Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
Кузнєцов Дмитро Викторович
Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дружини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 05 лютого 2014 року

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_1
звернулася з позовом до ОСОБА_2 та
просила стягнути з відповідача
аліменти на її утримання до досягнення
дитиною трирічного віку в розмірі ?
частини з усіх видів його заробітку
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму. В обґрунтування позовних
вимог зазначала, що з ОСОБА_2 перебуває
в шлюбі з 01.08.2006 року. В період шлюбу,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилася дочка
ОСОБА_3. В листопаді 2013 року шлюбні
відносини між ними припинено. Дитина
проживає з нею та знаходиться на її
утриманні. На даний час вона перебуває
у відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
потребує матеріальної допомоги на своє
утримання, а тому просила позов
задовольнити.

Рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 05 лютого
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на її утримання в
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, починаючи з
02.12.2013 року до досягнення ОСОБА_3 трьох
років.

Рішення у межах суми платежу за 1 місяць
допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову. Апелянт
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
процесуального права.

В судовому засіданні апелянт
доводи апеляційної скарги підтримав
частково, просив рішення в частині
стягнення судового збору скасувати. З
розміром стягнутих аліментів
погодився.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Як видно з матеріалів справи,
01.08.2006 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Житомирського міського управління
юстиції за актовим №1173 між сторонами
був зареєстрований шлюб (а.с.2).

В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них
народилася дочка ОСОБА_3 (а.с.3).

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

За положеннями ч.1 ст.80 СК України
аліменти присуджуються одному з
подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя (або) у
твердій грошовій сумі.

Згідно з копією довідки КВЖРЕП №6
Житомирської міської ради від 23.11.2013
року за № 4199 малолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю ОСОБА_1
(а.с.4).

Відповідач працює в обласній
клінічній лікарні ім. О.Ф.
Гербачевського електромонтером та
отримує середній заробіток в розмірі
2271 грн 39 коп, про що свідчить довідка за
№194 від 05.05.2014 року обласної клінічної
лікарні ім. О.Ф. Гербачевського, яка
надана апелянтом в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивач має право на
утримання від чоловіка, а відповідач
може надавати матеріальну допомогу на
утримання своєї дружини.

Оскільки відповідач визнавав
позов, про що подав до суду письмову
заяву, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув
з ОСОБА_2 на користь позивача ? частину
від його заробітку (доходу) щомісячно.

Разом з тим, визначаючи розмір
аліментів у частці від заробітку, суд
помилково зазначив, що їх розмір має
бути не менший 30 відсотків
прожиткового мінімуму.

Крім того, з матеріалів справи
видно, що ОСОБА_2 являється
громадянином, який евакуйований із
зони відчуження у 1986 році (категорія 2),
а тому відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону
України „Про судовий збір" від 8.07.2011 р.
№3674-У1 він звільняється від сплати
судового збору.

За таких обставин, рішення суду
підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 05 лютого 2014 року
змінити, виключити з абзацу другого
резолютивної частини рішення слова:
„але не менше 30% прожиткового мінімуму"
та виключити абзац четвертий
резолютивної частини рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь держави
229 грн. 40 коп. судового збору.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: