Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного територіально - галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» про поновлення на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 10 лютого
2014 року та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 31 березня 2014
року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» про
поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 21 березня 2011
року він працював монтером колії
Київської дистанції колії ПЧ-3, 5
вересня 2011 року його було переведено на
посаду електрозварювальника
механічного цеху 4-го розряду в
Козятинську колійну машинну станцію
ДТГО ПЗЗ.

Наказом №126/ос від 13 листопада 2013 року
його було звільнено на підставі п.7 ст. 40
КЗпП України.

Вважав, що його звільнення відбулося з
порушенням норм трудового
законодавства, а саме наказ про його
звільнення було видано, коли він
перебував на лікарняному та без згоди
галузевої профспілкової організації
Козятинської колійної машинної
станції, членом якої він був.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 10 лютого
2014 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді
газоелектрозварювальника 4 розряду
Козятинської колійно - машинної
станції державного територіально -
галузевого -об'єднання «Південно -
Західна залізниця» з 13 листопада 2013
року.

Стягнуто з державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 13 листопада 2013 року по 10
лютого 2014 року, включно, в сумі 9 107,36 грн
та 1 000 грн у рахунок відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 31 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення моральної шкоди скасовано, у
цій частині ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову. У іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції в частині поновлення на
роботі, апеляційний суд правильно
виходив із того, що відповідач не
дотримався вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України,
в якій зазначається, що не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності. Під час тимчасової
непрацездатності працівника,
підтвердженої відповідними
документами лікувального закладу
(а.с.3), роботодавець не мав право
звільняти позивача за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП
УКраїни.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»
відхилити, рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 10 лютого 2014 року в не
скасованій апеляційним судом частині
та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 31 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська