Справа № 307/104/14-ц
Провадження № 2/307/342/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 травня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі: головуючого - судді
Ніточко В.В., при секретарі Лешовській
М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06 грудня
2013 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин,
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, яка сталася з вини відповідача
ОСОБА_2, який керував автомобілем
Мерседес Віто, номерний знак НОМЕР_1. В
результаті ДТП їй була завдана
матеріальна шкода, яка полягає в
пошкодженні її майна - транспортного
засобу Hyundai Sonata YF, номерний знак НОМЕР_2,
на суму 14 068 грн. 43 коп., що
підтверджується висновком
оцінювача-автотоварознавця. Крім того,
їй була завдана моральна шкода, яка
обумовлена стражданнями через
пошкодження майна, її життєві зв'язки
були порушені, ремонт автомобіля за
свій рахунок суттєво вплинув на рівень
життя її родини, вона перебувала у
постійному стресі. На підставі
викладеного просить стягнути з
відповідача на її користь матеріальну
шкоду в розмірі 14 068 грн. 43 коп., моральну
шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп., витрати
за проведення автотоварознавчої
експертизи в сумі 500 грн. 00 коп. та
судовий збір.

У судове засідання позивач та її
представник ОСОБА_4 не з'явилися, про
час та місця розгляду справи були
належно повідомлені, однак через
канцелярію суду подали заяву, в якій
просили розглянути справу у їх
відсутності, позовні вимоги
підтримують.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був належно повідомлений.

Оскільки сторони в судове засідання не
з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.197
ЦПК України, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
докази, які подані сторонами, суд
прийшов до наступного висновку.

Постановою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 16 грудня 2013
року, ОСОБА_2 був визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП України, за те, що 06 грудня 2013
року, о 16 годині 15 хвилин, в м. Тячів по
вул. Незалежності, керуючи автомобілем
Мерседес Віто, номерний знак НОМЕР_1, не
витримав безпечної дистанції,
внаслідок чого допустив наїзд на в
переді їдучий автомобіль Хюндай
Соната, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок
чого автомобілі отримали механічні
пошкодження, та на нього накладено
стягнення у вигляді штрафу у доход
держави у розмірі 350 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, власником транспортного засобу
Hyundai Sonata YF, номерний знак НОМЕР_2, є
ОСОБА_1 (а.с. 8, 9).

Із звіту № 300/12 від 17 грудня 2013 року
вбачається, що вартість матеріального
збитку, завданого позивачу ОСОБА_1,
внаслідок пошкодження її автомобіля
Hyundai Sonata YF, номерний знак НОМЕР_2,
становить 14 068 грн. 43 коп. (а.с. 10-34).

Згідно з нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази до або
під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться - до
початку розгляду справи по суті.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно з
ч.4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України підставами
звільнення від доказування є вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

У відповідності зі ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають до задоволення, і з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 14 068 грн. 43 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала, у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювана, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювана та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Дослідженими у суді матеріалами справи
незаперечно встановлено, що ОСОБА_1
зазнала матеріальної шкоди. Очевидно,
що позивач переніс і душевні
страждання, нервовий стрес,
переживання, оскільки, внаслідок
пошкодження автомобіля вона певний час
не могла ним користуватися, змушена
була змінювати звичайний ритм свого
життя, витрачала час на поновлення
своїх прав, а тому, суд вважає, що в цій
частині, позов підлягає до часткового
задоволення, і достатньою сумою, яка
здатна компенсувати моральні
страждання ОСОБА_1, є сума у розмірі 1 500
гривень, виходячи із характеру,
тривалості страждань та негативних
наслідків, розумності та
справедливості.

Також, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України, з відповідача в користь
позивача слід стягнути документально
підтверджені судові витрати, що
складаються з судового збору та витрат
за проведення автотоварознавчого
дослідження.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
майнову шкоду, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 14
068 (чотирнадцять тисяч шістдесят вісім)
гривень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
моральну шкоду, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 1
500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
витрати за проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі
500 (п'ятсот гривень) 00 копійок та 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через
Тячівський районний суд Закарпатської
області. Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В.
Ніточко