РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/251/14-ц

Справа № 2/600/126/2014

03 березня 2014 року
Козівський районний
суд

Тернопільської
області

в складі: головуючого судді:
Вирсти М.М.

при секретарі: Фещак
Г.М.

за участю: позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Ценівської
сільської ради Козівського району про
визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про
визнання права власності, в якому
вказує, що житловий будинок зі
спорудами в АДРЕСА_1, як членам
колгоспного двору належав: його
батькові - ОСОБА_3, матері - ОСОБА_4,
братові - ОСОБА_5.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняв
спадщину ОСОБА_5, оскільки проживав
разом із спадкодавцями.

17 січня 1997 року ОСОБА_5 склав заповіт,
згідно якого на випадок смерті, все
належне йому майно заповів ОСОБА_1.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Нотаріусом відмовлено в оформленні
спадкового майна, оскільки такий
суб'єкт приватної власності, як
колгоспний двір, не визначений діючим
законодавством.

Позивач просить визнати за ним право
власності на житловий будинок,
загальною площею 67,8 м.кв, сарай площею
20,9 м.кв., сарай площею 51,5 м.кв. в АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просить їх
задоволити.

Відповідач Ценівська сільська рада
Козівського району в судове засідання
подала відзив на позов, згідно якого
позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не
заперечує проти їх задоволення,
просять справу розглядати за їх
відсутності.

Суд, заслухавши покази позивача, відзив
на позов відповідача, дослідивши
надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що членами
колгоспного двору в АДРЕСА_1, були
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. (а.с.17)

06 лютого 1991 року ОСОБА_3 як голові
колгоспного двору, видано свідоцтво на
право особистої власності на жилий
будинок в АДРЕСА_1.(а.с.9)

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 15 від 25
травня 1998 року)», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулюють
власність цього двору. Право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року) розмір частки члена
двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняв
спадщину ОСОБА_5, оскільки проживав
разом із спадкодавцями.

17 січня 1997 року ОСОБА_5 склав заповіт,
згідно якого на випадок смерті, все
належне йому майно заповів ОСОБА_1.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
спадкоємцем першої черги за законом.
(а.с.7)

Державним нотаріусом від 15 січня 2014
року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні
спадкового майна та дано роз'яснення
про те, що відповідно до п. 1 ст. 11 Закону
України «Про власність» від 07 лютого 1991
року № 697-ХІІ, суб'єктами права
приватної власності в Україні є
громадяни України. Статтею 13 вказаного
Закону передбачено, що жилі будинки є
об'єктами права приватної власності.
Такий суб'єкт приватної власності, як
колгоспний двір, не визначений діючим
законодавством України.

У зв'язку з цим Свідоцтво про право на
спадщину на майно колгоспного двору
нотаріусом видане бути не може,
оскільки відповідно до статті 47 Закону
України «Про нотаріат», для вчинення
нотаріальних дій не приймаються
документи, які не відповідають вимогам
законодавства.

Згідно довідки Ценівської сільської
ради № 23 від 17 січня 2014 року, позивач
після смерті ОСОБА_5, вступив в
управління спадковим майном. (а.с.19)

Оскільки визнання позову не суперечить
вимогам закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності, слід
задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 16,
ст. 328, ст. 1223, ч. 2 ст. 1261 ЦК України, п. 6
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності
(із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 15 від 25 травня 1998 року)», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ценівської сільської
ради Козівського району про визнання
права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок,
загальною площею 67,8 м.кв, сарай площею
20,9 м.кв., сарай площею 51,5 м.кв. в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом:
вірно