АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц-7965108
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д.

при секретарі Колотілову О.О.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 лютого 2014 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4 про встановлення порядку
користування квартирою, усунення
перешкод у користуванні,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом та вказував,
що він є власником 2/3 частин квартири
АДРЕСА_1, а його мати ОСОБА_3 власником 1/3
частини зазначеної квартири. 21
листопада 2013 року ОСОБА_3 самовільно
зайняла кімнату площею 18,2 кв.м, в якій
раніше проживав він, і таким чином
порушила його право власності на 2/3
частини квартири, тому просив суд
виділити в користування: йому - кімнату
площею 18,2 кв.м.; ОСОБА_3 - кімнату площею
12,2 кв.м; третій особі ОСОБА_4 - кімнату
площею 12 кв.м; та зобов'язати ОСОБА_3 не
чинити йому перешкод у користуванні 2/3
частинами спірної квартири.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва ОСОБА_1 в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким,
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
судом не прийнято до уваги той факт, що
позивач ОСОБА_1 є власником 2/3 спірної
квартири, житлова площа якої становить
42.2 кв.м., таким чином він має право на
отримання у володіння та користування
28.12 кв.м.; на даний час ОСОБА_1
користується кімнатою, яка на 16.12 кв.м
менша за його частку в спільній
власності, а встановлення іншого
порядку користування майном, наприклад
виділення позивачу у користування двох
кімнат по 12 та 12.2 кв.м. (загалом 24,2) буде
меншим частки ОСОБА_1 майже на 4 метри.

Окрім того, третя особа по справі
батько позивача та чоловік відповідача
має рівні права з власниками стосовно
користування жилими приміщеннями, а
відповідно має і право на отримання у
користування окремої кімнати. Зважаючи
на той факт, що спірна квартира є
трикімнатною позивач вважає, що
визначення порядку користування
квартирою необхідно провести з
урахуванням інтересів батька..

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_1 та його представник
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 подали
заперечення на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні підтримали їх.

Третя особа: ОСОБА_4 в судове засідання
суду апеляційної інстанції
не з'явився. Про місце та час розгляду
справи, відповідно до ст.ст.74.76 ЦПК
України, повідомлений належно, причини
неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб, які беруть
участь у справі,належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
непідлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їх спільною частковою
власністю.

Кожен з співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, що набрала
чинності для України з 11.09.1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог ст.. 9 Конституції
України, кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства на умовах, передбачених
законом або загальними принципами
міжнародного права.

Згідно ст. 379 ЦК України, житлом для
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них. Житло є специфічним об'єктом
права власності, тому, свобода
використання житла його власниками
обмежується нормами, спрямованими на
не порушення прав інших осіб.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб,
належить їм на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, відповідачка ОСОБА_3 і третя
особа ОСОБА_4 є батьками позивача.

Позивач є власником 2/3 частин квартири
на підставі: свідоцтва про право
власності на житло від 12 жовтня 1998 року
на 1/3 частину квартири в порядку
приватизації та договору дарування від
12 листопада 2010 року, за яким ОСОБА_4
подарував 1/3 частину квартири позивачу
(а.с. 11, 12).

ОСОБА_3 є власником 1/3 частини квартири
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 12 жовтня 1998 року в порядку
приватизації житла (а.с. 11).

Позивач, відповідач і третя особа
зареєстровані та проживають в спірній
квартирі, що підтверджується довідкою
форми № 3 (а.с. 10).

Згідно технічного плану спірна
квартира складається з трьох кімнат
житловою площею 42,4 кв. метри, у тому
числі: 1-а кімната - 12,2 кв. метри; 2-а
кімната - 12,0 кв. метри; 3-я кімната - 18,2 кв.
метри; кухні площею 8,2 кв. метри; ванної
кімнати - 3,0 кв. метри; вбиральні - 1,3 кв.
метри; коридору - 22,3 кв. метри. Кватира
обладнана балконом -1,4 кв. метри та
лоджією - 3,2 кв. метри (а.с. 6-8).

Житлова площа квартири складає 42,4 кв.
метри, частка відповідача в житловій
площі складає 14,13 кв. метри.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову суд першої інстанції виходив з
того, що у випадку виділення ОСОБА_3 в
користування кімнату площею 12, 2 кв.м.,
буде порушено її право на користування
її часткою у спільній частковій
власності та не буде відповідати
засадам змісту права власності,
здійснення та непорушності права
власності.

Таких висновків суд дійшов після
повної та всебічної перевірки обставин
справи, належної оцінки доказів, з
огляду на що рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішенням суду першої інстанції
порушуються інтереси батька, не
ґрунтуються на законі, оскільки
останній не є власником квартири,
рішення суду не оскаржував і
повноважень на захист своїх прав та
інтересів а ні позивачу, а ні його
представнику не надавав.

Інші доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
зроблених в рішенні висновків
фактичним обставинам справи є
безпідставними на правильність
висновків суду не впливають та їх не
спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді