Дата документу 02.06.2014
Справа № 501/551/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

при секретарі Ковтонюк Г.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Іллічівську Одеської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
дарування дійсним та визнання права
власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування дійсним та
визнання права власності на житловий
будинок, стверджуючи, що 20 червня 2012
року між нею (позивачкою) та ОСОБА_4 було
укладено усний договір про
купівлю-продаж домоволодіння із
земельною ділянкою, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. На підтвердження
їхньої домовленості того ж дня між ними
було укладено угоду про передачу
завдатку у рахунок та на підтвердження
зобов'язання.

Позивачка зазначає, що на момент
укладення правочину у продавця ОСОБА_4
не було у наявності оригіналу
свідоцтва на право власності на
житловий будинок з причин його втрати
та не було у наявності оригіналу
замельного акту, тому вони домовилися
щодо ціни нерухомого майна за
фактичним станом. Одночасно вони
домовилися на укладення відповідних
договорів купівлі-продажу згідно з
чинним законодавством при наявності у
продавця правовстановлюючих
документів, підготовкою яких
зобов'язана була займатися ОСОБА_2 на
підставі довіреності №42 від 08.02.2010
року, посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_6

Також позивачка вказує в позові, що
після узгодження усіх істотних умов
правочину щодо відчуження нерухомого
майна та підписання Угоди про
отримання завдатку, ОСОБА_4
уповноважила ОСОБА_2 на право
відчуження зазначеного нерухомого
майна довіреністю №2557 від 13 серпня 2012
року, посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_7 Діючи на підставі вказаної
довіреності, ОСОБА_2 уклала з нею
(позивачкою) Договір купівлі-продажу
житлового будинку від 15.11.2012 року на
підставі отриманих нею дублікату
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданого на підставі
рішення виконкому Іллічівської
міської ради №528 від 30.08.2012 року.
Позивачка зазначає в позові, що
укладений договір було укладено у
письмовій формі та на умовах сплати
ціни договору, була здійснена до
укладення самого договору, що
підтверджується Угодою про передачу
завдатку.

На той час сторони не мали можливості
здійснити нотаріальне посвідчення
договору у зв'язку з відсутністю
земельного акту та землевпорядної
документації, тому домовилися на
посвідчення зазначеного Договору у
нотаріуса відразу після отримання
земельного акту та землевпорядної
документації на земельну ділянку.
Здійснити подальше нотаріальне
посвідчення та державну реєстрацію
Договору не вдалося з причини смерті
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку з цим позивачка звернулася до
суду з даним позовом та просить суд
визнати дісним Договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
15.11.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
підставі довіреності власника ОСОБА_4
та визнати право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 29 травня 2014 року
залучено до участі у справі у якості
відповідача - правонаступника померлої
ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов в повному
обсязі, просив суд його задовольнити,
посилаючись на підстави, які вказані в
позові.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечила
проти задоволення позову, мотивуючи
тим, що дійсно ОСОБА_4 уповноважила її
(відповідачку) на право відчуження
зазначеного нерухомого майна
довіреністю №2557 від 13 серпня 2012 року,
посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_7 Діючи на підставі вказаної
довіреності, ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3
Договір купівлі-продажу житлового
будинку від 15.11.2012 року, однак на той час
сторони не мали можливості здійснити
нотаріальне посвідчення договору у
зв'язку з відсутністю земельного акту
та землевпорядної документації, тому
домовилися на посвідчення зазначеного
Договору у нотаріуса відразу після
отримання земельного акту та
землевпорядної документації на
земельну ділянку. Здійснити подальше
нотаріальне посвідчення та державну
реєстрацію Договору не вдалося з
причини смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_8 була належним
чином сповіщена про день і час судового
розгляду справи, однак до суду не
з'явилася, причини своєї відсутності до
суду не надала.

Заслухавши присутніх сторін по справі,
вивчивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку, що слід
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії
довіреності від 08 лютого 2010 року (а.с.11),
ОСОБА_4 цією довіреністю уповноважила
ОСОБА_2 представляти її інтереси у всіх
установах, організаціях, підприємствах
з питання вчинення правочину щодо
розпорядження з правом міни та продажу
належних ОСОБА_4 на праві приватної
власності житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
і земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про право
власності на житловий будинок від 16
жовтня 2000 року (а.с.12), житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4

Відповідно до копії угоди про передачу
завдатку від 20 липня 2012 року (а.с.7),
ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець)
уклали відповідну угоду про те, що
покупець передав покупцю завдаток у
сумі 230000,00 гривень в рахунок платежів
по Договору купівлі-продажу
домоволодіння із земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії довіреності №2557 від 13
серпня 2012 року, посвідченої приватним
нотаріусом ОСОБА_7 (а.с.10), ОСОБА_4
уповноважила ОСОБА_2 на право
відчуження нерухомого майна (житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами і земельну ділянку), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії Договору
купівлі-продажу від 15 листопада 2013
року, укладеного між ОСОБА_2, яка діяла в
інтересах ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3
(покупець) (а.с.8-9), Продавець продав, а
Покупець купив житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
під АДРЕСА_1.

Згідно п.4.4 - 4.5 вказаного договору
зазначається, що: «Цей Договір після
його укладення має бути посвідчений
державним нотаріусом у відповідності з
діючим законодавством України та
зареєстровано у державному реєстрі
права власності не пізніше 10 днів з
моменту отримання Державного акту на
земельну ділянку, на якій розташовано
житловий будинок.

Право власності на житловий будинок у
Покупця виникає з моменту державної
реєстрації Договору».

Згідно копії свідоцтва про смерть
(а.с.13), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до спадкової справи №10/2014
до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
(а.с.51-57), 16 січня 2014 року ОСОБА_5
звернулася із заявою до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4, яка
залишила на її ім'я заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 28 серпня 2009 року за
реєстровим №2467.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним з моменту, коли
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Частиною 2 ст.220 ЦК України передбачено,
якщо сторони домовились щодо ycix
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, i
відбулося повне виконання договору,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Згідно з п.13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року
№9 з підстав недодержання вимог закону
про нотаріальне посвідчення правочину
нікчемним є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Вирішуючи
спір про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, судам необхідно враховувати,
що норма частини другої ст.220 ЦК України
не застосовується до правочинів які
підлягають і нотаріальному
посвідченню і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи не має інших підстав нікчемності
правочину.

Крім того, стаття 182 ЦК України
передбачає, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і
правочинів щодо нерухомості є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Стаття 657 ЦК України передбачає, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Однак, слід звернути увагу на те, що з 01
січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та інших законодавчих актів.
З цього часу не передбачено державної
реєстрації правочину, якщо в договорі
не передбачено інше, а право на
нерухоме майно та його обтяження, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, із зазначеної дати
скасовується обов'язок здійснювати
державну реєстрацію відповідного
договору купівлі-продажу після його
нотаріального посвідчення, тож договір
купівлі - продажу нерухомого майна між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі
довіреності власника ОСОБА_4 за законом
підлягав обов'язковому нотаріальному
посвідченню.

Разом з тим, як зазначалося вище, ч.2
ст.220 ЦК України надає право суду
визнати дійсним нікчемний договір, а не
договір, який не є укладеним.

Саме на це звернув увагу Пленум
Верховного Суду України у п.13 Постанови
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року
№9.

Отже, відсутність нотаріального
посвідчення і державної реєстрації
спірного договору, існування лише
домовленості сторін у вигляді простої
домашньої угоди не створили для сторін
вказаної угоди прав і обов'язків. У
звязку з чим, не будучи укладеним, не
може бути визнаним судом дійсним
Договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1 та визнання права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідно до ст.60 ЦПК
України позивачем не доведено обставин
того, що відповідачі ухилялися від
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу та не надано інших
доказів належності ОСОБА_4 земельного
акту та іншої землевпорядної
документації на спірну земельну
ділянку, відсутність якої, як зазначає
позивачка у позові, була причиною
неможливості нотаріального
посвідчення спірної угоди за життя
ОСОБА_4

Згідно п.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст.182, 210, 220, 328, 392, 638, 640, 657 ЦК
України, ст.ст.214-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дісним
Договору купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, укладений 15.11.2012 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі
довіреності власника ОСОБА_4 та
визнання права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня оголошення
рішення або отримання його копії.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області
М.І.Петрюченко