УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
вартості безпідставно набутого майна
та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3 про стягнення вартості
безпідставно набутого майна та коштів
за користування ним, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Кобеляцького
районного суду Полтавської області від
22 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 09 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування вимог посилалась на те,
що у вересні 2011 року вона домовилась з
ОСОБА_4 про купівлю в неї житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, за 25
000 грн із розстрочкою на два роки.
ОСОБА_4 передала позивачу ключі від
будинку та позивач вселилась до
будинку. На виконання домовленості про
укладення договору купівлі-продажу
будинку позивач сплатила ОСОБА_4 в
період із березня по квітень 2012 року 8 000
грн. Оскільки садиба і будинок були в
занедбаному стані, позивач провела
ремонтні роботи в будинку та на
подвір'ї на загальну суму 4627 грн 50 коп. У
липні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовились укладати з позивачем
договір купівлі-продажу будинку та
відмовились повернути сплачені нею
кошти. Враховуючи викладене, ОСОБА_3
просила позов задовольнити та стягнути
солідарно з відповідачів сплачені нею
кошти у розмірі 8 000 грн та кошти,
витрачені на ремонт будинку у розмірі
4627 грн 50 коп.

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з зустрічним позовом, в якому
зазначала, що в результаті
домовленості про укладення з ОСОБА_3
договору купівлі-продажу житлового
будинку, ОСОБА_3 вселилась до будинку по
АДРЕСА_1. ОСОБА_3 попередньо сплатила їй
8 000 грн у рахунок вартості будинку, що є
завдатком і поверненню не підлягає.
Крім цього, ОСОБА_3 протягом року
проживала в будинку, користувалась
городом, привласнила дрова та дошки,
які використала на ремонт та опалення
будинку. На підставі викладеного
ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_3 6 000
грн за проживання у будинку, 1000 грн за
використані дрова та 1500 грн за
використані соснові дошки.

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 22
березня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 09 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 безпідставно
набуті кошти у розмірі 8 000 грн. У решті
позову відмовлено. В зустрічному
позові відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати вказані рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
в частині відмови у зустрічному позові
та направити справу в цій часині на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК
України не переглядаються.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на праві
власності належав будинок АДРЕСА_1.

У вересні 2011 року ОСОБА_3 домовилась із
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про укладення
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 за 25 000 грн.

У вересні 2011 року ОСОБА_3 вселилась до
будинку АДРЕСА_1

У період з березня по квітень 2012 року
ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_6 8 000 грн в
рахунок вартості будинку.

У серпні 2011 року ОСОБА_3 відмовилась
укладати договір купівлі-продажу
будинку та виселилась з нього.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_6 посилалась на те, що у період
проживання у спірному будинку ОСОБА_3
використала соснові дошки для ремонту
будинку та дрова для опалення.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом (ч. 1 ст. 10 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, відмовляючи у
зустрічному позові, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_6 не доведено ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та не надано доказів на
підтвердження використання ОСОБА_3
дрів для опалення будинку та соснових
дошок для його ремонту.

Доводи касаційної скарги про
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та не дають
підстав для скасування судових рішень
в оскаржуваній частині.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 22 березня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 09 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Олійник Судді:В.П.
Гончар Т.П. Дербенцева І.К. Парінова
В.О. Савченко