Провадження № 2/344/793/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретарів Іванова О.В.,
Сивухіної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
і судових витрат та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» про визнання договору поруки
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 1344pv-07, мотивуючи
тим, що 26.07.2007 року між Банком «Фінанси
та Кредит» та відповідачем ОСОБА_1
укладено вказаний кредитний договір,
на підставі якого банк надав їй
кредитні ресурси в сумі 38 000 дол. США в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості поворотності,
строковості, платності з оплатою за
процентними ставками, встановленими
договорами. Банк повністю виконав
перед позичальником зобов`язання, які
передбачені договором, однак свої
зобов`язання ОСОБА_1 незважаючи на
обов`язок повністю повернути кредитні
ресурси і сплатити проценти належним
чином не виконує. ОСОБА_2, як поручитель
згідно договору поруки, відповідає по
зобов'язаннях за вищезазначеним
кредитним договором перед кредитором в
тому ж обсязі, що і позичальник.

19 листопада 2013 року до суду надійшов
зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» про визнання
договору поруки недійсним та стягнення
судових витрат. Зустрічні позовні
вимоги обґрунтовані тим, що підпис на
договорі поруки вчинений не
відповідачем за первісним позовом
ОСОБА_2, а іншою особою. ОСОБА_2
стверджує, що договір поруки він не
підписував та поручився за виконання
відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов'язань
за кредитним договором, а тому договір
поруки слід визнати недійсним.

Для підтвердження своїх доводів ОСОБА_2
просив призначити почеркознавчу
експертизу.

19 листопада 2013 року у справі було
призначено почеркознавчу експертизу.

Представник позивача за первісним
позовом в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав по мотивах,
викладених в позовній заяві. Просив
позов задовольнити в повному обсязі.
Вимоги зустрічного позову не визнав,
просив в задоволенні зустрічного
позову відмовити.

Представник відповідача та відповідач
(позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 -
вимоги первісного позову не визнав,
оскільки договір поруки він не
підписував, що підтверджується
висновком експерта. Вимоги свого
зустрічного позову підтримав з мотивів
викладених в ньому, оскільки
представник позивача за первісним
позовом наполягає на дійсності
договору поруки, то просив визнати
такий договір поруки недійсним.

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання
не з'являлась, хоча про час і місце
судового розгляду повідомлялась у
встановленому законом порядку, що
підтверджується конвертами, які
повернулись за закінченням терміну
зберігання, причину неявки суд не
повідомила.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу порушення
права на належне виконання умов
кредитного договору забезпеченого
порукою, внаслідок чого банк
позивається про його відновлення
шляхом стягнення заборгованості за
вказаним договором з позичальника та
поручителя.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України
визначено зміст кредитного договору.
За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Істотними
умовами кредиту є розмір кредиту та
строк повернення кредиту.

Судом встановлено, що на підставі
кредитного договору № 1344pv-07 від 26.07.2007
року Банком «Фінанси та Кредит» було
надано ОСОБА_1 кредитні ресурси у межах
відновлювальної кредитної лінії у
розмірі 38 000 доларів США зі сплатою 14,5 %
річних та з остаточним строком
повернення до 26.07.2022 року (а.с.18-19).

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства.

За змістом п. 4.3. кредитного договору,
Позичальник сплачує відсотки
щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Не зважаючи на взяті на себе за
кредитним договором зобов'язання,
позичальник систематично порушував
строки та розмір сплати процентів за
користування кредитними коштами та
повернення кредитних коштів, що
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором
№ 1344pv-07 від 26.07.2007 року.

Статтею 611 ЦК України встановлено
правові наслідки порушення
зобов'язання, за змістом якої у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
неустойка.

Відповідно до п. 6.1. зазначеного
кредитного договору, за прострочення
повернення кредитних ресурсів та/або
сплати відсотків, Позичальник сплачує
Банку пеню з розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом. Види забезпечення виконання
зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК
України і такими є неустойка, порука,
гарантія, застава, притримання,
завдаток.

Відповідно до договору поруки від
26.07.2007 року ОСОБА_2 взяв на себе
зобов'язання відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_1, які виникають з
умов кредитного договору № 1344pv-07 від
26.07.2007 року в повному обсязі цих
зобов'язань (а.с.20- 21).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Однак, як вбачається із висновку
експерта № 09/03-573 від 14.02.2013 року (а.с.78-80),
підпис в графі «За поручителя» у
договорі поруки від 26.07.2007 року, який
укладений між Банк «Фінанси та кредит»
та ОСОБА_2 виконаний не ОСОБА_2, а іншою
особою.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 203 ЦК України закріплює загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину. Це зокрема:

зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам;

особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом статті 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Оспорюваний договір поруки укладено у
письмовій формі, однак, відповідно до ч.
2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У зв'язку з тим, що представником
заперечується нікчемність договору
поруки, то його слід визнати недійсним,
а тому поручитель ОСОБА_2 за вимогою
банку не повинен нести солідарну
відповідальність з відповідачкою
ОСОБА_1

Позивачем станом на 29.08.2013 року
проведено розрахунок заборгованості
за кредитним договором № 1344pv-07 від
26.07.2007 року, відповідно до якого
нараховано всю суму заборгованості за
кредитними зобов'язаннями в розмірі 1
724 401 грн. 22 коп., з яких: строкова
заборгованість по кредиту - 26 588,16
доларів США, що в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ становить 212 519
грн. 16 коп.; прострочена заборгованість
по кредиту - 13 914 доларів США 88 центів, що
в гривневому еквіваленті по курсу НБУ
становить 111 221 грн. 64 коп.;
заборгованість по сплаті відсотків - 504
доларів США 04 центів, що в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ становить 4 028
грн. 77 коп.; прострочена заборгованість
по процентам - 30 458 доларів США 17 цент, що
в гривневому еквіваленті по курсу НБУ
становить 243 452 грн. 14 коп., пеня за
прострочення заборгованості по
кредиту та процентах - 1 153 179 грн. 51 коп.

З урахуванням наведеного вказану суму
заборгованості слід стягнути з
відповідачки ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачки ОСОБА_1 також слід
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати.

Оскільки зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено судом, то з позивача за
первісним позовом (відповідача за
зустрічним) слід стягнути на користь
позивача за зустрічним позовом
(відповідача за первісним позовом)
судові витрати, які складаються з
судового збору та витрат на правову
допомогу.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 203, 204, 207, 251, 526, 527 ч. 1, 551 ч.3, 611, 612, 1050
ч. 2, 1054 ч. 1, 16, 20 Цивільного Кодексу
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ЦПК
України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
і судових витрат задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в
користь публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»,
місцезнаходження якого м. Київ, вул.
Артема, 60, з зарахуванням на к/р 700161415 в
НБУ м. Івано-Франківська, МФО 336235,
ідентифікаційний код 20539586 - 1 724 401 грн. 22
коп. (один мільйон сімсот двадцять
чотири тисячі чотириста одну гривню 22
коп.) заборгованості за договором про
відкриття відновлювальної кредитної
лінії № 1344pv-07 від 26 липня 2007 року та 3441
грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» про визнання
договору поруки недійсним
задовольнити.

Визнати договір поруки від 26 липня 2007
року, укладений між товариством з
обмеженою відповідальністю Банк
«Фінанси та кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2
недійсним.

Стягнути із публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит»,
місцезнаходження якого м. Київ, вул.
Артема, 60, ідентифікаційний код 20539586, в
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1, -
4000 грн. понесених витрат на правову
допомогу та 229 грн. 40 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 16 травня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.