Справа № 728/452/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Бахмацький районний
суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Лободи
Н.В.

за участі секретаря Кирути
Л.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бахмачі
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А
Н О В И В :

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення 20914.71
грн. заборгованості за кредитним
договором б/н від 17.01.2006 року, а також
понесених судових витрат. Заявлені
вимоги позивач обґрунтовує тим, що
17.01.2006 року між ним та відповідачем було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у
розмірі 10000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач своїм підписом
підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір.

Проте, умови договору відповідач
належним чином не виконала, внаслідок
чого, станом на 30.09.2013 року, утворилась
заборгованість за кредитним договором
від 17.01.2006 року в сумі 20914.71 грн., яка
складається із 6468.93 грн. -
заборгованості по кредиту; 12973.65 -
заборгованості по відсотках за
користування кредитом; штрафу
(фіксованої частини) - 500 грн.; штрафу
(процентної складової) - 972.13 грн., яку
позивач просить стягнути в судовому
порядку.

В судовому засіданні 02.06.2014 року
представник позивача заявлений позов
підтримала в повному обсязі і просить
його задовольнити з вищевикладених
підстав. Додатково пояснила, що
відповідачу було відкрито картковий
рахунок на невизначений термін у
відповідності до п.9.3. укладеного
Договору, який, згідно п.9.12 діє впродовж
12 місяців з моменту підписання і,
оскільки, відповідач не зверталася до
банку з письмовими заявами про
закриття або розірвання Договору, то
він автоматично лонгувався на новий
строк, а тому термін дії кредитної
картки відповідача продовжився до
січня 2013 року

Відповідач в судовому засіданні, також,
позов не визнала, вказала, що сплатила
кредит ще в 2010 році, не розуміє звідки
взялася така сума боргу і вважає, що
позивачем пропущені строки звернення
до суду, запевнила, що перевипуск
платіжної катки їй не здійснювався і
просить відмовити в задоволенні позову
ПАТ «ПриватБанк».

Представник відповідача в судовому
засіданні 02.06.2014 року позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала і суду
пояснила, що відповідач сплатила
кредит в повному обсязі, про що
свідчать дані розрахунку і звідки
виникла заборгованість - незрозуміло,
окрім того, вважає, що останній платіж
було здійснено ОСОБА_1 в червні 2010 року,
а тому позивач пропустив терміни
позовної давності звернення до суду,
оскільки про порушення своїх прав йому
було відомо чи повинно було бути відомо
вже в 2010 році, у зв»язку з цим просить
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ «ПриватБанк».

Заслухавши пояснення учасників
судового провадження, дослідивши
матеріали справи, розглядаючи позов в
межах заявлених вимог, суд приходить до
слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно положень ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Судом встановлено, що 17.01.2006 року між
сторонами було укладено кредитний
договір відповідно до умов якого
ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у
розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Підписана ОСОБА_1 заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір і
згода на це засвідчена підписом
відповідача у заяві позичальника.

Відповідно до п.5.3, 5.4 Правил
користування платіжною карткою, які є
невід»ємною частиною договору,
відповідач взяла на себе зобов'язання
перед позивачем, кожного місяця
надавати банку кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом, відсотків за його
використання, за перевитрати
платіжного ліміту та комісії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 умови
зазначеного кредитного договору щодо
своєчасного повернення позивачеві
наданих грошових коштів зі сплатою
відповідних відсотків за користування
кредитом та інших витрат, відповідно до
умов договору, порушила, внаслідок чого
станом на 30.09.2013 року виникла
заборгованість, яка включає в себе
заборгованість по кредиту - 6468.93 грн., а
також, заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 12973.65 грн.

У відповідності до положень п.8.6 Умов і
правил надання банківських послуг при
порушенні клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов»язань
передбачених договором більше, ніж на
120 днів клієнт зобов»язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від
суми позову, виходячи з цього позивач
просить стягнути з ОСОБА_1 штраф
(фіксовану частину) - в сумі 500.00 грн. та
штраф (проценту складову) - в сумі 972.13
грн.

Отже, виходячи з розрахунку загальна
сума заборгованості відповідача перед
банком по даному кредитному договору
становить 20914.71 грн.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.3, 5.4 правил
користування платіжною карткою та
заяви позичальника граничний строк
дії картки (місяць і рік) указано на ній
і вона дійсна до останнього
календарного дня такого місяця, строк
погашення по кредиту визначено
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості, а строк погашення
кредиту в повному обсязі визначено
останнім днем місяця вказаного на
картці (поле MONTH) (а.с.11,16, 17).

Картка була видана відповідачу 17.01.2006
року і в судовому засіданні не було
встановлено і доведено, що протягом
наступних років відповідач отримувала
від позивача карту з продовженням
строку її дії, не дивлячись на те, що за
клопотанням представника позивача в
судовому засіданні була оголошена
перерва у зв»язку з необхідністю
подання суду нових доказів, які б
підтверджували перевипуск даної
кредитної картки і продовження терміну
її дії. Такі докази суду надані не були.
Оглянута в судовому засіданні кредитна
справа відповідача також не містить
інформації щодо продовження терміну
дії чи перевипуску кредитної картки
згідно договору укладеного між
сторонами.

Останній платіж в погашення кредитної
заборгованості за спірним договором
відповідачем було здійснено 23.06.2010 року
(а.с.8, 80, 115).

Відповідно до положень ст.257, ч.3 ст.267 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки і
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідач та її представник просять
суд застосувати при розгляді даного
спору строки позовної давності,
оскільки, позивач про порушення своїх
прав дізнався або повинен був
дізнатися в червні 2010 року, а до суду
звернувся лише 25.02.2014 року, тобто після
спливу трирічного терміну, який
встановлений цивільним процесуальним
законодавством для загальної позовної
давності.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на п.9.12 Умов і правил надання
банківських послуг, згідно якого
договір, укладений між сторонами діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання і якщо протягом цього
строку жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк, оскільки, відповідно
до правової позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 19
березня 2014 року (№ 6-14цс14), за договором,
який визначає щомісячні платежі
погашення кредиту та кінцевий строк
повного погашення кредиту перебіг
позовної давності щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо поверненя
кредиту в повному обсязі зі спливом
останнього дня місяця дії картки, а не
закінченням строку дії договору і дана
правова позиція в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обовязковою для судів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не надано суду доказів в
підтвердження того, що відповідачу
здійснювався перевипуск платіжної
картки згідно укладеного кредитного
договору і термін дії даної картки
продовжено до січня 2013 року, що б
свідчило про дотримання строків
позовної давності звернення до суду з
даним позовом

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що позивачем пропущені
строки позовної давності звернення до
суду з позовом про стягнення з
відповідача ОСОБА_1, а тому його вимоги
не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст.10, 11, 60, 213, 215, 218, 257,267, 292, 360-7 ЦПК
України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1046, 1050,
1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити у зв»язку з
пропущенням позивачем строків
позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Бахмацький районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення; особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Бахмацького районного суду
Н.В.
Лобода