АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4052/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 619/3961/13-ц
Доповідач-Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Міненкової Н.О.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
заступника прокурора Харківської
області на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
27 вересня 2013 року у справі за позовом
Харківського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері, третя особа :
Державна інспекція сільського
господарства в Харківській області до
Дергачівської районної державної
адміністрації, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування
розпорядження місцевого органу
виконавчої влади , визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА :

06 серпня 2013 року Харківський
міжрайонний природоохоронний прокурор
звернувсь у суд з позовом, в якому
просив визнати незаконним та скасувати
розпорядження Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області №550 від 09.06.2009 року, визнати
недійсним державний акт серія ЯЕ №509622
від 06.10.2009 року на право власності на
земельну ділянку водного фонду площею -
1,4432 га на території Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області поблизу с. Лещенки
на ім'я ОСОБА_4, визнати відсутність
права власності у ОСОБА_4 на земельну
ділянку водного фонду площею 1,4432 га.

Свої вимоги обгрунтовував тим,
що під час досудового слідства по
кримінальній справі № 96110012 за
обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.367
КК України , Харківською міжрайонною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
встановлено, що відповідно до договору
оренди земельної ділянки водного фонду
від 28.03.2003 №2 у користуванні ОСОБА_4
перебувала земельна ділянка під
ставком та прибережною захисною смугою
загальною площею 2,0 га на території
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району, поблизу с.
Лещенки. Розпорядженням голови
Дергачівської райдержадміністрації
№344 від 21.09.2004 надано дозвіл ОСОБА_4 на
розробку проекту відведення із земель
державної власності вказаної
земельної ділянки для передачі у
приватну власність. На підставі
вищевказаного дозволу ТОВ «Велкарт»
розроблена технічна документація із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4 із земель водного фонду
для ведення товарного риборозведення
загальною площею 1,4432 га, в тому числі:
під водою - 1,3918 га, під гідротехнічними
спорудами - 0,0514 га для передачі у
власність та земельної ділянки водного
фонду загальною площею 0,3541 га, в тому
числі під пасовищами - 0,2969га, під
болотами - 0,0572 га, для обслуговування
водоймища та передачі в оренду. Вказана
документація була затверджена
розпорядженням Дергачівської
райдержадміністрації «Про
затвердження ОСОБА_4 проекту
землеустрою та передачу земель водного
фонду для ведення товарного
риборозведення загальною площею - 1,4432
га у приватну власність для
обслуговування водойми» № 550 від 09.06.2009.
Згідно з водогосподарським паспортом,
розробленим ТОВ підприємство
«Спецводбуд» та затвердженим
Харківським обласним управлінням
меліорації та водного господарства
(далі - Облводгосп) у 2003 році,
вищевказаний ставок є ставком
руслового типу, побудованого по
проекту госспособом, який
експлуатується у каскаді та має
гідротехнічну споруду, що відповідно
до ст.ст. 1, 3 Водного кодексу України є
штучно створеною водоймою.

Прокурор зазначає, що згідно з
висновком ПАО «Укргідропроект» від
10.10.2011 №р-912, ставок на території
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівськош району, поблизу
с.Лещенки належить до штучно створеної
водойми руслового типу, не є замкненою
та природною водоймою, а тому у
відповідності до вимог ст. 59, 83, 84 ЗК
України не могли бути передані та не
можуть перебувати у приватній
власності.

Прокурор також зазначає, що
порушуючи вищевказані вимоги
законодавства Дергачівською
райдержадміністрацією 09.06.2009 прийнято
розпорядження № 550 «Про затвердження
ОСОБА_4 проекту землеустрою та передачу
земель водного фонду для ведення
товарного риборозведення загальною
площею -1,4432 га у приватну власність для
обслуговування водойми». У подальшому,
на підставі зазначеного розпорядження
видано державний акт серії ЯЕ №509622 від
06.10.2009 на право власності на земельну
ділянку водного фонду площею 1,4432 га
ОСОБА_4

Свої позовні вимоги щодо
відсутності у ОСОБА_4 права власності
на спірну земельну ділянку, прокурор
також обґрунтовував вимогами ст. ст.
1212-1213 ЦК України, щодо набуття нею права
власності на зазначену вище водойму
без достатньої правової підстави.

Рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
27 вересня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено у зв»язку з відсутністю
підстав звернення до суду
безпосередньо прокурора з зазначеним
позовом.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 27 вересня
2013 року скасовано, позов задоволено
частково. Визнано незаконним
розпорядження Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області від 09 червня 2009 року «Про
передачу у власність та в оренду земель
водного фонду ОСОБА_4». Визнано
недійсним державний акт серія ЯЕ № 509622
від 06 жовтня 2009 року на право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1,4432
га на території Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області. У іншій частині
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 квітня 2014 року
, вказане рішення апеляційного суду
Харківської області скасовано та
справа передана до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Харківської області просить
скасувати вказане рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог Харківського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам, порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Прокурор
зазначає, що положенням про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженим Указом
Президента України № 459/2011 від 13.04.2011
року не передбачено повноважень
Державної інстанції щодо звернення до
суду про визнання незаконним рішень
органів державної влади щодо
розпоряджень землею, а тому у
відповідності до абз.2 ч.2 ст. 45 ЦПК
України, прокурор самостійно визначив ,
у чому полягає порушення інтересів
держави, обгрунтовував необхідність їх
захисту.

Прокурор, представники Державної
інспекції сільського господарства в
Харківській області та Дергачівської
райдержадміністрації Харківської
області в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з»явились,
будучи належним чином повідомленими
про час та місце слухання справи, про що
свідчать поштові повідомлення про
вручення судових повісток (а.с.146-148, 150).
Прокурор про причини неявки в судове
засідання не повідомив, представники
Державної інспекції сільського
господарства в Харківській області та
Дергачівської райдержадміністрації
Харківської області надали письмові
пояснення, в яких просили розглядати
справу за їх відсутності ( а.с.152-163).

Згідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

З огляду на наведене, судова
колегія вважає за необхідне розглянути
справу за відсутності прокурора та
представників Державної інспекції
сільського господарства в Харківській
області та Дергачівської
райдержадміністрації Харківської
області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників відповідача ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи прокурору в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
прокуратура не є належним повноважним
позивачем у справі , а органом держави,
який реалізує державну політику у
сфері земельних відносин, здійснює
державний нагляд у сфері землеустрою, є
Державне агентство земельних ресурсів
України , яке має право звертатись до
суду за захистом своїх прав та з питань
порушення законодавства.

Однак судова колегія не може
погодитись із таким висновком ,
оскільки до повноважень Держагенства
належить право розпорядження землями
сільськогосподарського призначення, а
спірна земельна ділянка належить до
земель водного фонду.

Звертаючись до суду з зазначеним
позовом прокурор діяв як позивач та
посилався на порушення інтересів
держави, а саме встановленого законом
порядку вирішення питання про
розпорядження землями водного фонду
Дергачівською районною державною
адміністрацією Харківської області.

Відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 08
квітня 1999 року № 3-рп/99, в контексті п.2
ст. 121 Конституції України, прокурори та
їх заступники подають позови саме в
інтересах держави, а не в інтересах
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх підпорядкування і
форм власності. Під представництвом
прокуратурою України інтересів
держави за змістом пункту 2 ст. 121
Конституції України треба розуміти
правовідносини,в яких прокурор,
реалізуючи визначені Конституцією
України та законами України
повноваження, вчиняє в суді
процесуальні дії з метою захисту
інтересів держави. Ці дії включають
подання прокурором до суду позовної
заяви, його участь у розгляді справи за
позовною заявою, а також у розгляді
судом будь-якої іншої справи за
ініціативою прокурора чи визначенням
суду, якщо це необхідно для захисту
інтересів держави.

За таких обставин судова колегія
вважає, що висновок суду про
відсутність у прокурора повноважень на
пред»явлення вказаного позову не
відповідає зазначеним вище обставинам
справи та вимогам зазначеного вище
рішення Конституційного Суду України,
що у відповідності до вимог пунктів 3 та
4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування вказаного рішення суду та
ухвалення нового рішення.

