22-ц/775/625/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Адамова
14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів -
Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
залиття квартири, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
05 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
залиття квартири. В обґрунтування
заявлених вимог посилалася на те, що 28
листопада 2013 року біля 10.00 години ранку
відбулося залиття її квартири АДРЕСА_1.
Як з'ясувалося пізніше, залиття
відбулося з причини руйнування
пластикової ковби фільтра для очистки
води фірми «Нова вода» в квартирі №26,
розташованої над її квартирою,
володільцем якої є ОСОБА_2 Під час
затоплення вода поступала по швам
стелі та стін коридору, кухні та залу,
частково пошкоджена поверхня дубового
столу та дубової тумби, та пошкоджений
килим розміром 3х4 м., внаслідок чого він
потребує чистки. Оскільки згоди щодо
оцінки спричиненої шкоди з
відповідачем досягнуто не було, нею
було запрошено судового експерта для
оцінки вартості поновлювальних робіт.
Відповідно до висновків експертного
дослідження вартість поновлювальному
ремонту в її квартирі складає 5762,40
гривень. Вартість чистки килима 300
гривень. Крім того, вважає, що
відповідач повинен відшкодувати
вартість оплаченої її чоловіком ОСОБА_3
санаторно-курортної путівки у розмірі
250 гривень, тому як її чоловік в період
перебування в санаторії знаходився у
стані хронічного стресу. Зазначила, що
внаслідок залиття квартири їй було
спричинено моральну шкоду, яка полягає
в тому, що перебуваючи вдома одна та
пересуваючись на костилях, вона
змушена була вбирати воду з полу та
просити допомоги сусідів. Спричинену
їй моральну шкоду оцінює в 3000 гривень. З
урахуванням уточнень позову, просила
стягнути з відповідача спричинену
матеріальну шкоду у розмірі 6312,40
гривень, моральну шкоду у розмірі 3000
гривень, витрати, понесені нею за
проведення експертного дослідження у
розмірі 1500 гривень та оплату судового
збору у розмірі 487,20 гривень.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 27 березня 2014
року, з урахуванням виправленої
ухвалою суду від 09.04.2014 року
арифметичної помилки, позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 4301 грн, у відшкодування моральної
шкоди 1000 грн., а всього 5301 грн.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення суду та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог про стягнення з нього
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 4757,00 грн. та моральної шкоди у
розмірі 1000,00 грн., а стягнути з нього на
користь позивачки у відшкодування
матеріальної шкоди 1103,45 грн.,
посилаючись на те, що при постановленні
рішення суд першої інстанції допустив
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушив норми
матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивачки, повідомленої
належним чином рекомендованою поштою
про час та місце розгляду справи, про що
свідчать поштові повідомлення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_2, який
просив задовольнити апеляційну скаргу,
заперечення представника позивачки
ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу
відхилити, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково,
суд першої інстанції вважав, що
позивачкою належним чином доведено
факт спричинення шкоди відповідачем,
але вона його підтвердила в суді
частково, на суму 4301 грн.. Суд не
погодився в повному обсязі з
висновками експертного дослідження, а
тому не взяв до уваги при постановлені
рішення складові кошторису, які
стосуються ремонту стелі у ванній
кімнаті та туалеті, а саме: розбирання
підшивки стелі пластиком у сумі 204
гривни та пристрій підшивки стелі
пластиком у сумі 456 гривень, оскільки,
як пояснив представник позивачки у
судовому засіданні, пластиком в їх
квартирі обшиті стелі тільки у ванній
кімнаті та туалеті. Крім того, суд також
не взяв до уваги вказаний у висновку
експертного дослідження податок на
добавлену вартість, розмір якого
становить 960,40 гривень, та
адміністративні витрати, розмір яких
становить 141 гривня, тому як з боку
позивачки суду не надані документи, які
б свідчили понесені витрати на оплату
цього податку та адміністративних
послуг. Вирішуючи питання про
відшкодування позивачці моральної
шкоди, суд виходив з того, що позивачка
безумовно зазнала душевних страждань,
врахував обставини справи, і
задовольнив позовні вимоги в цій
частині частково в розмірі 1000 грн.,
оскільки ця сума буде сприяти вимогам
розумності та справедливості при
даних обставинах.

З такими висновками суду
першої інстанції колегія судів
погоджується.

Судом встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
власником квартири АДРЕСА_2 є позивачка
ОСОБА_1 (а.с. 31).

Власником квартири квартира
АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 (а.с. 36).

Апеляційному суду відповідач
пояснив, що в квартирі зареєстровані та
проживає він з дружиною. (а.с.37)

Як вбачається з акту №1 щодо
обстеження результатів аварійного
затоплення квартири АДРЕСА_2 від 30
листопада 2013 року, 28 листопада 2013 року
приблизно о 09.00 ранку в квартирі
АДРЕСА_3 зруйнувалася пластикова ковба
фільтра для очистки води фірми «Нова
вода». У зв'язку з тим, що кран подачі
холодної води на фільтр в квартирі №26
був не перекритий, а вдома нікого не
було, вода стала поступати в кімнати:
кухня, коридор, зал та через плити
перекриття по стикам в квартиру №21, яка
знаходиться поверхом нижче та
загальний коридор 5-го поверху.
Внаслідок аварійної ситуації сталося
затоплення квартири №21 та завдано
наступний збиток: вимагається ремонт
26-ти погонних метрів стельових швів з
наступною крейдяною побілкою стелі - 38
кв.м. (кухня, зал, коридор); частково
пошкоджено поверхню дубового столу та
дубової тумби та вимагається чистка
килима розміром 3мх4м (а.с. 39).

Сторони не оспорювали факт
залиття квартири позивачки з вини
відповідача ані в суді першої
інстанції, ні в апеляційному суді.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції дійшов до правильного
висновку, що шкоду майну позивача
заподіяно з вини відповідача, оскільки
позивачем надані достатні доказі на
підтвердження того, що залиття
квартири ОСОБА_1 сталося з вини ОСОБА_2.

Згідно з висновком експертного
дослідження № 61 будівельно-технічної
експертизи судового експерта
Спиридонова В.А. від 21 січня 2014 року,
наданого позивачкою, вартість
поновлювального ремонту (розмір
матеріальної шкоди), квартири АДРЕСА_4
квартири, складає 5762,40 гривень (а.с. 40-47)

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вказаний висновок експертного
дослідження відповідно до вимог ст..ст.
54, 57-59, 64 ЦПК України вважав належним та
допустимим доказом, оскільки виконаний
компетентним спеціалістом - судовим
експертом, який має кваліфікацію
судового експерта з правом проведення
судових інженерно-технічних експертиз,
свідоцтво на право проведення
будівельно-технічних експертиз, видане
Міністерством юстиції України від 29
вересня 2006 року, яке діє до 13 липня 2015
року, та зареєстрований в Державному
реєстрі судових експертів.

Відповідно до положень статті
1166 ЦК України, шкода, спричинена
фізичній особі або її майну підлягає
відшкодуванню у повному обсязі особою,
що спричинила шкоду, якщо не буде
доведено, що шкода сталася не з її вини.

Частина друга статті 1192 ЦК
України передбачає, що розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснено п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими
змінами) потерпілому відшкодовуються в
повному обсязі збитки відповідно до
реальної вартості втраченого майна та
робіт, які необхідно провести, щоб
виправити пошкоджену річ, усунути інші
негативні наслідки неправомірних дій
заподіювача шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
щодо розміру відшкодування
матеріальної шкоди, оскільки позивачка
надала суду належні доказів на її
підтвердження.

Тому неможливо погодитись із доводами
апеляційної скарги про порушення судом
норм матеріального і процесуального
права при вирішенні спору в частині
визначення суми матеріальної шкоди,
оскільки вони відповідачем в суді
першої інстанції не спростовані.
Складений на замову відповідача ТОВ
«МКМ-Строй», що не має ліцензії на
проведення судової експертизи,
кошторис ремонту квартири позивачки
правильно не був прийнятий судом
першої інстанції у якості доказу,
оскільки він не відповідає вимогам
закону до належності та допустимості
доказів.

У відповідності із ст. 1167 ЦК
України моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

У відповідності із п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року із змінами внесеними
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 25.05.2001 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» моральна
шкода може полягати у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушення
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку, що позивачці діями
відповідача спричинена також моральна
шкода, і суд у відповідності до вимог
закону задовольнив вимоги позивачів
про її відшкодування. При вирішенні
питання щодо розміру відшкодування суд
першої інстанції керувався
роз'ясненнями, викладеними в постанові
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», і
обґрунтовано стягнув з відповідача на
користь позивачки моральну шкоду в
розмірі 1000 грн, тим самим частково
задовольнивши позов.

Враховуючи наведене, неможливо
погодитись з доводами апеляції, що суд
неправомірно застосував норми
матеріального права при визначенні на
користь позивачки моральну шкоду саме
в такому розмірі.

Порушень норм процесуального
права, які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовною
підставою для скасування чи зміни
рішення, у справі не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність врахування судом
пошкодження майна самого відповідача
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки вони не випливають з обставин
справи, ніякими належними, допустимими
та переконливими доказами не
підтвердженні, не ґрунтуються на
вимогах закону та не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х
В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. .

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
27 березня 2014 року залишити без змін. .

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді :