Справа № 500/1454/14-ц
Провадження № 2/500/1320/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ізмаїл
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивує тим, що 30.03.2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір № б/н (далі - Договір),
згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
позичальника разом з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Позивач умови Договору виконав в
повному обсязі, проте відповідач
платежі належним чином не здійснював, у
зв'язку з чим станом на 17.02.2014 року за
ним виникла заборгованість у загальній
сумі 14 771,53 грн., яка до теперішнього
часу не погашена. Заборгованість у
розмірі 3912,95 грн. була задоволена
судовим наказом Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 14.08.2008 року. У зв'язку з зазначеним
позивач просить стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
по договору на загальну суму 11 901,51 грн.
та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача в повному обсязі, з підстав,
викладених в запереченнях на позовні
вимоги (а.с. 29, 31-32), а саме, у зв'язку з
тим, що ухвалою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 16.09.2008 року судовий наказ від 14.08.2008
року за заявою КБ «Приват Банк» було
скасовано та роз'яснено банку, що
заявлені ним вимоги можуть бути
розглянуті в позовному провадженні,
тобто, перебіг позовної давності по
стягненню боргу за кредитним договором
№б/н від 30.03.2006 року починається з
вересня 2008 року. Банк звернувся до суду
з позовною заявою 19.02.2014 року, пізніше
ніж через 2 роки з моменту закінчення
строку позовної давності. Відповідно
до умов надання кредитного договору
(кредитного ліміту) строк його дії
співпадає зі строком дії кредитної
карти, тобто один рік. Кінцевим
терміном погашення кредиту в повному
обсязі, згідно п. 5.4. типових Умов і
Правил наданні банківських послуг, - не
пізніше останнього дня місяця
вказаного на платіжній картці - за
наданою позивачем картою це червень 2008
року. Ніяких доказів про наявність заяв
про збільшення або поновлення строку
позовної давності з обґрунтуванням
поважності причин його пропуску від
ПАТ КБ «Приват Банк» до позову не
надано. З огляду на вказане, відповідач
вважає, що вимоги Позивача про
стягнення з нього кредитної
заборгованості у розмірі 11 901,51 грн. від
12.02.2014 року незаконні та
необґрунтовані, а позовна заява ПАТ КБ
«Приват Банк» не підлягає задоволенню
у зв'язку із закінченням строку
позовної давності згідно ч.4 ст. 267 ЦК
України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
відповідача, суд прийшов до висновку,
що в задоволенні позову необхідно
відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматись від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених ст. 11
цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява позичальника разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами складає між ним та
банком Договір, що підтверджується
підписом у заяві (а.с. 7 зворот).

Отже, 30.03.2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір № б/н, згідно якого відповідач
отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.7 зворот). Строк
дії картки встановлено по червень 2008
року, що підтверджується заявою
позичальника а.с. 7 зворот та
ксерокопією кредитної картки а.с. 30.

Відповідно до п.3.1. Умов та Правил
надання банківських послуг банк
відкриває клієнту карткові рахунки,
надає клієнт карти, їх вид та строк дії
визначений в Заяві та в Пам'ятці,
підписанням яких банк та клієнт
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору є дата відкриття рахунку, яка
вказана в розділі «Відмітки банку» в
Заяві (а.с. 8-13).

Згідно до п.п. 6.5. 6.6 Умов та Правил
надання банківських послуг клієнт
зобов'язаний погашати заборгованість
по кредиту, процентам за користування,
по перерозходу платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених Договором. В разі
невиконання зобов'язань за Договором
на вимогу банку виконувати
зобов'язання по поверненню кредиту (в
тому числі прострочення кредиту та
овердрафту), сплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6. Умов та Правил
надання банківських послуг при
порушені клієнтом строків платежів по
будь-якому грошовому зобов'язанню,
передбаченому договором понад 120 днів,
зобов'язаний сплатити банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України,
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За таких обставин, заборгованість
відповідача за кредитним договором
№б/н від 30.03.2006 року у загальному
розмірі становить 14771,53 грн., яка станом
на 17.02.2014 року складається з:

- заборгованості за кредитом -2658,99 грн.

- заборгованості по процентам за
користування кредитом - 12112,54 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 542,93 грн.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Відповідно до ст. 252 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Стаття 253 ЦК України встановлює, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок. Відповідно
до ст. 254 ЦК України строк, що визначений
роками, спливає у відповідні місяць та
число останнього року строку. Строк, що
визначений місяцями, спливає у
відповідне число останнього місяця
строку.

Згідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Стаття 257 ЦК України
встановлює, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

В кредитному договорі № б/н від 30.03.2006
року (заява та Умови надання
банківських послуг, Правила
користування платіжною карткою) не
передбачено сторонами умов про
продовження сторонами строку позовної
давності.

В правових позиціях висловлених
судовою палатою у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ при перегляді цивільних справ у
касаційному порядку у 1 півріччі 2011
року судам роз'яснено, що згідно з ч.5 ст.
261 ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання. Початком
перебігу строку позовної давності є
день, коли боржник повинен був сплатити
черговий платіж, проте не сплатив його.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості а.с. 5 останній платіж з
кредитним договором був здійснений
18.05.2007 року.

Строк дії картки №275681
встановлено по червень 2008 року, що
підтверджується заявою позичальника
а.с. 7 зворот та ксерокопією кредитної
картки а.с. 30.

Судовим наказом Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 14.08.2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість у сумі 3912 грн. 95 коп. (а.с.
4)

Даний судовий наказ від 14.08.2008 року
скасований ухвалою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 16.09.2008 року.

Згідно ст. 264 ЦК України позовна даність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Отже, в даному випадку початком
перебігу строку позовної давності є
вересень 2008 року.

Відповідно до матеріалів справи та
норм ст. ст. 257, 260, 261 ЦК України строк
позовної давності за вимогами ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості за кредитом, по
процентам та штрафам становить три
роки.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що строк позовної давності
для вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» сплив ще
в вересні 2011 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 в березні 2014 року,
тобто більше ніж через п'ять років.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою про
застосування строку позовної давності.
(а.с. 26)

Суд не погоджується з доводами
викладеними позивачем в заяві від
02.06.2014 року щодо того, що строк позовної
давності не сплив, оскільки відповідно
до п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір дії
протягом 12 місяців з моменту
підписання і якщо жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін, так як відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням дії строку дії
договору. Дана позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 19.03.2014 року справа №6-14цс 14.

В силу статті 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язанні
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин суд вважає, що у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором слід відмовити
у повному обсязі у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Вирішуючи питання про судові витрати,
суд керується правилами ст. 88 ЦПК
України. Як вбачається з матеріалів
справи ПАТ КБ «ПриватБанк» при
зверненні до суду сплатив судовий збір,
та в зв`язку з відмовою в задоволенні
його позовних вимог, суд не має підстав
для стягнення судових витрат з ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 256, 259, 267, 526, 530, 533, 611, 625, 651,
1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т.П.Пащенко