Номер провадження: 22-ц/785/5234/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на заочне рішення
Ширяївського районного суду Одеської
області від 14.05.2012 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про стягнення грошової суми 665 гривень,
визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк»
незаконними, стягнення моральної
шкоди,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним
позовом до суду (а. с. 3-7), в якому просив
стягнути з ПАТ «ПриватБанк» на його
користь грошову суму в розмірі 665 грн.,
визнати незаконними дії ПАТ
«ПриватБанк» щодо нарахування на його
користь боргу в сумі 550 грн. та
зобов'язати ПАТ «ПриватБанк» анулювати
запис про борг в сумі 550 грн., що
рахується за ним, стягнути з ПАТ
«ПриватБанк» на його користь
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 701 грн. та стягнути понесені
судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обгрунтовував тим, що працював у
Державній податковій інспекції
Овідіопольського району Одеської
області на посаді завідуючого сектором
безхазяйного майна відділу погашення
простроченої заборгованості.
Керівництвом ДПІ у Овідіопольському
районі (як Клієнт) укладено з ПАТ КБ
«ПриватБанк» договір про
розрахунково-касове обслуговування
організації по видачі заробітної плати
з використанням міжнародних платіжних
карток. За умовами зазначеного вище
Договору Банк надає комплекс послуг по
відкриттю й обслуговуванню карткових
рахунків. 28.10.2009 року, 12.11.2009 року та
30.11.2009 року ДПІ у Овідіопольському
районі здійснено перерахування
заробітної плати до Філії Южного ГРУ
"ПриватБанк" м. Одеса, де обслуговується
вказана установа, загальна сума після
зарахування якої становила 2 065, 43 грн.,
яка підлягала виплаті і є заробітною
платою. 12.11.2009 року ним через банкомат,
що знаходиться у торговому центрі
«Таврія» у м. Іллічівську, було знято
частину нарахованої заробітної плати у
розмірі 1 400 грн. При наступних спробах
зняти залишок нарахованої на його
користь заробітної плати у сумі 665,70
грн., через Овідіопольське відділення
Банку йому було відмовлено в отриманні
коштів, спеціаліст з
розрахунково-касового обслуговуванню
клієнтів у відділенні Банку, повідомив
про те, що зняти кошти зі свого
карткового рахунку він не може,
оскільки Банком було утримано з його
карткового рахунку, на який
нараховується суто заробітна плата,
грошова сума у розмірі 665, 70 грн., а також
ще на його користь нараховано грошове
зобов'язання перед банком у розмірі 550
грн., але у зв'язку з недостатністю
коштів на картковому рахунку, ця сума
значиться, як неоплачена, тобто його
борг перед банком. Здивований та
обурений такою поведінкою Банку, він
був змушений звернутися до керівника
Овідіопольського відділення Філії
«Южне головне регіональне управління
ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням
пояснити ситуацію, що склалася, але у
відповідь на його питання було
повідомлено про те, що частину його
заробітної плати у розмірі 665, 70 грн.
було утримано Банком на їх користь, як
штрафні санкції за користування ним,
раніше, кредитом у їхньому Банку, а
також додатково нарахована сума боргу
у розмірі 550 грн., яка рахується, як
неоплачена ним через недостатність
коштів на картковому рахунку. Ним
дійсно було взято у ПАТ КБ «ПриватБанк»
короткостроковий кредит на підставі
кредитного договору від 14.12.2005 року. У
зв'язку з затримкою платежів по кредиту
з його боку, Банк звернувся до суду, за
результатами звернення було видано
судовий наказ від 11.07.2008 року про
стягнення заборгованості в розмірі 4 406,
21 грн., судові витрати в сумі 25,50 грн.,
витрати на ІТЗ судового процесу 15 грн.
Після отримання зазначеного судового
наказу, він повністю виконав законні
вимоги суду та сплатив на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» всю суму
заборгованості, що виникла з
кредитного договору від 14.12.2005 року, та
підтверджується постановою № В-1/-1279
про закінчення виконавчого
провадження, що винесено державним
виконавцем ВДВС Іллічівського МУЮ від
І2.12.2008 року. На сьогоднішній день
правовідносини між ним та Банком по
кредитному договору від 14.12.2005 року
закінчилися, а договір припинив свою
дію, відповідно до п. 9.12. кредитного
договору. Беручи до уваги, що на
сьогоднішній день інших правовідносин
з Банком, окрім отримання через його
відділення заробітної плати на
картковий рахунок, що відкритий на його
ім'я в рамках дії договору на
обслуговування працівників ДПІ у
Овідіопольському районі у нього немає,
Банк утримуючи з нього заробітну плату,
яка була нарахована на його картковий
рахунок, веде себе неправомірно та
незаконно. 18.01.2010 року він письмово
звернувся на адресу керуючого ПАТ КБ
«ПриватБанк», що знаходиться у м.
Дніпропетровськ, керуючого ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі Філії «Южне
головне регіональне управління ПАТ КБ
«ПриватБанк» у м. Одеса, керуючого
Овідіопольського відділення Філії
«Южне головне регіональне управління
ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням
пояснити ситуацію, що склалася та
повернути грошові кошти, що були з
нього утримані, але до цього часу
відповіді від жодного з адресатів він
не отримував і офіційного пояснення
чому з нього було утримано його
заробітну плату він теж не отримував,
що є порушенням його прав та законних
інтересів (лист від 18.01.2010 року з
доказами відправлення поштою,
додається). Незаконне утримання Банком
належної заробітної плати та
нарахування боргу сталося напередодні
свята Нового року, коли на належну
заробітну плату у розмірі 665, 70 грн. він
планував придбати подарунки близьким
та рідним та заздалегідь залишив цю
суму на картковому рахунку, а
дізнавшись ще й про те, що ще й
незаконно було нараховано борг у
розмірі 550 грн. розуміючи, що ніякого
роду боргових зобов'язань перед Банком
не має, він засмутився, але ще більше
змусило його душевно страждати те, що
коли, звернувшись до керівництва
Овідіопольського відділення Філії
«Южне головне регіональне управління
ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням
пояснити ситуацію, що склалася, йому
мало того, що не пояснили з якої причини
утримали належну заробітну плату та
нарахували борг, а ще й звинуватили у
тому, що він брав короткостроковий
кредит у їхньому Банку, тим самим своєю
зверхньою поведінкою та приниженням
його, як особистості, дійсно змусили
душевно страждати. Однак, цим не
закінчилося, після того, як ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі Філії «Южне
головне регіональне управління ПАТ КБ
«ПриватБанк» у м. Одесі отримали
адресований ним лист від 18.01.2010 року,
йому зателефонував представник Банку
та не в зовсім доброзичливій формі,
замість того, щоб відповісти на
питання, що були поставлені у
адресованому їм листі, почав
переконувати його, що він не правий і
повинен сплатити на користь Банку ще й
нарахований борг у розмірі 550 грн. Тому
розмір відшкодування моральної шкоди,
він оцінює у 701 грн. При розрахунку
відшкодування моральної шкоди, він
виходив з того, що Банком при вчиненні
незаконних дій, які позбавили його
заробітної плати, він залишився без
коштів для існування, тобто того
прожиткового мінімуму, що достатній
для забезпечення нормального
функціонування організму людини,
збереження його здоров'я набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості. На підставі викладеного
просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Як зазначено в рішенні суду, ПАТ
«ПриватБанк» за викликом до судових
засідань не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення судових
повісток.

