УХВАЛА

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди за касаційною
скаргою приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» звернулося
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 2 червня 2012 року між
ним та ОСОБА_3 було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, предметом якого є страхування
належного ОСОБА_3
транспортного засобу марки «ЗАЗ 110557»,
державний номерний знак НОМЕР_1. 21
червня 2012 року в 11 год. 00 хв. в м. Свалява,
по вул. Мукачіській, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Ford-Focus», державний
номерний знак НОМЕР_2, яким керував
водій ОСОБА_4 та автомобіля марки «ЗАЗ
110557», державний номерний знак НОМЕР_1,
яким керував водій ОСОБА_3 Відповідно
до постанови Мукачівського
міськрайонного суду від 16 липня 2012 року
зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_3
унаслідок

порушення ним п. 15.3 Правил дорожнього
руху України. 13 листопада 2012 року
до позивача звернулося ПрАТ «Інго
Україна» із заявою про виплату
страхового відшкодування, яке було
виплачено останнім власнику
автомобіля марки «Ford-Focus», державний
номерний знак НОМЕР_2 на покриття
матеріальних збитків, завданих йому
дорожньо-транспортною пригодою з
участю водія ОСОБА_3 На підставі
наданих ПрАТ «Інго Україна»
документів, позивачем було складено
страховий акт та здійснено оплату
страхового відшкодування в сумі 9 067
грн. 22 коп. на підставі платіжного
доручення від 14 січня 2013 року.
Посилаючись на вказані обставини
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» просила суд стягнути з
відповідача на його користь суму
фактичних витрат понесених позивачем в
розмірі 9 067 грн. 22 коп. та витрати по
оплаті судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від
5 листопада 2013 року позов ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» страхове
відшкодування в розмірі 9 067 грн. 22 коп.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що вимоги
позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 суми
страхового відшкодування, як з особи,
винної у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, яка
вчасно не повідомила про страховий
випадок страховика, є обґрунтованими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові
виходив із того, що факт неповідомлення
страховика про дорожньо-транспортну
пригоду не є підставою для
відшкодування страхувальником в
порядку регресу сплаченого
страховиком страхового відшкодування.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 2 червня 2012 року
між ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» та ОСОБА_3 було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, предметом якого є страхування
належного ОСОБА_3 транспортного засобу
марки «ЗАЗ 110557», державний номерний
знак НОМЕР_1.

21 червня 2012 року в 11 год. 00 хв. в м.
Свалява, по вул. Мукачівській, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Ford-Focus», державний
номерний знак НОМЕР_2, яким керував
водій ОСОБА_4, власником якого є ТОВ
«Перша лізингова компанія», та
автомобіля марки «ЗАЗ 110557», державний
номерний знак НОМЕР_1, яким керував
водій ОСОБА_3

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду від 16 липня 2012 року
винним у вчиненні вказаної вище
дорожньо-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_3

Звітом авто товарознавчого
дослідження з визначення розміру
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу
автомобіля марки «Ford-Focus», державний
номерний знак НОМЕР_2 - ТОВ «Перша
лізингова компанія» встановлено, що
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля становить 13 861
грн.

ТОВ «Перша лізингова компанія» було
укладено з ПрАТ «Інго Україна» був
договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів.

13 листопада 2012 року до позивача
звернулося ПрАТ «Інго Україна» із
заявою про виплату страхового
відшкодування, яке було виплачено
останнім власнику автомобіля марки
«Ford-Focus», державний номерний знак
НОМЕР_2 на покриття матеріальних
збитків, завданих йому
дорожньо-транспортною пригодою з
участю водія ОСОБА_3 На підставі
наданих ПрАТ «Інго Україна»
документів, позивачем було складено
страховий акт та здійснено оплату
страхового відшкодування в сумі 9 067
грн. 22 коп. на підставі платіжного
доручення від 14 січня 2013 року.

Положеннями ст. 993 ЦК України, а також
ст. 27 Закону України «Про страхування»
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно з підп.. 38.1.1 . 38.1 ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регрес ний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний, зокрема,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

За таких підстав, установивши, що
ОСОБА_3, як страхувальник та учасник
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 21 червня 2012 року, взагалі не
повідомив страховика - ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія», про таку пригоду, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що вимоги позивача щодо
стягнення з ОСОБА_3 суми страхового
відшкодування, як з особи, винної у
вчинені дорожньо-транспортної пригоди,
яка вчасно не повідомила про страховий
випадок страховика, є обґрунтованими.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права, а тому скасовано
апеляційним судом помилково.

Відповідно до статті 339 ЦПК України
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня 2013
року скасувати та залишити в силі
рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 5
листопада 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко