У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду

м. Чернівці від 23 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 03 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
недійсним умов договору,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом, у якому зазначала, що
07 червня 2006 року між нею та Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») укладено кредитний
договір № CVHOGK00000185, відповідно до умов
якого банк зобов'язувався надати їй
кредит у розмірі 148 тис. доларів США
строком до 04 червня 2021 року для
придбання житлового будинку по
АДРЕСА_1. За користування кредитом
ОСОБА_2 зобов'язалася сплачувати банку
щомісяця відсотки у розмірі 1 % від суми
кредиту та винагороду у розмірі 0,21 % від
суми виданого кредиту. Погашення суми
кредиту повинно відбуватися шляхом
внесення нею платежу у розмірі 2102,95
доларів США щомісяця під 0 % за
дострокове погашення кредиту. На
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором було укладено
договір застави майнових прав на
нерухомість.

Вважала, що п. п. 3.4, 3.2, 4.1 договору є
несправедливим та є наслідком
дисбалансу договірних прав та
обов'язків, оскільки встановлюють
вимогу щодо сплати непропорційно
великої суми підвищених відсотків та
пені у разі невиконання зобов'язання, а
саме: 54 % річних від суми простроченого
платежу та сплати 30,24 % річних від суми
заборгованості Крім того, розмір
відповідальності споживача більш ніж
вдвічі перевищує розмір
відповідальності банку, чим
порушується принцип рівності сторін
договору і крім того порушують
Конституцію України, оскільки
накладають на неї подвійну
відповідальність за одне і те ж
порушення договору.

Просила визнати п. п. 3.2, 4.1 кредитного
договору від 07 червня 2006 року №
CVHOGK00000185 недійсними; змінити п. 3.4
кредитного договору, зазначивши, що
нарахування відсотків здійснюється на
останню дату списання відсотків, при
цьому відсотки розраховуються на
фактичний залишок заборгованості за
кожний календарний місяць, виходячи з
відсоткової ставки у розмірі 1 % на
місяць; відсотки розраховуються
щомісяця за період із першої дати
поточного періоду сплати включно; дата
погашення кредиту у розрахунок не
включається; повне погашення відсотків
здійснюється не пізніше дня повного
погашення суми кредиту. Також просила
зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк»
здійснити перерахунок за кредитним
договором.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 23 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 03 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові
згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України, оскільки у
вставленому законом порядку не
доведено, що пункти 3.2, 3.4 та 4.1
кредитного договору 07 червня 2006 року №
CVHOGK00000185 в силу вимог ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів» є
несправедливими, оскільки у п. 3.2.
договору врегульовано порядок сплати
відсотків за користування кредитом, а у
п. 4.1 передбачено розмір пені - 0,15 %
від суми прострочення платежу, тобто
лише у п. 4.1 передбачено стягнення пені,
а у п. 3.2, 3.4 - зміна розміру процентної
ставки.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
договору недійсними умов договору.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік