У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління
Міністерства доходів і зборів в
Одеській області про розкриття
акціонерним товариством «Фінростбанк»
інформації, що містить банківську
таємницю щодо товариства з обмеженою
відповідальністю «Вторсталь» за
касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міністерства доходів і зборів в
Одеській області на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 14 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Державна податкова
інспекція у Суворовському районі
м. Одеси Державної податкової служби,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міністерства доходів і зборів в
Одеській області (далі - ДПІ) звернулася
до суду з указаною заявою, посилаючись
на те, що нею було отримано інформацію
про порушення товариством з обмеженою
відповідальністю «Вторсталь» (далі -
ТОВ «Вторсталь») норм
податкового законодавства щодо
операцій по взаємовідносинам з ТОВ
«Опт-Сервіс Україна». Оскільки
здійснити таку перевірку неможливо
через відсутність підприємства за
місцем свого знаходження та юридичної
реєстрації, але його знаходженням на
податковому обліку, заявник просив суд
зобов'язати Одеську обласну дирекцію
АТ «Фінпростбанк» (далі - АТ
«Фінпростбанк») розкрити інформацію,
яка містить банківську таємницю, щодо
ТОВ «Вторсталь», а саме: надати
інформацію про рух грошових коштів на
банківському рахунку № 0290 з
вказівкою призначення платежу, дати
коду ЄДРПОУ та назви контрагентів за
період з 17 травня 2012 року до 28 грудня 2012
року.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 14 червня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 4 грудня

2013 року, у задоволенні заяви Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Державної податкової
служби відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міністерства
доходів і зборів в Одеській області,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
заяви.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ДПІ,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що заявником не надано
доказів, які б підтверджували
наявність підстав для проведення
перевірки ТОВ «Вторсталь», наказ про
проведення перевірки виданий після
звернення до суду з такою заявою, а
доводи про необхідність розкриття
банківської таємниці пов'язані з
кримінальним провадженням, а не для
вирішення цивільно-правових відносин.

Проте повністю погодитись із
такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України заява
про розкриття банком інформації, яка
місить банківську таємницю, щодо
юридичної особи у випадках,
встановлених законом, подається до
суду за місцезнаходженням банку, що
обслуговує таку юридичну або фізичну
особу.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України у заяві про
розкриття банківської таємниці має
бути зазначено обґрунтування
необхідності та обставин, за яких
вимагається розкриття інформації, що
містить банківську таємницю, щодо
особи, із зазначенням положень законів,
які надають відповідні повноваження,
або прав та інтересів, які порушено,
обсяги інформації, яка місить
банківську таємницю, щодо особи та мету
її використання.

Згідно довідки про взяття на облік
платника податків
ТОВ «Вторсталь» узятий на облік в
органах Державної податкової служби
15 березня 2011 року за № 8970.

Зі змісту п/п 19-1.1.35 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК
України вбачається, що крім основних
функцій контролюючих органів щодо
здійснення контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків (зборів) та контролю за
додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
(послуги), проведенням розрахункових
операцій, контролюючі органи також
вживають заходів щодо виявлення,
аналізу та перевірки фінансових
операцій, які можуть бути пов'язані з
легалізацією (відмиванням) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансування тероризму.

Відповідно до п/п 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та
яка проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Тобто, документальна перевірка може
проводитись лише у разі наявності
документів бухгалтерського та
податкового обліку.

Суди у порушення ст. ст. 214, 315 ЦПК
України не врахували зазначене, як і те,
що відсутність необхідних документів
та відомостей позбавляє контролюючий
орган можливості здійснити перевірку
платника податків.

З акту ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси Одеської обласної державної
податкової служби від 26 грудня 2012 року
вбачається, що ТОВ «Вторсталь» не
знаходиться за податковою адресою.

У п/п 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 ПК України
зазначено, що платник податків
зобов'язаний повідомляти контролюючі
органи про зміну місцезнаходження
юридичної особи та зміну місця
проживання фізичної особи - підприємця.

Суди на зазначене положення закону
уваги не звернули, не врахували, що
товариством не повідомлено
контролюючі органи про своє
місцезнаходження, чим порушено вказані
приписи.

Відповідно до пп. 1, 2 ст. 62 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» інформація щодо юридичних
та фізичних осіб, яка містить
банківську таємницю, розкривається
банками на письмовий запит або з
письмового дозволу відповідної
юридичної чи фізичної особи; за
рішенням суду.

У п. 12 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30 вересня 2011 року № 10 «Про
судову практику в цивільних справах
про розкриття банками інформації, яка
містить банківську таємницю, щодо
юридичних та фізичних осіб» судам
роз'яснено, що згідно зі ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У зв'язку із цим у разі, якщо підставою
звернення до суду, зокрема, органу
державної податкової служби із заявою
про розкриття банківської таємниці, є
дії порушника податкового
законодавства і стосовно таких дій для
цих органів відповідними спеціальними
законами передбачений спосіб
реагування, то суд не має підстав для
задоволення заяви. Винятком є
обґрунтовані посилання заявника на
неможливість вчинення ним дій
відповідно до способів реагування,
передбачених зазначеними законами.
Зокрема, це можуть бути обґрунтовані
посилання з поданням відповідних
доказів про те, що особа, щодо якої
вимагається розкриття банківської
таємниці, не знаходиться за місцем
своєї реєстрації; підтверджена
неможливість вручення повідомлення з
копією наказу про проведення
документальної перевірки тощо.

Крім того, пов'язуючи відмову в
задоволенні заяви відсутністю на день
звернення до суду наказу про
проведення перевірки, суди не звернули
увагу на роз'яснення, дані в п. 13
вищезгаданої постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30 вересня 2011 року №
10, в яких судам роз'яснено, що
відсутність у справі рішення (наказу)
керівника відповідного органу
державної податкової служби про
проведення документальної планової
або позапланової, виїзної або
невиїзної перевірки платника податку
не є безумовною підставою для відмови у
задоволенні заяви (за винятком
випадків, коли за обставинами справи це
є необхідним і є підставою заяви),
оскільки ці документи, як докази у
справі, оцінюються судом за правилами
ст. 212 ЦПК України поряд з іншими
наданими суду доказами.

Зазначаючи, що заявнику розкриття
банківської таємниці фактично
потрібно для кримінального
провадження, у зв'язку з чим є інший
спосіб реагування, суди не звернули
уваги на те, що відсутні дані щодо
оперативно-розшукової діяльності чи
відкриття кримінального провадження.

Проте суди всупереч вимогам ст. ст. 212-214,
287, 315 ЦПК України зазначене не
врахували та прийшли до передчасного
висновку про відмову у задоволенні
заяви.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Суворовському районі
м. Одеси Головного управління
Міністерства доходів і зборів в
Одеській області задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
4 грудня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко