печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року
Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Батрин О.В.,

при секретарі - Лимар А. О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Пилипець А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім», треті особи ОСОБА_4,
Публічне акціонерне товариство
Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення страхової
виплати, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ПрАТ
«Український страховий дім», третя
особа ОСОБА_4 про стягнення страхової
виплати, мотивуючи тим, що вона є
власником автомобіля Lexus RX350, 2008 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1. 11 серпня
2010 року вказаний автомобіль був
застрахований у відповідача ПрАТ
«Український страховий дім» на
підставі договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів НТ-10 № 1659 Кв 0201.
Вигодонабувачем у разі настання
страхового випадку є ВАТ КБ «Надра».

8 листопада 2010 року застрахований
автомобіль невстановленими особами
був викрадений, у зв'язку з чим порушено
кримінальну справу. Вказана подія
підпадає під ознаки страхового
випадку. Тому, позивач звернулася з цим
позовом до суду та просила стягнути з
відповідача на її користь 93 654 грн., що
становить 30% від вартості автомобіля
відповідно до п. 2.8.1 договору
страхування та за вирахуванням
франшизи.

Ухвалою суду від 3 вересня 2013 року,
занесеною до журналу судового
засідання, ПАТ КБ «Надра» було
притягнуто до участі у справі як третю
особу (т. 1 а.с. 40-41).

Під час судового розгляду справи
позивачем змінювались позовні вимоги,
відповідно до яких позивач просила
стягнути з ПрАТ «Український Страховий
Дім» на її користь страхову виплату у
розмірі 93 654 грн. та зобов'язати
відповідача вказану суму перерахувати
на користь ВАТ КБ «Надра» у погашення
кредитної заборгованості (т. 1 а.с. 59-62).

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали змінені
позовні вимоги з підстав, наведених
вище. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ
«Український Страховий Дім» у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав суду письмові пояснення (т. 1 а.с.
221-225).

Зазначив, що після викрадення
автомобіля позивача, станом на 16 січня
2013 року цивільно-правова
відповідальність відносно вказаного
автомобіля була застрахована у ПрАТ
«Українська пожежна страхова
компанія» на підставі полісу № АВ/1636747
і вказаний автомобіль станом на 17 січня
2013 року знаходився у м.
Дніпропетровську, у зв'язку з цим
відсутні підстави для здійснення
страхової виплати. Крім того, третя
особа ОСОБА_4 при укладенні договору
страхування автомобіля, відповідачу
дав неправдиві відомості щодо об'єкта
страхування - не зазначив про
відсутність одного комплекту ключів до
автомобіля, які було викрадено ще у 2008
році, що також є підставою для відмови у
здійснення страхової виплати.
Оскільки, позивачем не були внесені всі
суми страхових платежів, то договір
страхування, на думку представника
відповідача, припинив свою дію
відповідно до п. 12.1.3 договору
страхування.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник
у судовому засідання позовні вимоги
підтримали повністю.

Позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4
допитані як свідки у судовому
засіданні 23 січня 2014 року (т. 1 а.с. 202-204)
підтвердили обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник третьої особи ПАТ КБ
«Надра» та залучені судом до участі у
справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (т. 1 а.с.
174-175) до судового засідання не з'явилися
з невідомих суду причин, хоча про час,
день та місце розгляду справи були
належним чином повідомлені.

Тому, суд розглянув справу у їх
відсутність, оскільки у справі
достатньо матеріалів про права та
взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи ОСОБА_4 та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
власником автомобіля Lexus RX350, 2008 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1 (т. 1 а.с.
4-10).

11 серпня 2010 року вказаний автомобіль
третьою особою ОСОБА_4 був
застрахований у відповідача ПрАТ
«Український страховий дім» на
підставі договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів НТ-10 № 1659 Кв 0201.
Вигодонабувачем у разі настання
страхового випадку є ВАТ КБ «Надра» (т. 1
а.с. 12-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування» договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

8 листопада 2010 року застрахований
автомобіль невстановленими особами
був викрадений, у зв'язку з чим СВ
Деснянського РУ ГУ МВС України в м.
Києві порушено кримінальну справу (т. 1
а.с. 20, 21, 23, 55).

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 10
листопада 2010 року звернувся до ПрАТ
«Український страховий дім» із заявою
про настання страхового випадку, а саме
викрадення автомобіля Lexus RX350, номерний
знак НОМЕР_1.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про
страхування» умовами договору
страхування можуть бути передбачені
інші підстави для відмови у здійсненні
страхових виплат, якщо це не
суперечить закону.

Зокрема, пунктом 11.2.3 договору
передбачено право страховика
відмовити у здійсненні страхової
виплати у разі подання страхувальником
завідомо неправдивих відомостей у
заяві про страхування про предмет
цього договору або про факт настання
страхового випадку.

Судом встановлено, що третя особа
ОСОБА_4 при укладенні договору
страхування автомобіля у ПрАТ
«Український страховий дім» дав
неправдиві відомості про об'єкт
страхування.

Так, у заяві на страхування автомобіля
від 11 серпня 2010 року ОСОБА_4 зазначив
про наявність повного комплекту ключів
від транспортного засобу (т. 1 а.с. 237-238),
що не відповідає дійсності, оскільки ще
у липні 2008 року у м.
Білгород-Дністровський Одеської
області було викрадено барсетку
ОСОБА_4, у якій знаходились ключі від
застрахованого автомобіля та
свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

Вказані обставини підтвердили у
судовому засіданні третя особа ОСОБА_4
та позивач ОСОБА_3, які були допитані
судом як свідки.

Ураховуючи наведене, за заявою ОСОБА_3 17
липня 2008 року ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві було
видано дублікат свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (т. 1
а.с. 186-191).

Відповідно до п. 7 заяви, що є додатком №
1 до договору страхування,
страхувальник зобов'язаний при
укладенні договору страхування
відповісти страховику на всі питання,
поставлені у заяві на страхування та
пред'явити повний комплект
оригінальних ключів (їх аналогів) та
пультів управління сигналізацією від
застрахованого транспортного засобу.

Оскільки страхувальником при
укладенні договору страхування було
надано неправдиві відомості про об'єкт
страхування, то суд погоджується з
відмовою страховика у здійсненні
позивачу страхової виплати з цієї
підстави.

При цьому, доводи третьої особи ОСОБА_4
про те, що ним усно заявлялось
страховику про відсутність одного
комплекту ключів від автомобіля при
укладенні договору страхування, жодним
належним та допустимим доказом цього
не підтверджено.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України «Про страхування» у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

Суд дійшов висновку, що надання
неповної інформації про об'єкт
страхування (не зазначення про втрату
одного комплекту ключів від
автомобіля) ОСОБА_4 у порушення
положень п. 11.2.3 договору страхування
створило перешкоди страховику
переконатись в тому, що угон автомобіля
позивача є страховим випадком,
виходячи з наступного.

Згідно з п. 5.1.4 договору страхування
викрадення - це таємне чи відкрите
викрадення (внаслідок крадіжки,
грабежу, розбійних дій) застрахованого
автомобіля під час його знаходження у
будь-якому місці.

По факту викрадення автомобіля
позивача СВ Деснянського РУ ГУ МВС
України в м. Києві порушено кримінальну
справу за ч. 1 ст. 289 КК України (т. 1 а.с. 20,
21, 23) та працівниками міліції вилучено
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, видане на
ім'я ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 70).

Під час судового розгляду встановлено,
що відповідно до довіреності від 15
листопада 2010 року, виданій приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
за реєстраційним номером 1254, ОСОБА_3
надала право керування автомобілем Lexus
RX350, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 112). Вказану копію
довіреності на запит суду надав
Індустріальний РВ Дніпропетровського
МВ ГУМВС України в Дніпропетровській
області.

Користування зазначеним автомобілем
ОСОБА_7 стверджується і полісом
страхування цивільно-правової
відповідальності АВ № 1636747, виданим 20
січня 2012 року ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» (т. 2 а.с. 44-46).

Також з постанови Індустріального РВ
Дніпропетровського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 14 лютого
2012 року про відмову ОСОБА_7 у порушенні
кримінальної справи за фактом
викрадення автомобіля Lexus RX350, номерний
знак НОМЕР_1 вбачається, що ним
користується її колишній чоловік
ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 227-228).

Проте, ця довіреність суперечить іншій
подібній довіреності, виданій ОСОБА_11
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 160), копію якої
та копію свідоцтва про право
реєстрації транспортного засобу на
ім'я ОСОБА_6 надала суду приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10

У довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_11
зазначено адресу проживання ОСОБА_3 -
АДРЕСА_1, хоча він за вказаною адресою
зареєстрованим не значиться (т. 1 а.с. 196).

У обох довіреностях, які видані ОСОБА_3
та ОСОБА_11 зазначений ідентифікаційний
номер, який нікому з них не належить (т. 1
а.с. 169-173).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру
довіреностей довіреність на право
керування автомобілем Lexus RX350, номерний
знак НОМЕР_1, було видано:

1. ОСОБА_3 30 серпня 2010 року ОСОБА_12
та ОСОБА_13 Довіреність видана
приватним нотаріусом Демидівського
району Рівненської області ОСОБА_14

2. ОСОБА_6 15 листопада 2010 року
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Довіреність видана
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10

3. ОСОБА_3 29 липня 2011 року ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 Довіреність видана приватним
нотаріусом Черкаської області ОСОБА_17
(т. 1 а.с. 216-217).

Отже, вказаний автомобіль наразі
перебуває у користуванні або у ОСОБА_7
чи ОСОБА_8 на підставі довіреності від 15
листопада 2010 року виданої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
або у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на підставі
довіреності від 29 липня 2011 року.

Крім того, станом на 17 січня 2013 року СВ
Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві
встановлено, що автомобіль Lexus RX350,
номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у м.
Дніпропетровськ (т. 1 а.с. 55, 197).

Враховуючи наведені обставини, суд
дійшов висновку, що не зазначення
третьою особою ОСОБА_4 про втрату
одного комплекту ключів від автомобіля
призвело до неможливості страховику
переконатись в тому, що угон автомобіля
позивача є страховим випадком
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту ст. 979 ЦК та ст. 16 Закону України
«Про страхування».

Тому, суд повністю погоджується з
рішенням страховика про відмову у
здійсненні страхової виплати від 20
червня 203 року (т. 1 а.с. 22).

Разом з тим, відмова у задоволенні
вказаного позову не позбавляє позивача
на звернення до суду з відповідним
позовом до осіб, у користуванні яких
перебуває її автомобіль, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Крім того, слід зазначити, що договір
страхування, укладений сторонами
припинив свою дію на підставі п. 11.2.8
договору, оскільки позивачем у
порушення п. 7.2.1 не вносились чергові
страхові платежі у строки, передбачені
договором страхування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивачем не доведені
позовні вимоги, то суд дійшов висновку
про відмову в їх задоволенні, у зв'язку
з чим судові витрати, понесені
позивачем, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, їй не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
16, 26 Закону України «Про страхування»,
ст. 991 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212-215, 88
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім», треті
особи ОСОБА_4, Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк «Надра»,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
страхової виплати - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги
через Печерський районний суд м. Києва
до Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Батрин О.В.