АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1593/2014
Головуючий в І інстанції Войцеховська
Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 13 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.При
секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, діючого
від імені ОСОБА_5, на рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 03 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, зазнаючи,
що 24 грудня 2005 року між ним та ОСОБА_6
був укладений та нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
житлового приміщення, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 17,1
кв.м.

Посилаючись на те, що під час
підписання вказаного договору він не
був присутній, укладений правочин
порушує його майнові права у зв'язку із
не виконанням відповідачкою своїх
зобов'язань за договором, щодо сплати
вартості проданого приміщення, що
свідчить про те, що відповідачка ввела
його оману, щодо своїх обов'язків, які
стосуються правочину, позивач просив
визнати оспорений договір недійсним з
підстав передбачених ст. 203, ст.215, 230 ЦК
України.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Херсона від 03 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, діючий
від імені ОСОБА_5, просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги,
пославшись на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_9, діюча від імені ОСОБА_6,
доводи апелянта не визнала, рішення
суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 24
грудня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був
укладений договір купівлі-продажу
вбудованого приміщення IV поверху № 4-12,
загальною площею 17,1 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1.

За умовами укладеного договору продаж
майна за домовленістю сторін вчинений
за 3197,7 грн., які отримані продавцем від
покупця під час оформлення цього
договору.

Відповідно п.2.2. зазначеного договору
сторони підтвердили факт повного
розрахунку за придбане майно.

Договір підписаний сторонами у
присутності нотаріуса та посвідчений
нотаріально.

Будь-яких додаткових угод про зміну
способу чи порядку розрахунків
сторонами договору суду не надано.

Способом захисту порушеного права
позивач обрав визнання правочину
недійсним з підстав передбачених
ст.ст. 203 ,215 , 230 ЦК України.

В ст. 203 ЦК України викладені загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.

Стаття 215 ЦК України визначає підстави
недійсності правочину і вказує на
необхідність дотримання в момент
вчинення правочину вимог, які
встановлені ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення (
ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Згідно статті 229 ЦК України істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням.

Таким чином правочин може бути
визнаний таким, що вчинений під впливом
обману, у випадку навмисного
цілеспрямованого введення іншої
сторони в оману стосовно фактів, які
впливають на укладення правочину.
Ознакою обману є умисел. Установлення у
недобросовісної сторони умислу ввести
в оману другу сторону, щоб спонукати її
до укладення правочину, є обов'язковою
умовою кваліфікації недійсності
правочину за ст. 230 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України
в п. 20 Постанови від 6 листопада 2009 року N
9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснив, що
наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману.

Враховуючи, що відповідно до ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов`язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, та зважаючи на те, що
позивач не надав суду жодних доказів
того, що в момент вчинення вказаного
правочину відповідачка навмисно ввела
його в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину, або,
що зміст оскаржуваного правочину
суперечить Цивільному Кодексу чи іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам, або те, що
особи, які вчиняли правочин, не мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що посилання позивача на обставини, які
відповідно до положень закону можуть
бути підставою для визнання
оскаржуваного договору недійсним, не
знайшли свого підтвердження і вважає,
що суд обґрунтовано відмовив
позивачеві в позові.

Висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав оцінку
відповідно до ЦПК України та
відповідають нормам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують та не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
судового рішення, а тому підлягають
відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування та задоволення позову
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючого від
імені ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: