Справа № 2-100/2000
Провадження № 6/448/27/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.05.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого -
судді Борисенко В.В.

при секретарі -
Мриц Н.І.,

за участю державного виконавця -
Калита В.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Мостиська подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2014 року державний виконавець ВДВС
Мостиського РУЮ Львівської області
Калита В.Б. звернувся до суду із
вказаним поданням, покликаючись на те,
що у ВДВС Мостиського РУЮ Львівської
області на виконанні перебуває
виконавчий лист Франківського
районного суду м. Львова № 2-100/2000 від
19.04.2006 року про стягнення з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку,
але не менше ніж 25% мінімальної
заробітної плати на кожну дитину,
щомісячно, починаючи з 04.07.2000 року і до
їх повноліття.

З огляду на те, що боржником
добровільно рішення суду не
виконується, в результаті чого станом
на 23.05.2014 року заборгованість становить
52795 грн. 81 коп., просить суд винести
рішення про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України до повного
виконання своїх боргових зобов'язань
ОСОБА_1, поклавши виконання на Державну
прикордонну службу України.

Представник ВДВС Мостиського РУЮ
Калити В.Б. в судовому засіданні
подання підтримав.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та проаналізувавши
матеріали справи, суд вважає, що дане
подання підлягає задоволенню, виходячи
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
виконавчого листа Франківського
районного суду м. Львова № 2-100/2000 від
19.04.2006 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жителя с. Бортятино Мостиського району
Львівської області, слід стягнути у
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку,
але не менше ніж 25% мінімальної
заробітної плати на кожну дитину,
щомісячно, починаючи з 04.07.2000 року і до
їх повноліття.

З даного приводу 03.12.2013 року державним
виконавцем було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
40991231.

Боржником добровільно рішення суду не
виконується, в результаті чого станом
на 23.05.2014 року заборгованість становить
52795 грн. 81 коп.

В ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем було подано
відповідні запити в реєструючі майно
органи, де встановлено, що майно
належне боржнику на праві власності
відсутнє. На обліку як одержувач пенсії
боржник не перебуває. Згідно акту
державного виконавця від 20.02.2014 року
при виході за адресою вказаною у
виконавчому документі майна, на яке
можна б було скерувати стягнення не
виявлено.

Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Норми п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» передбачають, що
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань. При цьому паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках припинення
громадянства України. Тимчасове
затримання або вилучення паспорта у
таких випадках здійснюється судом,
органами прокуратури, внутрішніх
справ, служби безпеки, Державної
прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

З огляду на те, що ОСОБА_1 ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, та враховуючи
розмір боргових зобов'язань і те, що
протягом тривалого часу боржником не
вжито жодних заходів щодо погашення
боргу; беручи до уваги, що можливість
останнього виїхати за межі території
України може утруднити або
унеможливити виконання рішення суду,
суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід
тимчасово обмежити у праві виїзду за
кордон України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 року № 606-XIV (з наступними
змінами та доповненнями), ст.ст.2, 3, 6 ч.1
п.5 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994 року № 3857-XII (з
наступними змінами та доповненнями),
ч.1, ч.2 ст.14, ст.377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області Калити В.Б.
про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України - задоволити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя с.
Бортятино Мостиського району
Львівської області, у праві виїзду за
межі України до виконання ним
зобов'язання, покладеного рішенням
Франківського районного суду м. Львова
від 06.07.2000 року у цивільній справі №
2-100/2000 про стягнення у користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх
видів його заробітку, але не менше ніж
25% мінімальної заробітної плати на
кожну дитину, щомісячно, починаючи з
04.07.2000 року і до їх повноліття.

Виконання ухвали покласти на Державну
прикордонну службу України.

На дану ухвалу протягом п'яти днів з дня
її проголошення (отримання особами, без
участі яких постановлено ухвалу) може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд
Львівської області.

СуддяВ.В. Борисенко