При цьому судова колегія не
вбачає підстав для задоволення позову
прокурора виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що розпорядженням
Дергачівської РДА Харківської області
від 09 грудня 2002 року № 345 приватному
підприємцю ОСОБА_4 у тимчасове
користування надані землі водного
фонду загальною площею 2 га, у тому
числі: під водою - 1 га, прибережна смуга
шириною 25 м - 1 га, що розташовані на
території Русько-Лозівської сільської
ради Дергачівського району
Харківської області, район с. Лещенки,
на умовах оренди (а.с. 72)

Розпорядженням Дергачівської
РДА Харківської області від 21 вересня
2004 року № 344 ОСОБА_4 надано дозвіл на
розробку проекту відведення земельної
ділянки водного фонду загальною площею
2 га, що знаходиться на території
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області за межами населеного пункту,
для передачі у власність з метою
товарного риборозведення (а.с. 30).

Розпорядженням Дергачівської
РДА Харківської області від 09 червня 2009
року № 550 затверджено проект
землеустрою та передано ОСОБА_4: у
власність земельну ділянку водного
фонду загальною площею 1,4432 га, у тому
числі: під водою - 1,3918 га, під технічними
спорудами - 0,0514 га на території
Русько-Лзівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області; в оренду земельну ділянку
водного фонду загальною площею 0,3541 га,
у тому числі: під пасовищами - 0,2969 га,
під болотами - 0,0562 га для
обслуговування водоймища (а.с. 31).

На підставі вказаного
розпорядження ОСОБА_4 видано державний
акт ЯЕ № 509622 про право власності на
земельну ділянку площею 1,4432 га на
території Русько-Лозівської сільської
ради Дергачівського району
Харківської області, цільове
призначення земельної ділянки - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
який зареєстровано в управлінні
Держкомзему у Дергачівському районі та
земельній ділянці присвоєно
кадастровий номер : 30: 000: 0001 (а.с. 34).

Як свідчить постанова про
порушення кримінальної справи за
фактом зловживання службовим
становищем службовими особами
Харківського обласного виробничого
управління меліорації і водного
господарства від 11.10.2011 року (а.с.8-9) та
постанова Дзержинського районного
суду м. Харкова від 13 липня 2012 року
(а.с.37-41), підставою для порушення
кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, слугувало узгодження
ними як заступником начальника та
начальником Харківського обласного
виробничого управління з меліорації та
водного господарства проекту відводу
земельної ділянки ОСОБА_4 без належної
перевірки достовірності складеної
співробітниками управління
інформації.

Таким чином за змістом вказані
процесуальні документи свідчать про
те, що предметом розгляду у
кримінальній справі була
відповідність дій зазначених осіб їх
посадовим обов'язкам та дотримання
ними вимог чинного, у тому числі
водного та земельного, законодавства
та висновок про законність чи
незаконність передачі земельної
ділянки у власність ОСОБА_4 не був
предметом дослідження при розгляді
вказаної кримінальної справи, оскільки
повноваженнями на розпорядження
землями, у тому числі і водного фонду,
що перебувають за межами населеного
пункту, відповідно до п. 10 Перехідних
положень ЗК України наділені органи
виконавчої влади, у даному випадку -
Дергачівська РДА Харківської області.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, вказані обставини вже були
предметом судового розгляду і рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 28 травня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 18 квітня 2013 року, у позові
Харківському міжрайонному
природоохоронному прокурору в
інтересах держави в особі
Дергачівської РДА Харківської області
та головного управління Держкомзему
України в Харківській області
відмовлено ( а.с. 59-60, 66).

Відповідно до ст. 319 ЦПК України вказане
рішення набрало законної сили і
матеріали цивільної справи не містять
даних про його скасування чи зміну.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Вказані судовими рішеннями
встановлено, що державний акт на право
власності на земельну ділянку видано
ОСОБА_4 на підставі рішення органу
влади, до компетенції якого входило
розпорядження зазначеною земельною
ділянкою та ОСОБА_4 у встановленому
законом порядку набула право власності
на спірну земельну ділянку.

Як на підставу відсутності у ОСОБА_4
права власності на вказану земельну
ділянку прокурор посилається на вимоги
ст.ст . 1212, 1213 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які б свідчили, що відповідач
ОСОБА_4 набула право власності на
спірну земельну ділянку безпідставно,
прокурор суду не надав.

З огляду на наведене позовні вимоги
прокурора не підлягають задоволенню з
зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області
задовольнити частково.

Скасувати рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
27 вересня 2013 року.

Відмовити Харківському міжрайонному
прокурору з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
задоволенні позовних вимог з інших
підстав.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: