Справа № 175/681/14-ц
Провадження № 2/175/246/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді Бойко О.М.,

при секретарі Карпенко І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Олександрівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особа
с/т «Васильок» про визнання права
власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и в :

Сторони та їх представники у судове
засідання не з'явилися, надавши
письмові заяви у яких позов підтримали
та визнали у повному обсязі і просили
справу розглянути без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим та
підлягаючим задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 є членом садового товариства
«Васильок», що знаходиться на
території с. Олександрівка,
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області. Йому на
праві приватної власності в даному
садовому товаристві належить земельна
ділянка за НОМЕР_2, площа якої становить
0,0620 га з цільовим призначення - для
ведення садівництва. На дану земельну
ділянку на його ім'я 24 листопада 1997
року, на підставі рішення виконавчого
комітету Олександрівської сільської
ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області за №59 від
16.06.1997 року, був виданий Державний акт
на право приватної власності на землю
серії ДП ДИ №015448, зареєстрованого в
книзі записів державних актів на
земельні ділянки за №326. Вказані
обставини також підтверджуються
листом від 14.06.2011 року за №3981, виданим
відділом Держкомзему у
Дніпропетровському району
Дніпропетровської області, в якому
вказано, що на ім'я позивача в Книзі
записів державних актів на право
власності на земельну ділянку
зареєстрованій вищевказаний Державний
акт на право власності на земельну
ділянку.

Проте, як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, у
виданому Державному акті в прізвищі
позивач була допущена помилка, а саме
замість правильного прізвища «ОСОБА_1»
було вказано «ОСОБА_1», що
підтверджуються листом за №2534 від
09.04.2011 року, виданого на ім'я позивача
відділом Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, де вказано,
що в державному акті на право власності
на земельну ділянку серія ДП ДН №015448,
зареєстрованому 24.11.1997 року за №326,
правильно вважати запис «ОСОБА_1»
згідно паспорта серія НОМЕР_3

У зв'язку з цим, 03.11.2011 року згідно Акту
про анулювання Державний акт на право
приватної власності на землю серії ДП
ДН №015448 від 24.11.1997 року, виданого на ім'я
ОСОБА_1 анульовано, а новий державний
акт позивачем так і не отримано.

Відповідно до чинного законодавства з
01.01.2013 року державні акти на право
власності на земельну ділянку не
видаються, а тому Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі не має повноважень щодо
внесення змін в Державний акт на право
приватної власності та видачу
дублікатів, а також на видачу нових
державних актів. З 01.01.2013 року
повноваження Держземагенства в
частині державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
земельні ділянки також припиняються.
Тобто за Держземагенством залишається
функція державної реєстрації
земельної ділянки як об'єкта
нерухомості в Державному земельному
кадастрі, а новостворена Державна
реєстраційна служба «Укрдержреєстр»
здійснює державну реєстрацію права
власності та інших речових прав, які
виникають відносно такої земельної
ділянки. З 01 січня 2013 року Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі не має повноважень на видачу
державного акту, у зв'язку з чим, вимоги
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 126 ЗК України
встановлено, що право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується: цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою.

Відповідно до статті 131 ЗК України,
громадяни та юридичні особи України, а
також територіальні громади та держава
мають право набувати у власність
земельні ділянки на підставі міни,
ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється, крім
іншого, шляхом: визнання прав та
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Відповідно до ст. 158 ЗК України,
земельні спори вирішуються судами,
органами місцевого самоврядування та
органами виконавчої влади з питань
земельних ресурсів. Виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Частиною 1 статті 393 Цивільного Кодексу
України встановлено, що правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає закону і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, що відповідає
ст.328 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за необхідне задовольнити
вимоги позивача визнавши за ним право
власності на земельну ділянку НОМЕР_2 в
с/т «Васильок», що знаходиться на
території с. Олександрівка,
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 223
ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 393 ЦК України,
ст.ст. 90, 116, 118, 121, 125, 126, 131, 132, 152, 153, 158 ЗК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Олександрівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особа
с/т «Васильок» про визнання права
власності на земельну ділянку -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_4, виданого
Самарським РВ ДМУУМВС України в
Дніпропетровській області 27.02.1996 року,
ІПН: НОМЕР_1) право власності на
земельну ділянку, площею 0,062 га, що
знаходиться за адресою: садове
товариство «Васильок», ділянка НОМЕР_2,
с.Олександрівка, Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О.М. Бойко