АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк
Л.М.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю представника позивача Турика
І.М., представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 05 листопада
2013 року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В
И Л А:

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 26 травня 2008 року між
банком та відповідачем ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № 051-2008-1658,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит в розмірі 16 000
швейцарських франків зі сплатою 4,5 %
річних за його користування, з кінцевим
терміном повернення - 10 травня 2028 року.

Для забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 26 травня 2008 року було
укладено договір поруки № 051-2008-1658Р між
банком та відповідачем ОСОБА_3, згідно
умов якого остання зобов'язувалася
перед кредитором відповідати за
своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором.

Вказує, що ОСОБА_4 належним чином умов
договору про повернення кредиту не
виконує, заборгованість за кредитним
договором станом на 18 червня 2012 року
складає 15 525, 93 швейцарських франків, що
еквівалентно 130 146 грн. 11 коп. і
складається із:

165,38 швейцарських франків - прострочена
заборгованість по кредиту, що по курсу
НБУ на день розрахунку становить 1 386
грн. 30 коп.;

14 539,39 швейцарських франків - сума
дострокового стягнення кредиту,

________________________________________________________________________
___________________

№ 22ц-75
головуючий по 1
інстанції Маковійчук Ю.В.

Категорія: 19/27

доповідач Кулянда М.І.

що по курсу НБУ на день розрахунку
становить 121 876 грн. 44 коп.;

821,16 швейцарських франків - відсотків,
що по курсу НБУ на день розрахунку
становить 6 883 грн. 37 коп..

У зв'язку із наведеним, просив суд
стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість в розмірі 15 525,93
швейцарських франків, що по курсу НБУ
станом на 18 червня 2012 року становить 130
146 грн. 11 коп. та судові витрати.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 05 листопада
2013 року позов ПАТ «Універсал Банк»
задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість по
кредитному договору № 051-2008-1658 від 26
травня 2008 року у розмірі 15 525,93
швейцарських франків, що по курсу НБУ
станом на 18 червня 2012 року становить 130
146 грн. 11 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_5 подано
апеляційну скаргу на предмет його
скасування з ухваленням нового
рішення, яким просить у задоволенні
позовних вимог ПАТ «Універсал Банк»
відмовити.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 26 травня 2008 року, між
ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 051-2008-1658, відповідно до умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі 16
000 швейцарських франків зі сплатою 4,5 %
річних за користування кредитними
коштами, з кінцевим терміном
повернення - 10 травня 2028 року.

Для забезпечення виконання
зобов'язань, 26 травня 2008 року, між ПАТ
«Універсал Банк» та відповідачем
ОСОБА_6 було укладено договір поруки №
051-2008-1658-Р, відповідно до якого
поручитель ОСОБА_6 поручився перед
банком за виконання позичальником
ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати процентів за
користування кредитом, комісій, пені,
штрафних санкцій і збитків, розмір,
термін та умови повернення
встановлюється кредитним договором №
051-2008-1658 від 26 травня 2008 року.

Внаслідок порушення відповідачем
кредитних зобов'язань, станом на 18
червня 2012 року в нього утворилася
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 15 525, 93 швейцарських франків,
що еквівалентно 130 146 грн. 11 коп. і
складається із:

165,38 швейцарських франків - прострочена
заборгованість по кредиту, що по курсу
НБУ на день розрахунку становить 1 386
грн. 30 коп.;

14 539,39 швейцарських франків - сума
дострокового стягнення кредиту, що по
курсу НБУ на день розрахунку становить
121 876 грн. 44 коп.;

821,16 швейцарських франків - відсотків,
що по курсу НБУ на день розрахунку
становить 6 883 грн. 37 коп..

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1,2 ст. 554 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 1ст. 1048 ЦК України встановлено,
що позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

А частиною 1 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу. Якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно
до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення прийшов до
правильного висновку про необхідність
задоволення позовних вимог ПАТ
«Універсал Банк» та стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь банку заборгованості в
розмірі 15 525, 93 швейцарських франків, що
за курсом НБУ становить 130 146 грн. 11 коп.

Такий висновок суду ґрунтується на
нормах матеріального права та на
підставі поданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не мав права надавати кредит
відповідачу в іноземній валюті є
безпідставними.

Частиною 2 ст. 192 ЦК України передбачено,
що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом,

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України,
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та
умовах, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України «IIро
систему валютного регулювання і
валютного контролю» від 19 лютого 1993
року Національний банк України видає
індивідуальні та генеральні ліцеї на
здійснення валютних операцій, які
підпадають під режим ліцензування
згідно з цим Декретом; генеральні
ліцензії видаються комерційним банкам
та іншим фінансовим установам України,
національному оператору поштового
зв'язку на здійснення валютних
операцій, що не потребують
індивідуальної ліцензії, на весь
період дії режиму валютного
регулювання; індивідуальні ліцензії
видаються резидентам і нерезидентам на
здійснення разової валютної операції
на період, необхідний для здійснення
такої операції.

У п. «В» частини 4 названої статті
йдеться про необхідність отримання
індивідуальної ліцензії на здійснення
операцій щодо надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, якщо терміни і суми таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі.

Проте на даний час такі межі
законодавством не встановлено.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» кошти -
це гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент.

Згідно ст. 47 Закону України «Про банки
і банківську діяльність» на підставі
банківської ліцензії банки мають право
здійснювати операції з валютними
цінностями.

Таким чином, діюче законодавство не
містить заборони комерційним банкам
надавати кредити фізичним особам в
іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що
Національним банком України
відповідачу було надано банківські
ліцензії та дозволи, а тому ПАТ
«Універсал Банк» мав право укладати
кредитні договори в іноземній валюті
та вимагати у позичальника їх
виконання у такій валюті.

Посилання апелянта ОСОБА_7 в
апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_4 не
отримував кредитні кошти у
швейцарських франках не заслуговують
на увагу, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом банк надав
позичальнику ОСОБА_4 кредит у
швейцарських франках, вказана сума
кредиту дорівнює еквіваленту 75 522, 67
гривень. Договір підписаний обома
сторонами. Згідно п.2.3 договору кредит
надавався шляхом зарахування банком
коштів на поточний рахунок
позичальника, відкритий згідно умов
п.2.3.1 даного договору.

За заявою позичальника ОСОБА_4, 23
травня 2008 року, було відкрито поточний
рахунок у ВАТ «Універсал Банк», №
балансового рахунку НОМЕР_1, на який
згідно меморіального ордеру було
перераховано кредитні кошти (а.с.130).
Згідно наданої відповідачем виписки
із особистого рахунку позивача НОМЕР_1,
27 травня 2008 року грошові кошти в сумі 16
000 швейцарських франків, що
еквівалентно 75 702,75 гривень, були
зараховані на вказаний особистий
рахунок позивача, що відповідає п.1.1
кредитного договору.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 звертався
до позивача із заявами про переказ
готівки та здійснював валютно - обмінні
операції у швейцарських франках (а.с.
184-248). Більш того, факт отримання
кредиту підтверджений діями
відовідача ОСОБА_4, який протягом
певного періоду виконував умови
договору і вносив кошти на погашення
заборгованості. Даний договір в силу
вимог ст. 204 ЦК України є правомірним,
оскільки він в судовому поряду не
визнаний недійсним, а також його
недійсність прямо не встановлена
законом.

Вищезазначене рішення суду першої
інстанції відповідачем ОСОБА_4 в
апеляційному порядку не оскаржувалося
і на даний час набрало законної сили.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції не врахував та не звернув
увагу на додаткові угоди до кредитного
договору, які були укладені між
сторонами 10 грудня 2010 року та 24 грудня
2010 року, за умовами яких позивач змінив
порядок сплати відсотків позичальнику
і неправомірно стягнув з поручителя
грошові кошти в солідарному порядку з
боржником є безпідставними, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, для
забезпечення виконання зобов'язань, 26
травня 2008 року, між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки № 051-2008-1658-Р, відповідно до якого
поручитель ОСОБА_3 поручився перед
банком за виконання позичальником
ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати процентів за
користування кредитом, комісій, пені,
штрафних санкцій і збитків, розмір,
термін та умови повернення
встановлюється кредитним договором №
051-2008-1658 від 26 травня 2008 року.

24 травня 2010 року між ПАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки № б/н. Відповідно до п.1.1
вищезазначеного договору поручитель
ОСОБА_3 поручився перед кредитором за
виконання позичальником ОСОБА_4 усіх
його зобов'язань перед кредитором, що
виникли з кредитного договору №
051-2008-1658 від 26 травня 2008 року та
додаткової угоди № б/н від 24 грудня 2010
року до нього в повному обсязі як
існуючих в теперішній час, так і тих, що
можуть виникнути в майбутньому.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Таким чином, при укладенні кредитного
договору з позичальником та договору
поруки з поручителем сторони були
ознайомлені з умовами як кредитного
договору, так і договору поруки, а також
з додатковими угодами до кредитного
договору.

На сьогоднішній день зобов'язання за
кредитним договором в повному обсязі
не виконано, а тому суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, стягнувши в солідарному
порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що розрахунки, які надав
банк не можуть відображати правових
підстав для стягнення відповідних сум
заборгованості є необґрунтованими та
спростовуються ст. 60 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідач ОСОБА_3 не надала суду
належних та допустимих доказів, які б
спростували наданий позивачем
розрахунок заборгованості в розмірі 15
525, 93 швейцарських франків, що за курсом
НБУ становить 130 146 грн. 11 коп. за
кредитним договором у даній справі.

Крім того, за клопотанням апелянта,
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 15 січня 2014
року по справі було призначено судово-
економічну експертизу, однак,
матеріали, направлені на проведення
даної експертизи були повернуті
судовим експертом без виконання.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308 колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 05 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: