Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року.
смт.
Рокитне

Рокитнівський районний суд
Рівненської області в складі: судді
одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі
Колодич Ю.В., за участю позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Томашгородської селищної ради
Рокитнівського району Рівненської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Клесівська селищна рада Сарненського
району Рівненської області, про
визнання права власності на квартиру
за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3, Томашгородської
селищної ради Рокитнівського району
Рівненської області, про визнання
права власності на квартиру за
набувальною давністю, згідно якого
просить визнати за нею право власності
за набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1 вказуючи на те, що володіє
вказаною квартирою добросовісно,
відкрито та безперервно майже 20 років.

Згідно ухвали суду від 22 травня 2014 року
до участі у справі в якості третьої
особи залучено Клесівську селищну раду
Сарненського району Рівненської
області.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала та пояснила, що квартиру
АДРЕСА_1 було надано їхній сім'ї як
працівникам Клесівського
госпрозрахункового кар'єру у 1991 році.
Вона вирішила оформити право власності
на квартиру, але документи, на підставі
яких було виділено квартиру, втрачені.
Відновити правовстановлюючі документи
на квартиру не можливо, так як у 2002 році
Клесівський госпрозрахунковий кар'єр
ліквідовано. За час проживання в
квартирі добудували веранду, літню
кухню, сарай. Знесли частково несущу
стіну будинку та за рахунок кладової
збільшили кухню. Так як проживає в
квартирі більше 10 років, а батько
ОСОБА_3 не проти, щоб право власності
на квартиру було визнано за нею, вважає,
що вона має право на вказану квартиру
за набувальною давністю. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача
Томашгородської селищної ради в судове
засідання не з'явився, згідно поданого
клопотання просять справу розглянути у
відсутності представника селищної
ради згідно вимог чинного
законодавства.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнав та пояснив, що квартиру він
отримав у 1991 році за час роботи на
Клесівському госпрозрахунковому
кар'єрі. Він не проти, щоб право
власності на квартиру було визнано за
дочкою ОСОБА_2

Згідно поданої заяви третя особа -
Клесівська селищна рада Сарненського
району Рівненської області не
заперечує проти задоволення позову.

Суд, заслухавши позивача, відповідача
дослідивши письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належала Клесівському
госпрозрахунковому виробничому
кар'єру. З 1991 року у вказаній квартирі
проживає відповідач ОСОБА_3 із своєю
сім'єю.

16.12.2002 року Клесівський
госпрозрахунковий виробничий кар'єр
ліквідовано, що підтверджується
довідкою №05-3-07/449 від 11.04.2014 року,
виданою Головним управлінням
статистики у Рівненській області (а.с.
).

Довідками Томашгородської
селищної ради Рокитнівського району
Рівненської області № 03-07/199 та № 03 -07/200
від 14.04.2014 року підтверджено, що з 1960
року село Ззаверіччя входить до складу
селища Томашгород Рокитнівського
району Рівненської області як вулиця
Заверічнянська. Житловий фонд по
вул.Заверічнянській на балансі
Томашгородської селищної ради не
перебуває (а.с. ).

З пояснень позивача ОСОБА_2 та
відповідача ОСОБА_3 встановлено, що у
спірну квартиру сім'я вселилась у 1991
році з відома і згоди підприємства, на
підставі ордера. За весь час
проживання у квартирі підприємству
сплачувалися комунальні платежі.

Згідно паспорта громадянина України
позивач ОСОБА_2 зареєстрована у
квартирі АДРЕСА_1 з 5 березня 1996 року
(а.с. ). Відповідачем підтверджується
факт проживання позивача у спірні
квартирі протягом вказаного періоду
часу.

Згідно технічного паспорту на
квартиру, квартира АДРЕСА_1,
виготовленого КП «Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації
Рівненської обласної ради» 06.03.2014 року,
будинок побудований у 1956 році,
господарські будівлі (веранда, літня
кухня, сарай) побудовані у 1980 та 1995
роках (а.с. ). Проте, технічний паспорт
не є правовстановлюючим документом на
право власності.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Судом з'ясовано, що право
власності на квартиру АДРЕСА_1 не
зареєстровано, що підтверджується
довідкою КП «Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації» №1746 від
12.03.2014 року (а.с. ).

Згідно інформаційної довідки від
21.05.2014 року у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
відомості щодо права власності, іншого
речового права щодо квартири АДРЕСА_1,
відсутні (а.с. ).

В судовому засіданні позивачем та
відповідачем підтверджено, що добудова
господарських будівель (веранди,
літньої кухні, сараю) та перепланування
квартири(перенесення несущої стіни)
здійснено без відповідного дозволу.
Вказана обставина згідно ч.1 ст.61 ЦПК
України визнається судом достовірною
та такою, що не підлягає доказуванню.

Згідно ч.1 ст.105 ЦК України (в
редакції 1963 року) громадянин, який
збудував або будує жилий будинок,
здійснив або здійснює його перебудову
чи прибудову без встановленого
дозволу, або без належного
затвердженого проекту, або з істотним
відхиленням від проекту, або з грубим
порушенням основних будівельних норм
і правил, не вправі розпоряджатися цим
будинком чи частиною його.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до повідомлення
Управління Держземагенства у
Сарненському районі Рівненської
області від 2.05.2014 року №03-07-490 земельна
ділянка, на якій розміщений житловий
будинок АДРЕСА_1 не надана у власність
(користування) юридичним і фізичним
особам, обліковуються як землі запасу
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення на території Клесівської
селищної ради Сарненського району (а.с.
).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 пояснили, що не
володіють даними до якої категорії
земель відноситься земельна ділянка,
на якій розміщений будинок АДРЕСА_1.
Мешканцями будинку не вирішувалося
питання щодо отримання земельної
ділянки у власність чи користування.

Отже, перепланування квартири та
добудова господарських будівель і
споруд здійснено без наявності
відповідного дозволу на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, а земельна ділянка, на якій
збудований житловий будинок АДРЕСА_1 у
встановленому порядку мешканцям
будинку у спільне користування не
передавалась.

Враховуючи вказані обставини справи та
правові норми, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
визнання за позивачем ОСОБА_2 права
власності за набувальною давністю на
квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3,
Томашгородської селищної ради
Рокитнівського району Рівненської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Клесівська селищна рада Сарненського
району Рівненської області, про
визнання права власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рокитнівський районний суд
Рівненської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області
А.Ф.Комзюк

Повний текст рішення складено 20 червня
2014 року.