Ухвала

іменем україни

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Маляренка А.В.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Гюнсел»
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
стягнути з відповідача на свою користь
47 816 грн 69 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 123 480
грн на відшкодування моральної шкоди, а
також 5 962 грн витрат на правову
допомогу. Свої вимоги обґрунтовував
наступним. 23 лютого 2009 року біля 03 год.
на 47 км автошляху Красноград - Полтава
водій ОСОБА_4, керуючи автобусом MAN S-2000,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Гюнсел» (далі - ТОВ
«Гюнсел»), рухаючись з боку м.
Краснограда у напрямку м. Полтави,
допустив зіткнення з тягачем МАЗ-537,
державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, з причепом, на якому була
встановлена машина діаметрального
копання, під керуванням ОСОБА_5
Зазначений тягач стояв посередині
смуги його руху, оскільки водій
здійснив вимушену зупинку через
поломку тягача та виставив знак
аварійної зупинки. Він та його сім'я
(дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_7 і
ОСОБА_8), які були пасажирами цього
автобуса, постраждали в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, винним
в якій визнано водія автобусу MAN S-2000,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить ТОВ «Гюнсел», - ОСОБА_4
Внаслідок аварії вони отримали тілесні
ушкодження, після чого були
госпіталізовані до Красноградської
лікарні, де їм була надана медична
допомога. Після повернення додому, він
та члени його родини продовжили
лікування. Вартість лікування та
відповідного додаткового харчування у
період лікування складає 2 114 грн 93 коп.
Крім вартості лікування позивач був
змушений скористатися послугами таксі
для того, щоб придбати в аптеках
необхідні лікарські засоби та
дістатися до лікарні у м.
Красноград, а потім - з лікарні до м.
Донецька, вартість яких складає
2 565 грн. Водночас вартість
пошкодженого в результаті аварії одягу
позивача та його родини, а також
особистих речей позивач оцінює у
розмірі 26 240 грн. Між іншим йому не
відшкодовано вартості проїзду до
м. Борисполя у сумі 450 грн.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди він та його сім'я не потрапила
на відпочинок до курорту Буковель,
внаслідок чого він зазнав матеріальних
витрат у розмірі 16 446 грн 76 коп. Крім
того, вважає, що діями відповідача йому
та його сім'ї заподіяно моральної
шкоди, яка полягає у суттєвих душевних
переживаннях, оскільки аварія
зруйнувала їхні плани на відпочинок.
Відновлення фізичного і душевного
стану здоров'я потребувало значних
матеріальних і душевних сил. У зв'язку з
характером і глибиною душевних і
моральних страждань, які вони відчули і
відчувають до цього часу, їх
тривалістю, позивач просить стягнути з
відповідача на їх користь заподіяну
моральну шкоду у розмірі 123 480 грн. За
таких обставин позивач просив стягнути
з відповідача на свою користь 47 816 грн 69
коп. на відшкодування майнової шкоди, 123
480 грн - на відшкодування моральної
шкоди та витрати на правову допомогу у
розмірі 5 962 грн.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 11
червня 2013 року указаний позов
задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ «Гюнсел» на користь ОСОБА_3 47 816
грн 69 коп. на відшкодування майнової
шкоди, 10 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди, 5 962 грн витрат на
правову допомогу, а всього - 63 778 грн 69
коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 20 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ «Гюнсел» на
користь ОСОБА_3 450 грн на відшкодування
майнової шкоди та 1 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди. У
задоволенні решти вимог позову ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не
обмежений доводами касаційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
виявлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів, виходячи за межі доводів та
вимог касаційної скарги, дійшла
висновку про те, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що 23 лютого 2009 року
біля 03 год. на 47 км автошляху Красноград
- Полтава водій ОСОБА_4, керуючи
автобусом MAN S-2000, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ТОВ «Гюнсел», рухаючись з боку
м. Краснограда у напрямку
м. Полтави, допустив зіткнення з
тягачем МАЗ-537, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, з причепом, на якому була
встановлена машина діаметрального
копання, під керуванням ОСОБА_5, який
здійснив вимушену зупинку через
поломку тягача, що стояв посередині
смуги його руху, та виставив знак
аварійної зупинки.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 09 листопада 2009 року
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 за вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
закрито у зв'язку з примиренням
підсудного з потерпілим.

Задовольняючи вимоги позову ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди, суд
першої інстанції виходив з доведеності
цих вимог, враховуючи, що дії
непереборної сили чи умислу
потерпілого не встановлено.

Задовольняючи частково вимоги позову
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що такої шкоди завдано позивачу
внаслідок указаної ДТП, яка виразилася
у тому, що йому довелося понести
незаплановані витрати, в результаті
чого його родині завдано труднощів, що
загалом відобразилося на його
емоційному стані.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд як на державний орган
покладено обов'язок вирішення справи
відповідно до закону, у зв'язку з чим
суд має право й зобов'язаний визначити
характер спірних правовідносин і норми
матеріального права, які підлягають
застосуванню, встановити склад осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від
18 грудня 2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі» суд не має
права вирішувати питання про права та
обов'язки осіб, не залучених до участі у
справі, оскільки це є порушенням норм
процесуального права, які тягнуть за
собою безумовне скасування рішення
суду.

Проте, розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд першої
інстанції залишив поза увагою те, що
свої позовні вимоги позивач ОСОБА_3
обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП
його сім'ї завдано майнової шкоди, яка
полягає у понесених витратах на
лікування, додаткове харчування у
період лікування, послуги таксі. Крім
того, зазначав про пошкодження в
результаті аварії як свого одягу, так і
одягу його родини, а також пошкодження
особистих речей. Разом з тим розмір
майнової шкоди обґрунтовував вартістю
проїзду в автобусі та матеріальними
збитками у зв'язку з неможливістю
потрапити на запланований відпочинок
до курорту Буковель. Водночас зазначав,
що діями відповідача йому та його сім'ї
заподіяно моральної шкоди.

Однак на порушення вищевикладеного
Київським районним судом м.
Донецька ухвалено рішення в цій справі,
яким вирішено питання про права осіб,
не залучених до участі у справі, а саме:
дружини позивача ОСОБА_6 та його дітей
ОСОБА_7 і ОСОБА_8, що призвело до
порушення норм процесуального права.

У силу наданих ЦПК України повноважень
апеляційний суд був позбавлений
можливості на стадії апеляційного
розгляду справи залучити дружину
позивача ОСОБА_6 та його дітей ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 до участі у справі.

Відповідно до п. 1 Положення про
обов'язкове особисте страхування від
нещасних випадків на транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 14 серпня 1996 року
№ 959, цим Положенням визначається
порядок здійснення обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті (далі -
обов'язкове особисте страхування),
зокрема, пасажирів залізничного,
морського, внутрішнього водного,
автомобільного і електротранспорту,
крім внутрішнього міського, під час
поїздки або перебування на вокзалі, в
порту, на станції, пристані.

Згідно з п. 2 цього Положення
застрахованими вважаються, зокрема
пасажири з моменту оголошення посадки
в морське або річкове судно, поїзд,
автобус або інший транспортний засіб
до моменту завершення поїздки.

Під час перегляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
встановив, що 06 травня 2003 року між ТОВ
«Гюнсел» і АСК «Остра-Київ» укладено
договір про порядок проведення
обов'язкового особистого страхування
від нещасних випадків на транспорті
пасажирів міжмісцевого та
міжобласного сполучення, та листом від
23 лютого 2009 року ТОВ «Гюнсел»
повідомило цю страхову компанію про
настання страхової події.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд
дійшов висновку про те, що вирішення
питання про відшкодування саме ТОВ
«Гюнсел» майнової шкоди на користь
ОСОБА_3 є передчасним.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, оскільки апеляційний суд дійшов
його при неповному встановленні всіх
обставин справи, а саме: суд не з'ясував,
чи отримала страхова компанія
вищевказаного листа та на якій стадії
розгляду перебуває питання про виплату
страхового відшкодування потерпілим
від ДТП, яка сталася 23 лютого 2009 року з
вини водія ТОВ «Гюнсел» ОСОБА_4

Більше того, у матеріалах справи на а. с.
76 міститься клопотання ТОВ
«Гюнсел» про залучення Закритого
акціонерного товариства АСК «Інго
Україна» (далі - ЗАТ АСК «Інго Україна»)
до участі у справі як страховика за
договором особистого страхування від
нещасних випадків на транспорті, проте
указане клопотання залишилося не
розглянутим судом першої інстанції.

За таких обставин суду при новому
розгляді указаної справи слід
обговорити питання про необхідність
залучення страхової компанії -
АСК «Остра-Київ» до участі у справі, з
належним оформленням цієї
процесуальної дії, для повного
з'ясування всіх обставин справи та
правильного її розгляду.

Водночас не є безспірним висновок
апеляційного суду про недоведеність
вимог позову про стягнення витрат на
правову допомогу, оскільки такий
суперечить наявним у справі доказам, а
саме: договору про надання правової
допомоги та додатку № 1 до нього від 19
січня 2012 року; акта прийняття юридичних
послуг від 22 лютого 2012 року; квитанції
про оплату правової допомоги (а. с.
22-26-а).

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення касаційної
скарги, скасування рішень судів першої
й апеляційної інстанцій та направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України, у зв'язку з
порушенням судами норм процесуального
права, що призвело до неможливості
встановити фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 11
червня 2013 року та рішення апеляційного
суду Донецької області від 20
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді: В.М.
Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Ступак