Рішенням Ширяївського районного суду
Одеської області від 14.05.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги,
50, м. Дніпропетровськ, 49094) на користь
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
грошову суму в розмірі 665 грн. 70 коп.
Визнано незаконними дії Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (вул. Набережна
Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094)
щодо нарахування на користь ОСОБА_3
боргу у розмірі 550 грн. та зобов'язано
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (вул.
Набережна Перемоги, 50, м.
Дніпропетровськ, 49094) анулювати запис
про борг, що рахується за ОСОБА_3 у сумі
550 грн. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (вул. Набережна
Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094) на
користь ОСОБА_3 відшкодування
моральної шкоди у розмірі 701 грн. та
сплачене державне мито за подачу
позовної заяви у розмірі 102 грн. і
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у сумі 120
грн., а всього одночасно стягнуто 1 588
грн. 70 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подало апеляційну скаргу
на рішення Ширяївського районного суду
Одеської області від 14.05.2012 року, в якій
просить скасувати рішення суду від
12.05.2012 року та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в повному обсязі у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність
оскаржуваного рішення суду, винесення
його з порушенням норм процесуального
та матеріального права, за
недоведеністю обставин, що мають
значення та невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Позивачем рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» підтримала апеляційну
скаргу ОСОБА_3 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
в частині визнання незаконними дій ПАТ
КБ «ПриватБанк» щодо нарахування на
користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 550 грн.
та зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк»
анулювати запис про борг, що рахується
за ОСОБА_3 у сумі 550 грн. з ухваленням
нового рішення, в цій частині, та зміні,
в частині розміру стягнутого
державного мита, з наступних підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміні рішення є, зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Згідно ст. 94 КЗпП України: «Заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу».

Відповідно до ст. 25 Закону України від
24.03.1995 року, № 108/95-ВР «Про оплату праці»:
«Забороняється будь-яким способом
обмежувати працівника вільно
розпоряджатися своєю заробітною
платою, крім випадків, передбачених
законодавством».

Також, відповідно до ст. 3 Конституції
України, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю, а утвердження і
забезпечення прав і свобод людини -
головним обов'язком держави.

Закріплення за державою обов'язку
забезпечення прав і свобод людини дає
можливість, у випадку порушення
останніх, звернутися до суду з метою їх
захисту та відновлення, а також за
компенсацією шкоди, завданої таким
порушенням.

Законом України від 06.05.93 року N 3188-ХІІ
«Про внесення змін і доповнень до
положень законодавчих актів України,
що стосуються захисту честі, гідності
та ділової репутації громадян і
організацій» передбачено захист
цивільних особистих прав - компенсація
моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у приниженні
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів»: «При
задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

За таких обставин, суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги позивача.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно стягнення з відповідача на
користь позивача грошової суму в
розмірі 665 грн. 70 коп. та моральної шкоди
в розмірі 701 грн.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що працюючи у Державній
податковій інспекції Овідіопольського
району Одеської області, позивач
отримував заробітну плату в ПАТ КБ
«ПриватБанк» на підставі укладеного
керівництвом ДПІ у Овідіопольському
районі з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору
про розрахунково-касове
обслуговування організації по видачі
заробітної плати з використанням
міжнародних платіжних карток, докази
протилежного в матеріалах справи
відсутні. 28.10.2009 року, 12.11.2009 року та
30.11.2009 року ДПІ у Овідіопольському
районі здійснено перерахування
заробітної плати позивача до філії
Южного ГРУ «ПриватБанк» м. Одеса, де
обслуговується вказана установа,
загальна сума після зарахування якої
становила 2 065, 43 грн. (а. с. 12), з яких
позивачем знято 1 400 грн., а 665 грн. 70 коп.
було утримано з його карткового
рахунку відповідачем, як
заборгованість по раніше укладеному
позивачем з відповідачем кредитному
договору (а. с. 8-10, 13), що підтвердила в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції і представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про оплату праці», ч. 1 ст. 94 КЗпП
України, заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
оплату праці», забороняється будь-яким
способом обмежувати працівника вільно
розпоряджатися своєю заробітною
платою, крім випадків, передбачених
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про оплату праці», ч. 1 ст. 127 КЗпП
України, відрахування із заробітної
плати можуть провадитися тільки у
випадках, передбачених законодавством.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі щодо законності утримання
заробітної плати позивача в рахунок
погашення заборгованості по раніше
укладеному кредитному договору, з
посиланням на п. 4.6. Умов та правил
надання банківських послуг (а. с. 9),
судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до п. 4.6. Умов та
правил надання банківських послуг, на
який посилається апелянт, клієнт
доручає банку здійснювати списання
грошових коштів з рахунків клієнта,
відкритих у валюті кредитного ліміту, в
межах сум, які підлягають сплаті банку
по цьому договору, при настанні строків
платежів, а також списання грошових
коштів з карткового рахунку у випадку
настання строків платежів по іншим
договорам клієнта в розмірах,
визначених цими договорами (договірне
списання), в межах платіжного ліміту
карткового рахунку. Банк проводить
списання коштів у грошовій одиниці
України/іноземній валюті з будь-якого
рахунку клієнта в розмірі,
еквівалентному сумі заборгованості в
іноземній валюті/національній валюті
України по договору і купівлю-продаж
іноземної валюти на Міжбанківському
Валютному Ринку України. Списання
коштів з будь-якого рахунку клієнта,
відкритого банком, оформлюється
меморіальним ордером.

Проте, заробітна плата позивачеві
перераховувалася на підставі
укладеного ДПІ у Овідіопольському
районі Одеської області з ПАТ КБ
«ПриватБанк» договору про
розрахунково-касове обслуговування
організації по видачі заробітної плати
з використанням міжнародних платіжних
карток, докази протилежного в
матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до
вищезазначених норм чинного
законодавства забороняється будь-яким
способом обмежувати працівника вільно
розпоряджатися своєю заробітною
платою, крім випадків, передбачених
законодавством та відрахування із
заробітної плати можуть провадитися
тільки у випадках, передбачених
законодавством.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи представника відповідача
з посиланням на заяву позивача про
видачу кредитного ліміту (а. с. 8),
стосовно того, що погашення
заборгованості по кредитному ліміту
може проводитися, як шляхом внесення
коштів на карту клієнта, так і
списанням банком коштів з дебетної
карти.

Оскільки, відповідно до вказаної заяви,
передбачено право банка списанням
коштів з дебетної карти, а не утримання
перерахованої позивачеві заробітної
плати на підставі укладеного ДПІ у
Овідіопольському районі Одеської
області з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору
про розрахунково-касове
обслуговування організації по видачі
заробітної плати з використанням
міжнародних платіжних карток.

Також судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди та з
розміром моральної шкоди, визначеним
судом першої інстанції, враховуючи
обґрунтування позивачем позовних
вимог, в цій частині, відповідно до
позовної заяви (а. с. 5-6), порушення
неправомірними діями відповідача
права позивача, що встановлено в
судовому засіданні, і у зв'язку з цим
моральні страждання позивача, вимоги
ст. 23 ЦК України та засади розумності і
справедливості.

На підставі викладеного, судова
колегія не погоджується з доводами
апеляційної скарги, в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди, а також щодо
визначеного судом розміру стягнутої
моральної шкоди.

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно задоволення позовних вимог
позивача, в частині визнання
незаконними дій відповідача щодо
нарахування на користь позивача боргу
у розмірі 550 грн. та зобов'язання
відповідача анулювати запис про борг,
що рахується за позивачем у сумі 550 грн.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що між сторонами було
укладено кредитний договір (а. с. 8-10), за
яким у позивача перед відповідачем
виникла заборгованість, яка була
стягнута з позивача на користь
відповідача відповідно до судового
наказу від 11.07.2008 року, примусове
виконання якого було закінчено 12.12.2008
року (постанова про закінчення
виконавчого провадження а. с. 11).

Як пояснила в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача, у результаті того, що
судовий наказ було видано 11.07.2008 року, а
примусове виконання його було
закінчено лише 12.12.2008 року, то у
позивача перед банком виникла
додаткова заборгованість за кредитним
договором, яка була йому нарахована та
частково утримана із заробітної плати,
що вбачається також і з доводів
апеляційної скарги.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК України.

За таких обставин, відсутні правові
підстави вважати щодо незаконності дій
відповідача по нарахуванню
заборгованості позивачеві по
укладеному між ними вищевказаному
кредитному договору. Докази
протилежного в матеріалах справи
відсутні. Також в матеріалах справи
відсутні докази щодо неправильності
розміру нарахованої заборгованості.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, враховуючи викладене, в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували позовні вимоги
позивача, в цій частині. Такі докази не
представлено позивачем і суду
апеляційної інстанції. Тому судова
колегія вважає, що вимоги позивача, в
цій частині, ґрунтуються на
припущеннях.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія, частково погоджується
з доводами апеляційної скарги та
вважає, що рішення Ширяївського
районного суду Одеської області від
14.05.2012 року, в частині визнання
незаконними дій ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо нарахування на користь ОСОБА_3
боргу в розмірі 550 грн. та зобов'язання
ПАТ КБ «ПриватБанк» анулювати запис
про борг, що рахується за ОСОБА_3 у сумі
550 грн., підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, в цій
частині, про відмову в задоволенні цих
позовних вимог позивача.

Крім того, враховуючи викладене, вимоги
ст. 88 ЦПК України, ставки державного
мита, які діяли на час звернення
позивача з позовом до суду (20.05.2010 року)
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито»
від 21.01.1993 року, рішення Ширяївського
районного суду Одеської області від
14.05.2012 року підлягає зміні, в частині
розміру стягнутого державного мита, а з
ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
підлягає стягненню сплачене державне
мито в розмірі 59 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного
суду Одеської області від 14.05.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення грошової
суми 665 гривень, визнання дій ПАТ КБ
«ПриватБанк» незаконними, стягнення
моральної шкоди скасувати, в частині
визнання незаконними дій ПАТ КБ
«ПриватБанк» щодо нарахування на
користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 550 грн.
та зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк»
анулювати запис про борг, що рахується
за ОСОБА_3 у сумі 550 грн.

Ухвалити нове рішення, в цій частині,
яким відмовити в задоволенні цих
позовних вимог ОСОБА_3.

Рішення Ширяївського районного суду
Одеської області від 14.05.2012 року
змінити, в частині розміру стягнутого
сплаченого державного мита, стягнувши
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3
сплачене державне мито в розмірі 59 грн.
50 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич