РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді - Грачова Р.Р.

при секретарі - Тімончук Ю.С.,

за участі позивачки - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Стрюкової
Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Будьоннівської районної в місті
Донецьку ради про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до Будьоннівської районної в місті
Донецьку ради про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку набувальної давності,
посилаючись на наступні обставини.
Позивачка на протязі 30 років мешкає у
будинку АДРЕСА_1. Даний будинок було
збудовано її дідом ОСОБА_4, будинок
було введено в експлуатацію, йому
надано поштову адресу. У вказаному
будинку мешкав дідусь та її бабуся.
Після смерті дідуся в ІНФОРМАЦІЯ_3, в
будинку залишилася мешкати бабуся, яка
померла у ІНФОРМАЦІЯ_2, з того часу у
будинку ніхто не мешкав, спадщину ніхто
не оформлював. У зв'язку з тим, що
позивачка у 1984 році одружилася, вона
разом із чоловіком заселилася у
вказаний будинок, де і мешкає по
теперішній час. Прописатися у будинку
вона не мала змоги, оскільки нікого з
власників в живих не
залишилось.Враховуючи, що позивачка
стояла в черзі на отримання квартири,
оформленням правовстановлюючих
документів на будинок вона не
займалася.Квартиру за чергою позивачка
так і не отримала. На теперішній час
вона продовжує мешкати у вказаному
будинку, добросовісно та безперервно
володіти ним, доглядати будинок та
утримувати його. Враховуючи той факт,
що жодних правовстановлюючих
документів на вказаний будинок вона не
має, прагнучи розпочати процедуру
оформлення, вона звернулася до КП БТІ
міста Донецька та реєстраційної служби
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку та
просила повідомити, хто на
сьогоднішній день значиться як
власник будинку АДРЕСА_1 та надати
копію архівної справи, однак жодної
відповіді так і не отримала.Крім того,
позивачка зверталась до
Будьоннівської районної ради м.
Донецька, де їй повідомили, що позовів
про визнання за радою права власності
на спірний будинок не подавалося, та
ніхто не заперечує про прав позивачки
на нього.

Просить суд визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник - ОСОБА_2, що діє на підставі
довіреності, підтримали позовні
вимоги, надали пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві, просили
позов задовольнити.

Представник відповідача - Стрюкова Н.В.,
що діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні заперечувала проти
позовних вимог, з огляду на те, що
позивачка зареєстрована та фактично
мешкає за іншою адресою, та перебуває
на обліку в установі відповідача як
особа, що потребує поліпшення
житлових умов та першочергове
отримання житлового приміщення, в
зв'язку з чим вважає, що підстави для
задоволення позову відсутні та просила
позовні вимоги залишити без
задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та
її представника, свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, проаналізувавши надані
докази у їх сукупності, встановив
наступне.

Так, як вбачається із свідоцтва про
народження НОМЕР_1, батьками ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 були ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

В той час, як згідно з свідоцтвом про
народження, актовий запис №422,
позивачки ОСОБА_1, яка внаслідок
укладення шлюбу змінила прізвище на
«ОСОБА_1» були ОСОБА_11 та ОСОБА_7.

Однак, суду не надано жодних доказів,
які б підтверджували, що ОСОБА_7 та
ОСОБА_7 є однією і тією ж особою, рівно
як і доказів щодо зміни прізвища
стосовно вказаної особи, що свідчить
про недоведеність доводів позивачки
стосовно наявності між власником
спірного будинку - ОСОБА_4 та позивачкою
родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_4
був дідусем позивачки.

Так, вирішуючи позовні вимоги щодо
визнання за позивачкою права власності
в порядку набувальної давності, суд
виходить з наступного.

ОСОБА_4, на праві власності, підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельною ділянкою,
посвідченого 3-ю Сталінською нот
конторою від 01.03.1955 року, належав
будинок АДРЕСА_1, що підтверджується
відомостями, наданими КП БТІ міста
Донецька від 27.05.2014 року за №268792 станом
на 31.12.2012 року, за яким вказане право
власності ОСОБА_4 на будинок було
зареєстроване в КП БТІ міста Донецька.

Разом з тим, як вбачається з
Інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 26.04.2014 року, наданою реєстраційною
службою Ворошиловського РУЮ в місті
Донецьку, у державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно за адресою
АДРЕСА_1 відомості відсутні.

Відповідно до вимог ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав,
передбачено, що при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності.

Крім того, згідно з п. 11 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав,
враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК,
право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі (а не особі, яка заявляє про
давність володіння), а також на
безхазяйну річ. Отже, встановлення
власника майна або безхазяйності речі
є однією з обставин, що має юридичне
значення, і підлягає доведенню під час
ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Ураховуючи положення пункту 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
про те, що правила статті 344 ЦК про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом, та беручи до
уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня
2004 року, положення статті 344 ЦК
поширюються на правовідносини, що
виникли з 01 січня 2001 року. Отже,
визнання судом права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
може мати місце не раніше 01 січня 2011
року.

При цьому суди мають виходити з того, що
коли строк давнісного володіння
почався раніше 01 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк з 01 січня 2001
року. Разом із тим, якщо перебіг строку
володіння за давністю почався після
цієї дати, то до строку набувальної
давності цей період зараховується
повністю.

Як вбачається з довідки наданою КП
«Керуюча компанія Будьоннівського
району міста Донецька» від 24.03.2014 року,
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою
АДРЕСА_2 разом із невісткою ОСОБА_15,
онукою ОСОБА_16 та правнучкою ОСОБА_17.

При цьому, актом обстеження житлово -
побутових та матеріальних умов
складеним членами комітету
мікрорайону «Ново-мушкетово» 25.03.2014
року обстежені умови проживання
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 та
встановлено, що ОСОБА_1 мешкає за
вказаною адресою разом із невісткою та
внучкою, однак фактично веде окреме
господарство (окреме майно та
харчування).

Крім того, згідно з актом обстеження
житлових умов від 16.09.2005 року, складеним
комісією у складі депутата райради за
вибірковою дільницею №26, ОСОБА_1
мешкає за адресою АДРЕСА_2, та потребує
перебування на квартирній черзі в
зв'язку з відсутністю норми квартирної
площі.

Вказані обставини узгоджуються з
наданою суду копією паспорта ОСОБА_1, з
якої вбачається, що остання з 22.09.1970
року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2.

Крім того, як вбачається з довідки,
наданої Будьоннівською районною в
місті Донецьку радою від 12.06.2014 року,
ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою
АДРЕСА_2, рішенням виконавчого
комітету Будьоннівської районної ради
від 12.10.2005 року №350 поставлена на облік
потребуючих поліпшення житлових умов
на першочергове отримання жилого
приміщення, та станом на 13.06.2014 року
номер черги у загальній черзі -999, на
першочергове отримання жилої площі -254.

Окрім викладеного, з довідки від 15.09.2005
року (витяг з домової книги) вбачається,
що ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за
адресою АДРЕСА_2, особовий рахунок
відкритий на ОСОБА_7.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, що мають
істотне значення для вирішення справи.
Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України,
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статті 212 ЦПК, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду насамперед встановленого
значення. Суд оцінює належність
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності.

Отже, суду не надано жодних належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували, що позивачка
добросовісно, відкрито та безперервно
володіла спірним будинком АДРЕСА_1,
оскільки з викладених обставин
вбачається, що ОСОБА_1 була
зареєстрована та мешкала за іншою
адресою (АДРЕСА_2), де вела окреме від
невістки господарство, крім того,
перебуває на обліку в Будьоннівській
районній в місті Донецьку раді, як
особа, що потребує поліпшення житлових
умов.

Разом з тим, суд критично ставиться до
наданих суду в якості письмових
доказів копій квитанцій про сплату
позивачкою комунальних послуг по
утриманню спірного будинку, рівно як і
до пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, з
огляду на те, що вони жодним чином не
підтверджують факт добросовісного,
відкритого та безперервного володіння
позивачкою спірним будинком.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що підстави для
набуття позивачкою в порядку
набувальної давності права власності
на спірний будинок відсутні з огляду на
недоведеність, безпідставність та
необґрунтованість вимог позивачки, в
зв'язку з чим суд вважає за необхідне в
задоволенні позов відмовити.

Разом з тим, суду не надано копії
технічного паспорту, рівно як і
позивачкою не заявлено жодних
клопотань щодо його витребування, що
позбавляє суд можливості визначити
технічні характеристики спірного
будинку, наявність прибудов та
введення будинку в експлуатацію.

На підставі Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав,
ст.ст.331, 344 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Будьоннівської районної в місті
Донецьку ради про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку набувальної давності -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через
Будьоннівський районний суд м. Донецьк
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: