У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 травня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Харківська міська
рада, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про припинення
будівництва та відновлення стану
території, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 20 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду позовом, у
якому просив визнати незаконними
проведення ОСОБА_5 будівельних робіт,
зобов'язати відповідачку відновити
стан території шляхом демонтажу
фундаменту та будівельних конструкцій
на частині земельної ділянки по
АДРЕСА_1, яка межує з домоволодінням по
АДРЕСА_2.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
згідно з свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 18
листопада 2010 року він є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_2.

Його домоволодіння межує з
домоволодінням відповідачки по
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що у травні 2013 року
на межі земельних ділянок ОСОБА_5
розпочала незаконне будівництво,
просив задовольнити позов.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 21 жовтня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним проведення
будівельних робіт ОСОБА_5 та
зобов'язано останню відновити стан
території шляхом демонтажу фундаменту
та будівельних конструкцій на частині
земельної ділянки по АДРЕСА_1,
яка межує з домоволодінням по
АДРЕСА_2.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 20 лютого
2014 року скасовано рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове про
відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення
місцевого суду від 21 жовтня 2013 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції,
застосувавши до даних правовідносин
норми ст. 376 ЦК України, виходив з того,
що будівництво споруди є самочинним,
оскільки проводиться ОСОБА_5 на
земельній ділянці, яка не відведена для
цієї мети, без відповідного дозволу та
належно затвердженого проекту.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи
в задоволенні позову, апеляційний суд
зазначив, що відповідачка дійсно
проводить роботи з монтажу металевих
конструкцій споруди з улаштуванням
бетонної плити, але позивач не довів,
яким чином це будівництво порушує його
права.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду.

Що стосується доводів скарги про
встановлення на межі земельних ділянок
стовпів та паркану висотою 5 м і що
такий паркан є небезпечним і знижує
рівень природного освітлення в будинку
позивача, то ці обставини не були
предметом позовних вимог.

Інші доводи скарги та матеріали
витребуваної справи також не дають
підстав вважати, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
статтями 338-341 ЦПК України як підстави
для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, апеляційний суд з урахуванням
встановлених обставин справи
обґрунтовано дійшов висновку про
відмову в задоволенні позову.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду Харківської
області від 20 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова