Провадження №22ц/784/1072/14
Головуючий у першій інстанції - Павлова
Ж.П. Категорія 57
Доповідач апеляційної інстанції -
У Х В А Л А

іменем України

05 травня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Руднік Є.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивачів - ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційними скаргами
представника публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» - Ярмощук Олени
Миколаївни та Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 11 липня 2013 року,
ухваленого в цивільній справі за
позовом ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 до
Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції,
Миколаївської філії приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство юстиція» та ОСОБА_9 про
визнання недійсними результатів
прилюдних торгів і визнання недійсним
правочину по купівлі-продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах, -

в с т а н о в и л а:

18 грудня 2012 року ОСОБА_7, ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 пред'явили до Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, Миколаївської філії
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство юстиція»
та ОСОБА_9 зазначений позов, який після
уточнення, містив названі вимоги й
обґрунтовувався наступним.

26 жовтня 2006 року ОСОБА_3 в простій
письмовій формі уклала з АКБ
«Райфайзен Банк Україна»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
(надалі Банк) кредитний договір № ML -
400/258/2006.

За його умовами Банк зобов'язався
надати і надав їй 17 700, 00 доларів США, а
вона у свою чергу, зобов'язувалася
повернути їх до 25 жовтня 2012 року і
вносити щомісячну плату за
користування позиченими грошима,
виходячи із відсоткової ставки у 12,99 %
річних на суму щоденного залишку
заборгованості за тілом кредиту.

У той же день, на забезпечення умов
цього договору Банк уклав з чоловіком
позичальника - ОСОБА_8 договір поруки і
договір іпотеки, з її сестрою - ОСОБА_7.

За умовами названого останнім
договору, ОСОБА_7 передала в іпотеку
Банку належну їй на праві власності, за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу від 15 серпня 2003 року
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Названі договори набули чинності, у
зв'язку з чим сторони набули обов'язків,
які повинні були виконувати належним
чином .

З ряду причин ОСОБА_3 не змогла
виконувати кредитне зобов'язання
належним чином, у зв'язку з чим в неї
станом на 12 грудня 2008 року виникла
заборгованість перед кредитодавцем у
розмірі 142 156 гривень 38 копійок.

Маючи на меті повернути заборговані
грошові суми, Банк застосував для цього
передбачені указаними договорами
заходи, а саме, звернувся до нотаріуса
за вчиненням виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

12 грудня 2008 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського округу такий
напис було вчинено, про що внесено
відповідний запис за № 2720.

На його підставі, державний виконавець
Заводського відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції, 22 січня 2009 року відкрив
виконавче провадження № 10949063 і
перейшов до його примусового
виконання.

16 вересня 2009 року спірна квартира була
передана на примусову реалізацію з
прилюдних торгів приватному
підприємству «Спеціалізоване
підприємство юстиція», яке 01 жовтня 2009
року здійснило її продаж за 79 000 гривень
ОСОБА_9

Посилаючись на продаж квартири за
ціною у тричі нижчою, чим визначено
експертом оціночної діяльності, та
допущеними порушеннями положень
законодавства щодо проведення торгів,
а саме, ненаправлення іпотекодавцю
повідомлення про торги, просили позов
задовольнити, попередньо поновивши
позовну давність, оскільки вчасно не
могли пред'явити позов, через вказані
навмисні неправомірні дії державного
виконавця і організатора торгів. Про
торги дізналися тільки у грудні 2012
року, і зразу ж пред'явили зазначений
позов.

Рішенням Заводського районного суду
Миколаївської області від 11 липня 2013
року суд поновив позовну давність і
задовольнив вимоги позивачів.

Представник публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» - Ярмощук О.М. та
Заводський відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції, кожний
окремо, подали на це рішення апеляційні
скарги, в яких просили його скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

Скарги обґрунтовували невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи та положенням чинного
цивільного законодавства.

Апеляційні скарги слід відхилити і
залишити оскаржене рішення суду 1
інстанції без змін, оскільки суд
постановив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому рішенні,
районний суд виходив з того, що при
продажі спірної квартири з прилюдних
торгів відповідачі порушили право
іпотекодавця на належне повідомлення
про торги, позбавивши його у такий
спосіб можливості як участі в торгах,
так і здійснення контролю за торгами.
Як на думку суду це є істотним
порушенням прав власника спірної
квартири, яке тягне за собою як
наслідок, визнання прилюдних торгів
недійсними.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом 1 інстанції, його
висновки щодо них та результату
вирішення справи, вважає вірними,
обґрунтованими й законними.

Так, судом встановлено, що 26 жовтня 2006
року ОСОБА_3 в простій письмовій формі
уклала з АКБ «Райфайзен Банк Україна»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
(надалі Банк) кредитний договір № ML -
400/258/2006.

За його умовами Банк зобов'язався
надати і надав їй 17 700, 00 доларів США, а
вона у свою чергу, зобов'язувалася
повернути їх до 25 жовтня 2012 року і
вносити щомісячну плату за
користування позиченими грошима,
виходячи з відсоткової ставки у 12,99 %
річних на суму щоденного залишку
заборгованості за тілом кредиту.

У той же день, на забезпечення умов
цього договору Банк уклав з чоловіком
позичальника - ОСОБА_8 договір поруки і
договір іпотеки, з її сестрою - ОСОБА_7

За умовами названого останнім
договору, ОСОБА_7 передала в іпотеку
Банку належну їй на праві власності, за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу від 15 серпня 2003 року,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Названі договори набули чинності, у
зв'язку з чим сторони набули обов'язків,
які повинні були виконувати належним
чином .

З ряду причин ОСОБА_3 не змогла
виконувати кредитне зобов'язання
належним чином, у зв'язку з чим в неї
станом на 12 грудня 2008 року виникла
заборгованість перед кредитодавцем у
розмірі 142 156 гривень 38 копійок, яку Банк
і просив відповідачів погасити.

Оскільки ці вимоги виконані не були,
то 12 грудня 2008 року приватним
нотаріусом Миколаївського міського
округу було вчинено виконавчий напис,
про що внесено відповідний запис за №
2720.

Позивачами виконавчий напис нотаріуса
не оспорюється, а тому він є чинним і
апеляційною інстанцією не
перевіряється.

На його підставі, державний виконавець
Заводського відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції, 22 січня 2009 року відкрив
виконавче провадження № 10949063 і
перейшов до його примусового
виконання.

16 вересня 2009 року спірна квартира була
передана на примусову реалізацію з
прилюдних торгів приватному
підприємству «Спеціалізоване
підприємство юстиція» і вже 01 жовтня 2009
року те здійснило її продаж за 79 000
гривень ОСОБА_9

При цьому, дії організації, що
здійснювала продаж не можна вважати
такими, що у повній мірі відповідають
вимогам чинного законодавства й
істотно не порушують прав та інтересів
ОСОБА_7

Так, оскільки спірна квартира була
предметом іпотеки, то її реалізація на
прилюдних торгах повинна була
організовуватися та проводилась на
підставі Закону України "Про виконавче
провадження", Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5 (далі - Інструкція, Порядком
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 15 липня 1999 року №
42/5 та Положенням про порядок
проведення аукціонів (публічних
торгів) з реалізації заставленого
майна, затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 22 грудня 1997 року
№ 1448, які є спеціальними нормами
організації та проведення прилюдних
торгів.

Згідно із частиною другою статті 16,
частиною першою статті 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених частинами першою-третьою,
п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу,
зокрема, у зв'язку з невідповідністю
змісту правочину ЦК України та іншим
актам цивільного законодавства.

Підставою для визнання аукціону
недійсним позивачем було зазначено
недодержання державним виконавцем та
організатором аукціону норм частини
першої статті 216 ЦК України, Закону
України "Про виконавче провадження",
Положення "Про порядок проведення
аукціонів (прилюдних торгів) з
реалізації заставленого майна",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 грудня 1997 року
№ 1448, а також Порядку реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 15 липня 1999 року № 42/5.

Відповідно до підпунктів 3.5., 3.6.
Порядку реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 15 липня 1999 року №
42/5. в редакції, що діяла на час
проведення аукціону організатор
аукціону визначає дату і час
проведення аукціону і не пізніше ніж за
15 днів до дня проведення аукціону
розміщує в порядку, визначеному
Положенням про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у
Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на
відповідному веб-сайті інформацію про
майно, що реалізується.

Одночасно ця інформація може бути
розміщена в засобах масової
інформації.

Зміст інформаційного повідомлення
повинен містити:

а) найменування, опис і
характеристику майна;

б) місцезнаходження майна;

в) стартову ціну;

г) строки сплати та суму
гарантійного внеску учасника аукціону,
найменування, адресу банку, номер
рахунка спеціалізованої організації
для його сплати;

ґ) порядок та строки розрахунку за
придбане на аукціоні майно, номер
депозитного рахунка органу державної
виконавчої служби для сплати коштів;

д) дату, час та місце ознайомлення з
майном;

е) дату, час та місце проведення
аукціону;

є) реквізити спеціалізованої
організації, яка проводить аукціон;

ж) кінцевий термін реєстрації для
участі в аукціоні.

В силу п. 5 Положення про порядок
проведення аукціонів (публічних
торгів) з реалізації заставленого
майна, затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 22 грудня 1997 року
№ 1448 організатор торгів не пізніше ніж
за 30 днів до проведення аукціону
публікує в місцевій пресі інформацію
про майно, що підлягає реалізації.

У повідомленні зазначається
інформація про день, час, місце
проведення прилюдних торгів, опис
предмета іпотеки, що підлягає продажу,
місце, де можна отримати додаткову
інформацію про умови проведення
прилюдних торгів та іншу необхідну
інформацію.

Крім того, про час та місце аукціону,
початкову вартість реалізації майна
організатор аукціону повідомляє
заставодержателя та заставодавця.

З матеріалів справи вбачається, що
торги з реалізації даної квартири були
призначені на 01 жовтня 2009 року. Проте
достовірних доказів тому, що за 30 днів
до дня їх проведення вичерпна
інформація про квартиру, умови участі в
торгах та інша інформація була
опублікована в двох місцевих
друкованих засобах масової
інформації - відсутня. Відповідно до
пояснень представника Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції матеріали виконавчого
провадження знищені у зв'язку із
закінченням терміну їх зберігання, а
тому здійснити перевірку
відповідності пояснень сторін дійсним
обставинам справи можливості немає.

01 жовтня 2009 р. зареєстровано два
учасника торгів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які
подали відповідну заяву та сплатили
гарантійний внесок.

Переможцем визначено першого із
названих покупців, який, сплатив на 201
гривню більше, від стартової і
запропонованої другим учасником
торгів ціни продажу.

При цьому, усупереч виписаних вище
вимог законодавства, про проведення
торгів 01 жовтня 2009 року ні боржницю, ні
іпотекодавця повідомлено належним
чином не було.

Іншого сторона відповідачів не довела,
хоча за законом то є її обов'язком.

Як на думку колегії, зазначене
порушення організації і проведення
публічних торгів є істотним, оскільки
позбавили ОСОБА_7 та ОСОБА_3 можливості
особисто стати учасниками аукціону і
викупити житло за названу ціну, або
залучити до участі в торгах
потенційних покупців, які б могли
сформувати дійсну ціну реалізації
квартири.

Між тим, оскільки учасником торгів
зареєструвався лише двоє, то один з них
придбав дану квартиру фактично за
початковою ціною у 79 000 гривень, в той
час, як у повідомлені начальника
Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (а.с. - 15)
зазначено іншу експертну оцінку
квартири, а саме, вона оцінена у 217 127
гривень 00 копійок.

По результатам проведення прилюдних
торгів був складений протокол №
1110509(і)-184, який затверджений директором
Миколаївської філії ПП
«Спеціалізоване підприємство
юстиція».

Враховуючи, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч..1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (
ч.1 ст. 215 ЦК України).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, а тому підставами
для визнання прилюдних торгів
недійсними є порушення встановлених
законодавством правил проведення
торгів.

Таким порушенням, як на думку суду, є
порушення п. 5 Положення про порядок
проведення аукціонів, щодо
обов'язковості повідомлення
заставодержателя про аукціон, Його
слід вважати істотним, оскільки воно
вплинуло на формування ціни реалізації
заставленого майна.

У зв'язку з цим, позов слід
задовольнити.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і районний суд, то підстав для
задоволення апеляційних скарг немає.

Що ж до тверджень осіб, які подали
апеляційні скарги, про наявність
процесуальних порушень при розгляді
судом даної цивільної справи, то вони
не можуть слугувати скасуванню
оскарженого рішення, оскільки більша
частина з них не має підтвердження, а ті
ж, що мали місце, є формальними і не
вплинули на результат вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307 - 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційні скарги представника
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» - Ярмощук Олени Миколаївни
та Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 11 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: