У х в а л а

19 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Умнової О.В., суддів:
Гримич М.К., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Фаловської І.М.,розглянувши заяву
публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз», яке діє через
представника Кондратенка Дмитра
Андрійовича, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року в справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за
кредитними договорами шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку, за зустрічним
позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_10 до публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ», треті особи: приватний нотаріус
Мукачівського районного нотаріального
округу ОСОБА_11, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Зняцівської сільської ради, про
визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ПАТ «Піреус Банк МКБ»,
яке є правонаступником ВАТ
«Міжнародний комерційний банк»,
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами № 25/2006-1 від 08 вересня 2006
року та № 74/2007-1 від 07 травня 2007 року,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку.

Заперечуючи проти вказаних вимог,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у листопаді 2012 року
звернулися до суду з зустрічним
позовом до ПАТ «Піреус Банк МКБ», в
якому просили визнати недійсним
договір іпотеки № 10/2006-02 від 15 вересня
2006 року, виключити будинок та земельну
ділянку АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру
заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 23
січня 2013 року позов ПАТ «Піреус Банк
МКБ» задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_8 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ»
заборгованість за кредитним договором
№ 26/2006-1 від 08 вересня 2006 року у розмірі 1
283 790,10 грн та 65 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_9
на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ»
заборгованість за кредитним договором
№ 74/2007-1 від 07 травня 2007 року у розмірі 42
733,87 грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат. У задоволенні решти
позовних вимог ПАТ «Піреус Банк МКБ»
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_10
задоволено. Визнано недійсним договір
іпотеки № 10/2006-2 від 15 вересня 2006 року,
укладений між ПАТ «Піреус Банк МКБ»,
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 Виключено будинок та
земельну ділянку по АДРЕСА_1 з Єдиного
реєстру заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 10 жовтня
2013 року рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з ОСОБА_9
заборгованості за кредитним договором
№ 74/2007-1 від 07 травня 2007 року скасовано і
ухвалено у цій частині нове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ
«Піреус Банк МКБ» заборгованість за
кредитним договором № 74/2007-1 від 07
травня 2007 року у розмірі 42 733,87 грн. У
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
касаційну скаргу ПАТ «Піреус Банк МКБ»
відхилено, вказані рішення суду першої
інстанції в незміненій частині та
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ПАТ «Піреус Банк МКБ» про
перегляд вказаної ухвали суду
касаційної інстанції на підставі
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ч. 6 ст.
203, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України, ч. 2 ст. 177 Сімейного
кодексу України, статей 17, 18 Закону
України «Про охорону дитинства», ст. 12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей» і ст. 11 Закону
України «Про іпотеку», що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 березня 2012 року, від 04
квітня 2012 року, від 17 січня 2012 року,
від 13 березня 2013 року, від 16 січня 2013
року, від 16 листопада 2012 року, від
18 квітня 2012 року, від 29 лютого 2012 року і
постанову Вищого господарського суду
України від 14 серпня 2007 року.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 7 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» (далі - постанова)
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Зі змісту доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 квітня 2012 року і від 29
лютого 2012 року вбачається, що судом
касаційної інстанції скасовано
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд,
тобто остаточного вирішення спору
судом касаційної інстанції не
відбулося, тому на вказані ухвали не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

У п. 6 постанови роз'яснено, що під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надані для порівняння ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 березня 2012 року,
від 04 квітня 2012 року, від 17 січня 2012
року, від 13 березня 2013 року, від
16 січня 2013 року, від 16 листопада 2012 року
і постанова Вищого господарського суду
України від 14 серпня 2007 року не можуть
бути прикладом неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій норм матеріального права,
оскільки правові висновки, зазначені у
цих судових рішеннях та в ухвалі, про
перегляд якої подано заяву,
ґрунтуються на різних фактичних
обставинах, встановлених судами.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення та зняття
з реєстраційного обліку, за зустрічним
позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_10 до публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ», треті особи: приватний нотаріус
Мукачівського районного нотаріального
округу ОСОБА_11, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Зняцівської сільської ради, про
визнання недійсним договору іпотеки до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. УмноваСудді:
М.К. Гримич Л.М. Мазур Т.О. Писана І.М.
Фаловська