
жилого будинку від 04 квітня 2003 року за
ціною 247 400,00 грн. Тобто більшу половину
вартості будинку було сплачено за її
власні кошти, отримані від продажу
квартири, що належала їй на підставі
договору дарування, меншу частину
вартості будинку, а саме 117 500 грн. було
сплачено з сімейного бюджету. Тому
поділу підлягає лише 47,5 % вартості
будинку.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
серпня 2011 року затверджено мирову
угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В середині листопада 2013 року їй
стало відомо, що на ім'я ОСОБА_2 20
листопада 2009 року відкрито рахунок в
Акціонерному банку «Діамант», залишок
коштів на якому становить 21 000 доларів
США. У неї є всі підстави вважати, що
ОСОБА_2, використовуючи сімейні кошти,
поповнював свій рахунок в Акціонерному
банку «Діамант», а вказаний рахунок є
спільною власністю подружжя та мав
бути врахований при затвердженні
мирової угоди.

При укладанні мирової угоди
ОСОБА_2 також приховав той факт, що під
час шлюбу у 2008 році він придбав
автомобіль «LEXUS RX 350», легковий
універсал, 2006 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 номер. Даний автомобіль не
був врахований під час затвердження
мирової угоди, оскільки ОСОБА_2
запевнив її, що напередодні їхнього
розлучення вказаний автомобіль був ним
проданий. Однак через деякий час їй
стало відомо, що ОСОБА_2 продовжує
використовувати вказаний автомобіль
для власних потреб.

ОСОБА_2, перебуваючи з нею у шлюбі,
приховав факт придбання за сімейні
кошти на початку 2010 року ресторану
ІНФОРМАЦІЯ_1, який був розташований за
адресою: АДРЕСА_10.

У 2011 році до подання нею заяви про
розірвання шлюбу ОСОБА_2 запевнив її, що
даний ресторан він продав. Ресторан був
придбаний ними під час шлюбу за 75 000
доларів США, тому він є спільною
сумісною власністю подружжя, та має
бути поділений між ними в рівних
частках.

20 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із заявою про перегляд ухвали
за нововиявленими обставинами.

В подальшому ОСОБА_1 подала до
суду доповнення до заяви, в яких вона
просила визнати за нею право власності
на нежиле приміщення № НОМЕР_2 -
медичний центр, площею 178,90 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_3; на
нежиле приміщення, площею 65,00 кв.м., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; на
нежилі приміщення за АДРЕСА_6;
приватний житловий будинок житловою
площею 180,00 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_4; земельну ділянку
загальною площею 0,1794 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_4; автомобіль «LEXUS RX
350», державний номер НОМЕР_1, та визнати
за ОСОБА_2 право власності на нежитлове
приміщення загальною площею 36,0 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_7;
земельну ділянку площею 0,2000 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_8; 1/6
частини квартири АДРЕСА_1; 1/6 частини
гаража АДРЕСА_9; заявник просила її
зустрічний позов задовольнити, в
позові ОСОБА_2 відмовити.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
квітня 2014 року у задоволенні заяви про
перегляд ухвали суду першої інстанції
від 29 серпня 2011 року за нововиявленими
обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду та призначити
справу до розгляду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у
задоволенні заяви про перегляд ухвали
суду першої інстанції від 29 серпня 2011
року за нововиявленими обставинами,
суд першої інстанції виходив з того, що
заявниця не надала суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
нововиявлених обставин, а саме не
підтвердила ту обставину, що грошові
кошти, які знаходились на рахунку ПАТ
«Діамант», є спільною сумісною
власністю подружжя.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є,
зокрема, істотні для справи обставини,
що не були і не могли бути відомі особі,
яка звертається із заявою, на час
розгляду справи.

У п. 3 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами" судам
роз'яснено, що нововиявлені обставини -
це юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин (частина друга
статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст.
361 ЦПК України, є те, що вони існували на
час розгляду справи; ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи; вони входять до
предмета доказування у справі та
можуть вплинути на висновки суду про
права та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України нововиявлених обставин
необхідними умовами є те, що вони
існували на час розгляду справи, але
підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи, та мають
важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

При вирішенні питання про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК
України підстав, перелік яких є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає, та дотримання заявником умов,
що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у
зв'язку з нововиявленими обставинами у
разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст.
361 ЦПК України, відсутні, а є підстави
для перегляду судового рішення в
апеляційному чи касаційному порядку
або Верховним Судом України, а також
якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, були або могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи.

За наведених обставин, ухвала
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року
постановлена з додержанням норм
процесуального права, підстав для її
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не
обґрунтована та не доведена належними
та допустимими доказами, нововиявлені
обставини не встановлені, а отже вона
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 09 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: