У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ліквідаційної
комісії товариства з обмеженою
відповідальністю «Лан», товариства з
обмеженою відповідальністю «Машівське
інкубаторне підприємство», товариства
з обмеженою відповідальністю
«Карлівське сільськогосподарське
підприємство «ЛОС» про визнання
частково недійсними договорів оренди
земельної ділянки, про розірвання
договорів оренди, договорів суборенди
земельних ділянок, стягнення
заборгованості з орендної плати,
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 27 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду із указаним позовом,
у якому просили визнати недійсними та
розірвати договори оренди земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, які розташовані на
території Селещинської сільської ради
Машівського району Полтавської
області, та укладені 01 листопада 2005
року між ними та товариством з
обмеженою відповідальністю «Лан» (далі
- ТОВ «Лан»), в частині права орендаря
здавати в суборенду земельні ділянки,
визнати недійсними договори суборенди
вказаних земельних ділянок, укладених
16 квітня 2010 року між ТОВ «Лан» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Машівське
інкубаторне підприємство» (далі - ТОВ
«Машівське інкубаторне підприємство»),
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку заборгованість з орендної
плати за користування земельними
ділянками за період 2010-2011 роки та
моральну шкоду, усунути перешкоди у
користуванні вказаними земельними
ділянками та стягнути судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначали, що
земельні ділянки площею 5,22 га
сільськогосподарського призначення,
які розташовані на території
Селещинської сільської ради
Машівського району Полтавської
області, вони передали ТОВ «Лан»
на підставі договорів оренди від 1
листопада 2005 року на строк 10
років. 16 квітня 2010 року між ТОВ «Лан» та
ТОВ «Машівське інкубаторне
підприємство» були укладені договори
суборенди вказаних земельних ділянок,
на що позивачі, як орендодавці, згоди не
давали. Крім того, за період з 2010 по 2011
роки орендар ТОВ «Лан» не виконувало
свої зобов'язання по нарахуванню та
виплаті орендної плати в результаті
чого утворилась заборгованість. У
зв'язку з порушенням істотних умов
договорів оренди земельних ділянок, а
саме щодо невиплати орендної плати,
позивачі просили задовольнити позов.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Карлівського районного суду
Полтавської області від 26
листопада 2013 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 задоволено частково.
Визнано недійсними договори оренди
землі від 1 листопада 2005 року, укладені
між ТОВ «Лан» та ОСОБА_4, між ТОВ «Лан»
та ОСОБА_5, між ТОВ «Лан» та ОСОБА_6 та
розірвано їх. Визнано недійсними
договори суборенди земельних ділянок
від 16 квітня 2010 року, укладені між ТОВ
«Лан» та ТОВ «Машівське інкубаторне
підприємство». Зобов'язано
ліквідаційну комісію ТОВ «Лан», ТОВ
«Карлівське сільськогосподарське
підприємство «ЛОС» та ТОВ
«Машівське інкубаторне підприємство»
повернути ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
належні їм земельні ділянки площею
5,22 га, що розташовані на території
Селещинської сільської ради
Машівського району Полтавської
області. Стягнуто з ТОВ «Лан» на
користь ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 по 6 816
грн 85 коп. кожному заборгованості по
орендній платі. В решті позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 27 січня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність рішення суду
першої інстанції, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов
правильного висновку про те, що позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не підлягає
задоволенню, керуючись при цьому
нормами ст. ст. 13-15, 17, 19, 21 Закону України
«Про оренду землі».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 27 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник