Справа № 2-3726/11
Провадження № 2/500/76/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді
Баннікової Н.В.

при секретарях - Пономаренко К.Д.,
Вєлєвій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ізмаїл
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту мешкання
однією сім'єю, встановлення факту
знаходження на утриманні та визнання
права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 про встановлення
факту мешкання однією сім'єю без шлюбу
з 18.01.2001 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлення
факту знаходження ОСОБА_3 на її
утриманні з 1998 р. та визнання права
власності на 2/3 частини будинку.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим,
що з 12.11.1991 р. по 18.01.2001 р. вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_3

18.01.2001 р. шлюб між нею та ОСОБА_3 ВРАЦС
району Рішкань м. Кишинів було
розірвано, однак вони фактично
продовжували спільне мешкання у м.
Кишинів та ведення спільного
господарства.

У 1998 році ї чоловік захворів раковою
хворобою, у 1998 р. йому було надано І
групу інвалідності та згідно акту
консиліуму медичних експертиз
життєдіяльності у медичних документах
було зазначено, що ОСОБА_3 потребує
постійного догляду сторонньої особи.

У подальшому рішенням консиліуму
медичних експертиз життєдіяльності
(запис № 235) йому було встановлено І І
групу інвалідності - довічно та
заборонено працювати.

При таких обставинах, з 1998 р. по день
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 перебував у
безпорадному стані, не міг самостійно
за собою доглядати та утримувати
себе. На протязі більш 10 років вона
піклувалась про нього, матеріально
забезпечувала, придбала усі необхідні
ліки, що дорого коштують, готувала
дієтичну пищу, купала його, оскільки
самостійно він не міг цього зробити.

За час шлюбу вона разом із чоловіком у
його матері за спільні кошти придбали
будинок АДРЕСА_3, договір
купівлі-продажу якого було
зареєстровано на Одеській товарній
біржі за №5353 від 11.04.2000 р.

Вважає, що вона на підставі ст. 22 КпШС
має право на ? вказаного майна,
придбаного за час шлюбу, яке є
спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 - після смерті ОСОБА_3
відкрилась спадщина на 1/2 частину
будинку АДРЕСА_3. Заповіт на спадкове
майно - відсутній.

Місцем відкриття спадщини є останнє
їх сумісне місце мешкання - АДРЕСА_1,
звідки вона його і поховала.

У спадкодавця від першого шлюбу
залишилось двоє неповнолітніх дітей:
син - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_4. Дочка на
протязі шести місяців відмовилась від
своєї частки спадку на користь брата
ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона також померла.

Таким чином, спадкоємцем першої черги
залишився син померлого - ОСОБА_2.

Вважає, що вона має право ще на 1/3
вказаного нерухомого майна у
відповідності до ч.2 ст. 1259 ЦК України,
згідно якій фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого
часу опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через

похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані, оскільки
разом із спадкоємцями першої черги -
дітьми спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у
рівних долях - по 1/3 частини має право
на спадок.

Уточнивши предмет позову, просила
суд визнати за нею право власності на
? будинку із розрахунку, що на ? -
вона має право як на майно, придбане за
час шлюбу, і яке є спільною сумісною
власністю подружжя та інша ?
спадкується між нею та відповідачем
по ? частині (а.с.37-38).

09.12.2013 р. представником позивача по
справі подано додаткове уточнення до
позовної заяви, згідно якому останній
просив визнати за позивачем право
власності на весь будинок АДРЕСА_3,
оскільки договір купівлі-продажу
будинку було зареєстровано на біржі, а
відповідач свої вимоги на право
власності на нерухоме майно не заявляє
(а.с.39).

Ухвалою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 16.12.2013 р. у прийнятті додаткового
уточнення до позовної заяви про
визнання права власності на весь
будинок було відмовлено, оскільки
представником позивача було заявлено
нові позовні вимоги, з інших підстав та
до іншого відповідача (а.с.96).

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, суду додатково
пояснила, що шлюб із померлим
чоловіком було розірвано фіктивно, -
для отримання громадянства Російської
Федерації з метою заробітку і
придбання ліків, що дорого коштують. У
2007 році вона отримала громадянство
Р.Ф., ОСОБА_3 у наданні громадянства -
відмовили. Проте і після розірвання
шлюбу вони мешкали у м. Кишинев однією
сім'єю, поховала вона його також з
цього житла. 29.10.1998 р. та у червні 1999р.
йому було зроблено хірургічні
операції. На період хвороби та на час
проведення операцій вона доглядала
його, домоглась встановлення йому
групи інвалідності по життєво. У
період з 08.11.2008 р. по 16.11.2008 р. у Воронеж,
де вона заробляла гроші, він приїжджав
до неї, де вони отримали консультацію у
Вороніжському онкологічному
диспансері. З 01.09.2000 р. по серпень 2001 р. у
них у Кишиневі навчався і проживав
син ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_2, з 2005 р.
по 2007 р. у їх сім'ї проживала дочка
ОСОБА_4 (а.с.213-217).

У судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
позивач та її представник присутні
не були, просила проводити розгляд
справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 - обставини справи
визнав частково, у задоволенні
позовних вимог просив відмовити. У
судовому засіданні відповідач та
представник відповідача суду
пояснили, що позивач та ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу однією сім'єю не
мешкали, ОСОБА_2 дійсно деякий час
проживав із ними у Кишиневі, однак,
батько із позивачем постійно
сварились, тому він від них переїхав,
коли ОСОБА_4 із ними тимчасово жила -
також мали місце сварки. Відповідач
зазначив, що за рік чи пів року до
смерті батько мешкав один, позивач
жила у Вороніжі, працювала там, батько
на її утриманні не знаходився,
оскільки отримував пенсію, а по
серпень 2009 р.- заробітну плату. Крім
цього, у січні 2007 р. батько за власні
кошти придбав автомобіль, що
спростовує той факт, що він знаходився
на утриманні позивача, подав письмові
заперечення (а.с.36-39).

У судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
відповідач та його представник
присутні не були, представник
відповідача просила проводити розгляд
справи у її відсутність.

Заслухавши позивача та його
представника, відповідача та його
представника, свідків, та, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Так, позивач просить суд визнати за
нею право власності за нормами
сімейного законодавства (1/2
спадкового майна) та за нормами
спадкового права на підставі ст. 1259 ЦК
України (? спадкового майна), із
розрахунку по ? між нею та
відповідачем.

У відповідності до ст. 22 КпШС України
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. ст. 22, 25, 27-1 КпШС
України спільною сумісною власністю
подружжя є нажите ними в період шлюбу
рухоме і нерухоме майно, яке може бути
обєктом права приватної власності
(крім майна, нажитого кожним із
подружжя під час їх роздільного
проживання при фактичному припиненні
шлюбу).

Судом встановлено, що згідно
архівному витягу із запису акта про
шлюб серії НОМЕР_2 від 24.01.2007 р. 12.11.1991 р.
органом ЗАГСу Примерією Микеуци
Стрешенського району Р. Молдова
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, актовий запис № 21 та 18.01.2001 р.
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відділом
РАЦС району Ришкань м. Кишинів, актовий
запис № 36, - розірвано (а.с. 8-9 т.1).

Відповідно до договору № 5353 від 11.04.2000
р., зареєстрованого на Одеській
товарній біржі в м. Ізмаїл, 11.04.2000 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було укладено
договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_3. Згідно запису у Договорі,
останній подальшому нотаріальному
посвідченню не підлягає (а.с.15-16 т.1).

Згідно свідоцтву про смерть серії
НОМЕР_3 ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 помер,
запис № 3496 (а.с.6 т.1).

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями
першої черги залишились його діти: син
ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4.

03.03.2010 р. ОСОБА_4 подала заяву до
приватного нотаріуса щодо відмови
від прийняття спадщини після
померлого батька - ОСОБА_3 (а.с.25 т.1).

03.03.2010 р. ОСОБА_2 подав заяву до
приватного нотаріуса щодо прийняття
спадщини після померлого батька -
ОСОБА_3 (а.с.26 т.1).

Як встановлено ч.ч.1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем доказів у спростування
доводів позовних вимог у зазначеній
частині суду не надано, тому на
підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про можливість
задоволення позовних вимог щодо
визнання права власності за позивачем
на 1/2 спадкового майна за нормами ст. 22
КпШС України.

Разом з тим суд вважає, що не
підлягають задоволенню інші позовні
вимоги позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить визнати факт того, що
вона та покійний ОСОБА_3 з 18.01.2001 р. до
дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкали
однією сім'єю без шлюбу та встановити
факт того, що ОСОБА_3 з 1998 р. до дня
його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився
на її утриманні за адресою: АДРЕСА_1, а
також визнати за нею право власності
ще на ? вищевказаного нерухомого
майна як на спадщину в порядку ч.2 ст.
1259 ЦК України.

Згідно ст.ст. 1261, 1264 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом,
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені

після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки; у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із

спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Змінити черговість одержання права
на спадкування позивач суд не просив.

Черговість одержання права на
спадкування може бути змінена шляхом
договору між спадкоємцями, які
прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на
підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості
застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, які безпосередньо закликаються
до спадкування. Право на пред'явлення
позову про зміну черговості
спадкування мають лише спадкоємці за
законом.

Підставами для задоволення такого
позову є сукупність наступних
юридичних фактів, встановлених у
судовому порядку: 1) здійснення опіки
над спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1- 3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом.

Для задоволення позову необхідна
наявність всіх п'яти вищезазначених
обставин.

Так, згідно висновку консиліуму
медичної експертизи життєдіяльності
№ 028548 серії DM-EM-3 на підставі акту про
медичну експертизу життєдіяльності
від 02.12.1998 р. ОСОБА_3 до 02.12.2000 р.
встановлено І групу інвалідності із
рекомендацією умов та характеру
праці: є необхідною постійна допомога
іншої особи (а.с.10 т.1).

Як вбачається з довідки серії ЕМ №
126788 консиліумом медичних експертиз
життєдіяльності - онкологія (запис № 235
від 05.02.2004 р.) ОСОБА_3 встановлено ІІ
групу інвалідності по життєво (а.с.12
т.1).

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10, мешканець с. Озерне
Ізмаїльського району Одеської області,
суду показав, що десь з 2001 по 2004 рр.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно приїжджали
до с. Озерне разом - у будинок батьків.
Він, свідок, допомагав їм ремонтувати
будинок, зварювати, надавав машину для
вивозу сміття. Приїжджав до ОСОБА_3 у
гості у м. Кишинів на 1 день, була там і
позивач (а.с.87, 97-101).

Свідок ОСОБА_11, також мешканець с.
Озерне, у судовому засіданні
зазначила, що спілкувалась із
померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 десь з 1990
року, після смерті ОСОБА_3 продовжує
спілкуватись із ОСОБА_1, за проханням
ОСОБА_1 робила уколи ОСОБА_3 під час
його хвороби. Суду показала, що ніхто
окрім ОСОБА_1 за ним під час хвороби
не доглядав (а.с.88, 97-101).

Допитаний свідок ОСОБА_13 суду
показав, що приблизно у 2000 році ОСОБА_3
та ОСОБА_1 запросили його здійснити
капітальний ремонт будинку у с. Озерне,
знає, що ОСОБА_3 хворів онкологічною
хворобою, знає, що шлюб вони розірвали,
щоб поїхати до Росії на заробітки,
ОСОБА_1 приїжджала з Росії і привозила
ліки, разів п'ять він отримував через
громадський транспорт від ОСОБА_1 для
ОСОБА_3 ліки, знає, що ОСОБА_3 придбав
автомобіль у кредит, він сам надав
йому 1 000 Євро для придбання автомобілю,
похованням ОСОБА_3 займалась ОСОБА_1
(а.с.89, 97-101).

Факт придбання ліків позивачем для
ОСОБА_3 та поховання його позивачем
підтвердила і свідок ОСОБА_15(а.с. 90,
97-101).

Свідок ОСОБА_16 - сусідка з третього
поверху будинку АДРЕСА_1 у Молдові
підтвердила факт проживання позивача
із ОСОБА_3 однією сім'єю та факт
догляду позивачем за ОСОБА_3 під час
його хвороби (а.с.94, 97-101).

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що з
ОСОБА_1 вона вчилась разом у технікумі
у Бендерах, ОСОБА_3 знає з тих пір, як
він став бути разом із ОСОБА_1,
завжди, як приїжджали до Озерного -
заїжджали до неї, кожен рік приїжджали,
після 2001 року - також, ОСОБА_1 ходила за
ним, гроші витрачала на сім'ю, у 2003
році позивач та ОСОБА_3 разом їздили
на шашлики, похованням та помінами
займалась ОСОБА_1 (а.с.95, 97-101).

Однак, з даних показань свідків та
наданих суду доказів суд не може
зробити висновок щодо тривалого
часу матеріального забезпечення
спадкодавця позивачем та
безпорадного стану спадкодавця, тобто
такого стану, під час якого він
неспроможний був самостійно
забезпечувати свої потреби тощо.

А, навпаки, свідок ОСОБА_14 суду
показала, що за комунальні послуги
сплачував сам покійний ОСОБА_3 (а.с.91,
97-101).

Свідок ОСОБА_19, яка мешкає у
сусідньому будинку по вул. Радянській
у с. Озерне зазначила, що в останні
роки свого життя ОСОБА_3 до Озерного
приїжджав сам, без ОСОБА_1 на чорній
машині, сам був за кермом, разом із
жінкою приїжджав ще до смерті своєї
мами (а.с.23, 27-28).

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що у 2000
році він купив квартиру у тому ж домі в
м. Кишинів, де мешкав ОСОБА_3, гаражі
їхні були один навпроти іншого. ОСОБА_3
йому розповідав, що із жінкою його шлюб
розірвано, а вона працює у Росії, у
вихідні свідок приходив до нього у
гості , спілкувались. ОСОБА_3 проживав
сам, жінку не бачив ніколи, ОСОБА_3
працював на 3-х роботах, придбав собі
автомобіль (а.с.24, 27-28).

Крім того, як вбачається з трьох
довідок б/н від 26.08.2011 р., від 24.08.2011 р.
та № 05/08 від 26.08.2011 р. ОСОБА_3 отримував
заробітну плату з 2005 року по серпень
2009 р. (а.с.41, 46).

Спростовують доводи знаходження
ОСОБА_3 на утриманні позивача і той
факт, що покійним було придбано
транспортний засіб, що підтвердили і
свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_21, який 30.01.2007
р. був зареєстрований на ім'я
спадкодавця, про що свідчить і довідка
№ 237 VP від 18.08.2004 р. (а.с.49).

Вирішуючи позовні вимоги в частині
встановлення факту, що має юридичне
значення, суд виходить за наступного.

Згідно з п.5 ч.1, ч.2 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому
порядку можуть бути встановлені також
інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.259 ЦПК України
у рішенні суду повинно бути зазначено
відомості про факт, установлений судом,
мету його встановлення, а також докази,
на підставі яких суд установив цей
факт.

Отже, за положеннями ст.ст.256-259 ЦПК
України суд може окремо від інших
позовних вимог установити факт, який
має юридичне значення, якщо його
встановлення не пов'язане з
обґрунтуванням позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України в Рішенні від
21.10.2009 року у справі №6-22954св07.

Зважаючи на те, що факт, який позивач
просить встановити, пов'язаний з
обґрунтуванням позовних вимог, у
задоволенні яких належить відмовити,
суд не знаходить законних підстав для
задоволення позовних вимог також і в
частині встановлення факту проживання
позивача із ОСОБА_3 однією сім'єю без
шлюбу.

Судові витрати відповідно до ч.1 ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог (а.с.3, 4 т.1, а.с.154 т.2).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 174,179, 209, 212-215
ЦПК України, ст. 22, 25, 27-1, КпШС України,
ст.ст. 1259, 1261, 1264 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту мешкання однією
сім'єю, встановлення факту знаходження
на утриманні та визнання права
власності на майно - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 - право власності на ?
нерухомого майна, а саме: на ? будинку
АДРЕСА_3.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_4, виданий
Татарбунарським РВ УМВС України в
Одеській області 12.01.2001 р.) на користь
ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_5, посвідчення особи
НОМЕР_6, видане бюро №02 26.01.2001 р., паспорт
громадянки Республіки Молдова серії
НОМЕР_7) судовий збір в розмірі 239,50
(двісті тридцять дев'ять гривень
п'ятдесят копійок) грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 60
(шістдесят) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: (підпис)
Н.В. Баннікова

З оригіналом згідно:

Суддя:
Н.В. Баннікова