печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Дідик М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерська Брама», Служба у
справах дітей Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації, про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом виселення
із квартири,

В С Т А Н О В И В :

позивачі звернулися до суду з позовом
про усунення перешкод в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення
відповідача з вказаної квартири без
надання іншого житлового приміщення. В
обґрунтування заявленого позову
зазначали, що антигромадська
поведінка відповідача, що полягає у
погрозах, застосуванні до них фізичної
сили та психологічного примусу, триває
більше 15 років, і до відповідача
неодноразово застосовувалися заходи
попередження та громадського впливу,
які позитивних результатів не дали.
Своїми протиправними антисоціальними
діями відповідач перешкоджає
позивачам проживати у спірній квартирі
та користуватися нею, в зв'язку з чим
вони вимушені покинути спірну квартири
та проживати в інших місцях.

В судовому засіданні позивачі
підтримали позов з наведених у ньому
підстав та просили задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що після
розлучення із відповідачем останній
зайняв кімнату площею 15 кв.м, а дві інші
кімнати займала родина. Через
неможливість спільного проживання із
відповідачем, який має алкогольну
залежність, провокує сварки, грубить
та ображає, вона в спірній квартирі не
проживає з 2010 р. Крім того, Відповідачу
на праві власності належить земельна
ділянка, на якій стоїть вагончик,
придатний для проживання.

Позивач ОСОБА_2 підтримала пояснення
ОСОБА_1 та вказала, що через
неможливість спільного проживання із
відповідачем, особисто вона також в 2010
р. залишила квартиру. На даний час
віднаймає житло за межами м. Києва. Крім
земельної ділянки у відповідача в
Чернівецькій області наявне спадкове
майно, за умови реалізації якого
можливо вирішити його питання
проживання поза спірної квартири.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що є студентом, навчається у м.
Києві, а його мати ОСОБА_2 проживає за
межами м. Києва. З метою економії часу
на дорогу до навчального закладу на
даний час він вимушений проживати в
спірній квартирі разом з відповідачем.
Кімната відповідача та приміщення, що
перебувають у спільному користуванні
знаходяться в антисанітарному стані,
захаращені побутовим сміттям, в
квартирі постійний табачний сморід,
навіть мала місце пожежа. Відповідач
зловживає спиртними напоями, запрошує
до квартири сторонніх осіб, разом з
якими розпиває спритні напої, веде себе
агресивно, брутально лається, часто
погрожує всіх вбити. Розмінювати
спірну квартиру відмовляється. Заходи
громадського впливу на відповідача
виявилися безрезультатними. Вся родина
рятується від відповідача шляхом
окремого проживання. За час розгляду
справи в суді поведінка відповідача не
змінилася.

Позивач ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах позивача
ОСОБА_5, представник ОСОБА_6 підтримали
пояснення інших позивачів та просили
позов задовольнити. Зазначили, що
відповідач веде антисанітарний спосіб
життя. Оскільки в будь-який інший
спосіб захистити право позивачів на
користування спірною квартирою
неможливо, просили позов задовольнити.
Відповідач може користуватися
придатним для проживання вагончиком,
що знаходиться на належній йому
земельній ділянці.

Відповідач в судовому засіданні
категорично заперечив проти
задоволення позову, посилаючись на
його безпідставність та
необґрунтованість. Зазначив, що іншого,
придатного для проживання житла не має,
він не перешкоджає позивачам в
користуванні спірною квартирою.
Позивачі самостійно зачинили дві інші
кімнати та добровільно залишили
житлову площу.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Представник третьої особи
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Печерська
Брама» проти задоволення позову
заперечив.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились
в судове засідання, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовна
заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.04.1983 р.
Виконавчим комітетом Радянської
районної Ради народних депутатів м.
Києва ОСОБА_1, родина якої складається з
п'яти осіб (вона, ОСОБА_7 - чоловік,
ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4 - дочки) видано
ордер № 24073 серії Б на право зайняття
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

На підставі рішення Московського
районного суду м. Києва від 12.10.2000 р., що
набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_7 розірвано (а.с.
18-19, 20).

Згідно довідки ф. № 3, виданої
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Печерська
Брама» 19.07.2013 р. в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, як володар
особового рахунку, ОСОБА_7, як колишній
чоловік, ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 і
ОСОБА_10, ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_5,
ОСОБА_6 (а.с. 23).

Судом також встановлено, що відповідач
проживає у спірній квартирі, яка є його
постійним і єдиним місцем проживання,
оскільки іншого житла він не має.

Як правову підставу заявленого позову
позивачі посилаються на положення ст..
116 ЖК України, згідно якої якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 17 Постанови № 2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», під час
вирішення справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття та роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід керуватися
тим, що під час тривалої
антигромадської поведінки виселення
винного може статися під час
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Під заходами впливу
мається на увазі заходи попередження,
що застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

Тобто для застосування норм цієї
статті необхідна одночасна наявність
двох умов: систематичне порушення
правил співжиття чи систематичне
руйнування або псування жилого
приміщення, або використання його не за
призначенням, а також вжиття до винної
особи заходів попередження або
громадського впливу, які не дали
позитивних результатів.

Однак, посилаючись як на підтвердження
антигромадської поведінки відповідача
позивачі зазначають матеріали
перевірок Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.01.2010 року близько 16-30 год. ОСОБА_7, за
місцем спільного проживання АДРЕСА_1
вчинено сварку, у зв'язку з чим ОСОБА_4,
завдано фізичного тиску. Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
13 січня 2010 року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2
ст.173-2 КупАП (а.с. 29).

29 травня 2010 року о 20.00 год. ОСОБА_7, за
місцем спільного - оживання АДРЕСА_1
вчинено насильство в сім'ї по
відношенню до ОСОБА_4. Постановою
Печерського районного гуду м. Києва від
14 червня 2010 року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї згідно ч.1
ст. 173-2 КупАП (а.с. 31).

10 серпня 2010 року близько 12.30 год. ОСОБА_7,
за місцем спільного проживання АДРЕСА_1
вчинено сварку, у зв'язку з чим ОСОБА_4
завдано психічне насильство.
Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 11 серпня 2010 року ОСОБА_7
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства в сім'ї згідно ч.2 гг 173-2
КупАП (а.с. 32).

31 серпня 2010 року ОСОБА_7, за місцем
спільного проживання АДРЕСА_1 відносно
ОСОБА_4 вчинено насильство в сім'ї.
Постановою Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві 02 вересня 2010 р - су в
порушенні кримінальної справи за ч. 1
ст.129 КК України відмовлено. Відносно
ОСОБА_7 складено адміністративний
протокол за ст. 173-2 КУпАП. Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
02 вересня 2010 року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2
ст. 173-2 КупАП (а.с. 35, 36).

03 грудня 2010 року ОСОБА_7, за місцем
спільного проживання АДРЕСА_1 відносно
ОСОБА_4 вчинено насильство в сім'ї.
Постановою Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві 11 грудня 2010 року в
порушенні кримінальної справи за ч. 1
ст.129 КК України відмовлено. Відносно
ОСОБА_7 складено адміністративний
протокол за ст. 173-2 КУпАП. Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
13 грудня 2010 року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2
ст. 173-2 КупАП (а.с. 38, 39).

22 січня 2011 року ОСОБА_7 за місцем
спільного проживання АДРЕСА_1 відносно
ОСОБА_6 вчинено насильство в сім'ї.
Постановою Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві 27 січня 2011 року н
порушенні кримінальної справи за ч. 1
ст.129 КК України відмовлено. Відносно
ОСОБА_7 складено адміністративний
протокол за ч.2 ст.173-2 КупАП (а.с. 40).

10 серпня 2011 року близько 20.00 год. ОСОБА_7
за місцем спільного проживання АДРЕСА_1
вчинено сварку, у зв'язку з чим ОСОБА_4
завдано психологічного тиску.
Постановою Печepcькoгo районного суду м.
Києва від 15 серпня 2011 року ОСОБА_7
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства в сім'ї згідно ч. 1 ст.173-2
КупАП (а.с. 41).

18 березня 2012 року ОСОБА_7 за місцем
проживання АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_4
вчинено насильство в сім'ї. Постановою
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
21 березня 2012 року в порушенні
кримінальної справи за ч. 1 ст.129, ч. 1
ст.296 КК України відмовлено. Відносно
ОСОБА_7 складено адміністративний
протокол за ч.2 ст. 173-2 КупАП. Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
22 березня 2012 року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2
ст.173-2 КУпАП (а.с. 42, 43).

18 квітня 2012 року о 15.00 год. ОСОБА_7 за
місцем проживання АДРЕСА_1 вчинено
словесний конфлікт, у зв'язку з чим
ОСОБА_4 завдано психологічного тиску.
Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 24 квітня 2012 року ОСОБА_7
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства в сім'ї згідно ч.2 ст.173-2
КупАП (а.с. 44).

06 листопада 2012 року ОСОБА_7 за місцем
проживання АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_6
вчинено насильство в сім'ї. Постановою
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
14 листопада 2012 в порушенні
кримінальної справи за ч. 1 ст.129, ч. 1
ст.296 КК України відмовлено. Відносно
ОСОБА_7 складено адміністративний
протокол за ч.2 ст. 173-2 КупАП (а.с. 45).

Таким чином, вищевказані постанови, на
які послалися позивачі не стосуються
відносин сторін щодо спірної квартири.

З викладеного вбачається, що жодних
заходів впливу чи офіційного
попередження щодо усунення перешкод у
користуванні квартири та порушення
правил співжиття до відповідача вжито
не було, що виключає можливість
застосування норми ч. 1 ст. 116 ЖК України
як підстави для виселення громадянина
із житлового приміщення без надання
іншого.

В обґрунтування позову позивачі
посилаються також на те, що 04.08.2013 року
відповідач у спірній квартирі вчинив
пожежу. Разом з тим як вбачається з
висновку ДІМ Печерського РУ ГУ МВС
України Єрмилова О.С. задимлення
спірної квартири сталося через
необережність ОСОБА_7 При цьому, в ході
перевірки порушень громадського
порядку встановлено не було (а.с. 62).

Згідно акту спеціалістів КПУЖГ
«Печерська брама» від 29.05.2013 р. під час
перевірки санітарно-технічного стану
квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що
житлова кімната, площею 15,2 кв.м
захаращена побутовим сміттям, в
кімнаті відчувається насичений
сигаретний дим, в кімнаті відсутнє
ліжко. Приміщення кухні, ванної кімнати
та санвузол перебувають в задовільному
санітарно-технічному стані (а.с. 59).

Згідно акту спеціалістів КПУЖГ
«Печерська брама» від 25.12.2013 р. під час
перевірки санітарно-технічного стану
квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що
житлова кімната, площею 15,2 кв.м
захаращена побутовим сміттям, в
кімнаті відчувається насичений запах
сміття, в кімнаті відсутнє ліжко.
Приміщення кухні, ванної кімнати та
санвузол перебувають в
антисанітарному стані. В ванні
знаходиться велика кількість скляних
пляшок, на столах та підлозі кухні
розкидано побутові відходи (а.с. 81).

Однак, встановлена судом обставина
щодо антисанітарного стану спірної
квартири також сама по собі не є
підставою для виселення відповідача
згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України, оскільки,
зазначена норма може бути застосована
лише у разі встановлення як
систематичного (тобто два і більше
разів) руйнування і псування жилого
приміщення, так і застосування до
винної особи заходів впливу та
попередження щодо недопустимості
приведення квартири у непридатний для
проживання стан.

Таким чином, належних доказів відносно
тих обставин, що в спірній квартирі
проживання неможливо через
антисанітарний стан квартири, який
вчиняється відповідачем, матеріали
справи не містять, як і тих обставин, що
до відповідача були вжиті передбачені
законом заходи впливу та попередження
щодо недопущення в подальшому таких
дій.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування інакше як з підстав
і в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, керуючись принципом
розумності та справедливості у
вирішенні судових спорів, суд дійшов
висновку про відсутність передбачених
ст. 116 ЖК України підстав для виселення
відповідача зі спірної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 9, 116 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерська Брама»,
Служба у справах дітей Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
шляхом виселення із квартири, -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
Х.А. Гладун