Дата документу НОМЕР_4.06.2014 Справа №
Справа №2/554/2157/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

НОМЕР_4 червня 2014 року

м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в
складі :

головуючої судді -
Блажко І.О.

при секретарі -
Іщенко С.С.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа Перша Полтавська
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 у березні 2011 року звернувся в
суд з позовом про визнання заповіту
недійсним. В якому прохав: визнати
заповіт ОСОБА_6 від 15 липня 2010 року,
складений та посвідчений державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори
Дробітько В.В. за реєстровим №4800 щодо
спадкування ОСОБА_4 всього належного
заповідачу майна - недійсним. В
обґрунтування позову зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його - ОСОБА_5 батько
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
залишилося майно, яке складається:
квартири АДРЕСА_1, автомобіля ВАЗ -2101 д/н
НОМЕР_3 та гаражу НОМЕР_4 ряд 1 в
автогаражному кооперативі «Сокіл-2» в
АДРЕСА_6. Згідно із заповітом ОСОБА_6,
складений державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори Дробітько В.В. 15 липня 2010 року
про успадкування належного заповідачу
майна, у випадку смерті заповідача
спадкоємець ОСОБА_4 успадковує все
належне йому майно, де б воно не
знаходилось, та з чого б воно не
складалося. Заповіт, посвідчений на
ім'я ОСОБА_4 вважає недійсним. Зазначив,
що при складанні заповіту від 15 липня
2010 року ОСОБА_6 не міг усвідомлювати
своїх дій, оскільки на час складання
заповіту він майже не спав, був
залежний, від ліків, які йому надавали
та майже не усвідомлював наслідків
своїх дій, тому вважає, що заповіт
потрібно визнати недійсним.

26 червня 2013 року ухвалою суду залучено
до участі в справі в якості позивача в
порядку правонаступництва ОСОБА_3

05 грудня 2013 року залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Першу Полтавську
державну нотаріальну контору.

22 травня 2014 року ОСОБА_3 надала позовну
заяву про збільшення позовних вимог та
остаточно прохала: визнати заповіт,
складений ОСОБА_6, 15 липня 2010 року та
посвідчений державним нотаріусом
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори за реєстровим
№4800, яким він все належне йому майно
заповів ОСОБА_4 - недійсним. Зазначивши,
що ОСОБА_3 стало відомо про те, що
відповідачка ОСОБА_4 перед складанням
ОСОБА_6 заповіту на її ім'я постійно
здійснювала на нього психічний тиск з
застосуванням погроз та ін. Приходячи
до нього вона умовляла ОСОБА_6 скласти
на її ім'я заповіт, а в разі відмови
погрожувала, що не буде з ним проживати
та піклуватися про нього. Будучи під
постійним психічним тиском і боячись
погроз відповідачки, маючи ознаки
психічного розладу та не усвідомлюючи
своїх дій і діючи проти своєї волі,
ОСОБА_6 вимушений був скласти заповіт
на ім'я ОСОБА_4, позбавивши рідного сина
ОСОБА_5 житла та іншого майна.

Представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
підтримав, прохав його задовольнити в
повністю.

Представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не
визнав, прохав відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Третя особа Перша Полтавська
державна нотаріальна контора до суду
свого представника не направили,
надіславши суду лист про розгляд
справи без участі їхнього
представника, зазначивши, що позовні
вимоги не визнають та заперечують
проти їх задоволення.

Суд, заслухавши учасників
процесу, свідків, дослідивши матеріали
справи приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 15 липня 2010 року
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповів все
належне йому майно, де б воно не було, та
з чого б воно не складалось і взагалі
все те, що належатиме йому на день його
смерті та на що він за законом матиме
право повністю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією заповіту від 15
липня 2010 року, посвідчений Дробітько
В.В. державним нотаріусом Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори та зареєстрований в реєстрі №4.

ОСОБА_6 на праві приватної власності
належать : квартира АДРЕСА_1, гараж
НОМЕР_4 за адресою Полтавська область,
м.Полтава, «Сокіл-2» в автогаражному
колективі, по АДРЕСА_6, ряд 1, автомобіль
ВАЗ -2101 д/н НОМЕР_3, що підтверджується
копією : свідоцтва про право власності
на житло виданого відділом
приватизації житла від 27 червня 1996 року
згідно з розпорядженням від 27 червня 1996
року №1347; договору дарування від 16
липня 2001 року серії АЕВ №382220,
посвідченим ОСОБА_10, приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу та зареєстровано
в реєстрі за №1975; свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, видане
УЖКГ на підставі рішення виконавчого
комітету Октябрської районної у
м.Полтаві ради 25 вересня 2007 року за №455;
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» №16422719 від 26 жовтня 2007
року; витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно КП
Полтавське БТІ «Інвентаризатор» №35673482
від 01 жовтня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_5, зареєстроване та
видане Центральним відділом
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області 11 вересня
2010 року.

22 травня 2012 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 08 грудня
2011 року та ухвалу цього ж суду від 28
лютого 2012 року скасовано. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_11 до
ОСОБА_12 про усунення перешкод у праві
користування квартирою та вселення
відмовлено.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Виходячи із ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язанна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як слідує із рішення, у матеріалах
справи відсутні належні та допустимі
докази про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_11
являлися членами сім»ї померлого
ОСОБА_6 та що вони проживали у спірній
квартирі. У справі наявні
підтвердження того, що у квартирі
АДРЕСА_1 був зареєстрований і проживав
ОСОБА_5, який до 16 липня 2001 року разом з
батьком ОСОБА_6 являвся співвласником
даного житла.

Як слідує із листа Першої Полтавської
державної нотаріальної контори від 22
березня 2010 року за №525/01-14 та документів
із спадкової справи №390/2010 на майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 : після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 в Першій
Полтавській державній нотаріальній
конторі відкрита спадкова справа від 15
вересня 2010 року №390/2010. В спадковій
справі знаходяться заяви про прийняття
спадщини від сина померлого - ОСОБА_5
від 09 листопада 2010 року; по заповіту -
ОСОБА_4 від 15 вересня 2010 року.

ОСОБА_6 в останні кілька років
невропатологом встановлювався діагноз
хронічна дисциркуляторна
енцефалопатія з астенічним синдромом
(яка призводила до певних психічних та
неврологічних розладів), офтальмологом
встановлювався діагноз глаукома обох
очей, він дуже погано бачив, міг писати
лише великими літерами, що
підтверджується : карткою виклику
швидкої медичної допомоги до ОСОБА_6 24
березня 2010 року; виписним епікризом з
історії хвороби терапевтичного
відділення обласної клінічної лікарні
відновного лікування ОСОБА_6 з 13 січня
2006 року по 27 січня 2006 року; виписним
епікризом з історії хвороби № 777 того ж
закладу ОСОБА_6 з 13 квітня 2005 року по 27
квітня 2005 року; виписним епікризом з
історії 4-ї міської клінічної лікарні
ОСОБА_6 з 27 серпня 2008 року по 05 вересня
2008 року. Рекомендовано нагляд
невролога, окуліста, кардіолога за
місцем проживання; медичними картками
стаціонарного хворого терапевтичного
відділення четвертої міської лікарні,
підекспертний ОСОБА_6 6 раз знаходився
на стаціонарному лікуванні у
вищеозначеному закладі як учасник
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, кат.2. та в зв'язку з погіршенням
загального стану для підтримуючого
лікування; медичною карткою
стаціонарного хворого 4 МКЛ № 3865 з 29
жовтня 2008 року по 10 листопада 2008 року;
медичною карткою стаціонарного
хворого 4 МКЛ № 4476 з 09 грудня 2008 року по
17 грудня 2008 року; медичною карткою
стаціонарного хворого 4 МКЛ № 3268 з 21
вересня 2009 року по 30 вересня 2009 року;
медичною карткою стаціонарного
хворого 4 МКЛ № 1292 з 30 березня 2010 року по
09 квітня 2010 року; медичною карткою
стаціонарного хворого 4 МКЛ № 2448 з 18
червня 2010 року по 01 липня 2010 року;
медичною карткою стаціонарного
хворого 4 МКЛ № 3195 з 16 серпня 2010 року по
27 серпня 2010 року. Враховуючи, виражений
астеноневротичний синдром, хворому
призначено консультація психіатра.
Згода хворого отримана. 26 серпня 2010
року 13.30 Психіатр: Скарги на безсоння.
«Лягаю - починають ломити кості - може
це кров циркулює неправильно».
Стверджує, що спить 1 час на добу.
Заважає відчуття неприємного змісту.
Раніше до психіатра не звертався. Ознак
депресії, порушень пам'яті не має.
«Буває тривога - це мабуть вона і є».
Ознак психозу не виявлено. Діагноз:
«Органічний депресивно-тривожний
розлад з агрипнією»; медичною карткою
амбулаторного хворого Полтавського
облонкодиспансера. Діагноз:
осередковий туберкульоз правої легені,
правосторонній ексудативний плеврит.
Рекомендована консультація фтизіатра,
виданий напрям в ПОТД".23 грудня 2008 року.
Спрямовується на стаціонарне
лікування в торакальное відділення
ПОКОД для уточнення діагнозу і вибору
методу лікування; виписним епікризом
№9986 із медичної карти стаціонарного
хворого на злоякісне новоутворення,
госпіталізація з 23 грудня 2008 року по 08
січня 2009 року; виписним епікризом №1261
із медичної карти стаціонарного
хворого на злоякісне новоутворення з 11
лютого 2009року по 16 лютого 2009 року.
Враховуючи скарги на порушення сну, на
неефективність снодійних засобів,
хворому призначено сібазон в ампулах
№110; виписним епікризом №55919 із
медичної карти стаціонарного хворого
на злоякісне новоутворення,
госпіталізація з 02 серпня 2010 року по 09
серпня 2010 року. Загальний стан відносно
задовільний. Скарги на задишку у
спокої, слабкість, поганий сон.
Враховуючи скарги паціента на
порушення сну, призначене феназепам в
пігулках №550, виписаний рецепт". 10
вересня 2010 року: "Посмертний епікриз.
ОСОБА_6 знаходився на обліку, в - ПОКОД з
2004 року. Із приводу базалиоми н/повіка
правого ока Т1 N0 МО кл. гр. ІІІ. У січні 2009
року встановлений діагноз: Са pulm. dextra. Т4
N2 Ml (pulm bilateralis плеврит справа)
кл.гр.4.Цит.№- 88- 91 - клітини Са, отримав 2
курси ПХТ, виписаний для
симптоматичного лікування,
спостерігався онкологом за місцем
проживання. У серпні 2010 року знаходився
в торакальному відділенні ПОКОД,
діагноз: Са pulm. dextra. Т4 N2 Ml (pulm bilateralis
плеврит справа) кл.гр.4. Хворому
показано симптоматичне лікування.
Помер 10 вересня 2010 року вдома.
Направлено на аутопсію (уч.ЧАЕС).
Діагноз: Са pulm. dextra. Т4 N2 М1 (pulm bilateralis
плеврит справа) кл.гр. 4. Цит. №- 88-91 -
клітини Са. Гостра серцево-судинна
недостаочность, ракова інтоксикація,
плеврит справа, правостороння
пневмонія, набряк легенів, ДН III ст. ИБС :
кардіосклероз, атеросклеротичний.
Стенокардія напруги, Ф.К.2, НК 2А.
.Біологічна смерть встановлена лікарем
скорої допомоги.

Згідно акту судово-психіатричного
експерта №164 від 20 березня 2014 року
Полтавської обласної клінічної
психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева :
ОСОБА_6, станом на 15 липня 2010 року
виявляв ознаки психічного розладу у
вигляді розладу особистості та
поведінки органічного походження. Вище
вказаний психічний розлад істотно
впливав на здатність ОСОБА_6
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними на час складання
заповіту 15 липня 2010 року.

В судовому засіданні, з пояснень
голови АСПЕК Полтавської обласної
клінічної психіатричної лікарні
ім.О.Ф.Мальцева Хоменка І.А. знайшов
своє підтвердження факт того, що
складаючи заповіт ОСОБА_6 страждав на
психічний розлад, внаслідок чого був
схильний до обману, помилок.

Також в судовому засіданні із
показів свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_18 слідує, що
ОСОБА_6 останній час вів себе
неадекватно, не впізнавав родичів,
людей, забував та починав називати
іншими іменами, забував факти із його
життя, вів себе агресивно, був
озлоблений. З показів лікара-терапевта
4-ї міської лікарні м.Полтава ОСОБА_19
також вбачається, що ОСОБА_6 був
дивакуватою людиною, вів себе
агресивно, взагалі вів себе
неадекватно. Періодично називав її
іншим іменем. В зв»язку з тим, що він вів
себе неадекватно вона викликала
лікаря-психіатра за його згодою. В
нього були розстройства поведінки на
фоні онкопроцесу. Свідок ОСОБА_20
лікар-психіатр Полтавського обласного
психоневрологічного диспансеру
підтвердив, що його викликали з приводу
того, що хворий погано спить,
скаржиться на загальний слабкий стан, в
нього був тривожний розлад. Стан у
ОСОБА_6 був тривожний, незрозумілий,
тому рекомендував після виписки
звернутися до диспансеру. Тривожний
стан виражається в напруженому стані,
неприємні відчуття у всьому тілі,
безсоння, непосидючість.

Згідно з вимогами ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших відносин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1257 ЦК України,
за позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним та не
відповідало його волі.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
правочину недійсним.

Нормою ст.202 ЦК України встановлено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із вимогами ст.203 ЦК України, для
чинності правочину, зміст самого
правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, моральним засадам
суспільства; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямованим на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання у момент вчинення
правочину стороною або сторонами вимог
встановлених частинами третьою
(вільність волевиявлення учасників
правочину та відповідність його їх
внутрішній волі), п'ятою (реальність
настання правових наслідків, що
обумовлені ним) ст.203 ЦК України; а
згідно з ч.2 цієї статті, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) і у цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається, але у випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Відповідно до п.16 ППВС України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року,
передбачено, що правила ст.225 ЦК України
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними
(тимчасовий психічний розлад, нервове
потрясіння тощо). Для визначення
наявності такого стану на момент
укладення правочину суд відповідно до
ст.145 ЦПК зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК.
При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі ст.225, ч.2 ст.1257 ЦК суд
відповідно до ст.145 ЦПК за клопотанням
хоча б однієї зі сторін зобов'язаний
призначити посмертну
судово-психіатричну експертизу.
Висновок такої експертизи має
стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Таким чином, факт того, що складаючи
заповіт від 15 липня 2010 року ОСОБА_6
виявляв ознаки психічного розладу у
вигляді розладу особистості та
поведінки органічного походження,
вказаний психічний розлад істотно
впливав на здатність ОСОБА_6
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, слідує із : акту
судово-психіатричної експертизи;
виписних епікризів з історії хвороби;
виписок з медичних карток
стаціонарного хворого; амбулаторної
картки хворого; пояснень голови АСПЕК
Полтавської обласної клінічної
психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева
Хоменка І.А.; показами свідків : ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_18;
показами лікара-терапевта 4-ї міської
лікарні м.Полтава ОСОБА_19; показами
лікаря-психіатра Полтавського
обласного психоневрологічного
диспансеру ОСОБА_20

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про визнання недійсним
заповіт, складений ОСОБА_6, 15 липня 2010
року та посвідчений державним
нотаріусом Першої Полтавської
нотаріальної контори Дробітько В.В. за
реєстровим №4800, щодо спадкування
ОСОБА_4 всього належного заповідачу
майна, оскільки під час укладення
складання заповіту ОСОБА_6 не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_6, зареєстроване та
видане Октябрським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області 21 квітня
2012 року.

10 листопада 2011 року ОСОБА_5 на випадок
його смерті зробив таке розпорядження:
все його майно, яке буде належати йому
на день його смерті, де б воно не
знаходилось та з чого б воно не
складалось, і взагалі все те, що буду
належати йому за законом на день його
смерті заповів повністю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3., що підтверджується
копією заповіту, посвідчений приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_21 10
листопада 2011 року.

Позивачем ОСОБА_5 при подачі
позовної зави до суду 17 березня 2011 року
сплачено 85 грн. судового збору та 37 грн.
витрати на ІТЗ. Позивачем

ОСОБА_3 при збільшенні позовних вимог 12
травня 2014 року сплачено 243 грн. 60 коп.
Всього судовий збір у розмірі 328 грн. 60
коп. та 37 грн. витрати за ІТЗ,

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Також стягнути з відповідача ОСОБА_4
судові витрати сплачені позивачаами.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним -
задовольнити.

Визнати заповіт, складений ОСОБА_6,
15 липня 2010 року та посвідчений
державним нотаріусом Першої
Полтавської нотаріальної контори
Дробітько В.В. за реєстровим №4800, щодо
спадкування ОСОБА_4 всього належного
заповідачу майна - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянка України, уродженка м.Нижня
Салда Свердловської області Росія,
зареєстрована - АДРЕСА_3, проживає -
АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь ОСОБА_3, зареєстрована -
АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2
судовий збір у розмірі 328 (триста
двадцять вісім) грн. 60 (шістдесят) коп.
та 37 (тридцять сім) грн. витрати за
інформаційно технічне забезпечення
розгляду справи.

Складання повного тексту рішення
відкладено на 5 (п»ять) робочих днів 17
червня 2014 року.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів зо дня його
проголошення, а відсутніми особами з
дня отримання через суд першої
інстанції.

Рішення суду набирає законної
сили протягом 10 днів зо дня його
проголошення, а відсутніми особами з
дня отримання, якщо не буде оскаржено у
установленому законом порядку.

СуддяІ. О. Блажко