Справа № 372/1883/14-ц
провадження № 2-769/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 травня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області в складі :

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Орел І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перша Українська
Індустріально-Інвестиційна компанія»,
Приватного акціонерного товариства
«Спільне Українсько-Болгарське
підприємство «Богдан» про визнання
майнових прав на об'єкт інвестування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним
позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги
позивач зазначила, що 15.11.2006 року між
нею як новим кредитором та ТОВ
«Світ-Інвест» ( первісний кредитор) і
АКБ «Київ» було укладено Договір №
1/04-237 про відступлення права вимоги.
Відповідно до умов укладеного договору
первісний кредитор ТОВ «Світ-Інвест»
відступає, а новий кредитор ОСОБА_1
набуває права вимоги і стає
кредитором за інвестиційним договором
№ 04-237 від 29.12.2005 року, предметом якого є
інвестування однокімнатної квартири №
237, загальною площею 42,46 кв. м,
розташованої у 4 під»їзді, на 4 поверсі
житлового будинку у АДРЕСА_1 із
запланованою датою введення будинку в
експлуатацію - І квартал 2008 року. На
виконання умов договору позивачем
було сплачено грошові кошти 159649,60
гривень ТОВ «Світ-Інвест».

27.12.2005 року між ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
як замовником (далі Відповідач-1) був
укладений договір з ТОВ
«Регіон-Інвест» як інвестором, про
інвестування будівництва житлового
комплексу з паркінгом та торгівельним
центром по вулиці Київській, 174-А в
місті Обухові Київської області,
відповідно до якого з моменту його
підписання інвестор набуває майнові
права на об'єкт інвестування.

27.03.2010 року між Відповідачем -1, та
приватним акціонерним товариством
«Спільне Українсько-Болгарське
підприємство «Богдан» ( далі -
Відповідач -2) було укладено договір про
заміну сторони в зобов'язанні,
відповідно до умов якого, стороною в
договорі інвестування з усіма правами
та обов'язками стає ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан» ( назву якого змінено на
Приватне акціонерне товариство
«Спільне Українсько-Болгарське
Підприємство «Богдан»), тобто взяло на
себе зобов'язання на умовах основного
договору щодо будівництва об'єкта
інвестування, введення його в
експлуатацію та передачі Інвестору
закінченого об'єкта згідно договору.

Діючи відповідно до умов договору
позивач свої зобов'язання виконав
своєчасно та належним чином,
відповідачі ж в порушення умов
договору свої зобов'язання не виконали
і на час звернення до суду
відповідачами даний будинок не введено
в експлуатацію, не передано у власність
позивачу визначену у договорі
квартиру, в зв'язку з чим, на думку
позивача, відповідачі порушують його
права інвестора, а тому він просить в
судовому порядку визнати за ним
майнові права на об'єкт інвестування.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідачі будучи належним чином
повідомлені про час, місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явились,
про поважність неявки суд не
повідомили, а тому суд ухвалив провести
розгляд справи на підставі наявних у
справі матеріалів в заочному порядку,
зі згоди позивача.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали
справи, встановив, що між сторонами
виникли спірні правовідносини щодо
визнання за позивачем у майнових прав
на проінвестовану, згідно договору,
квартири в будинку не введеному
відповідачем в експлуатацію.

Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року
між ТОВ «Перша Українська
Індустріально-інвестиційна Компанія»
як замовником був укладений договір з
ТОВ «Регіон-Інвест», як інвестором,
про інвестування будівництва
житлового комплексу з паркінгом та
торгівельним центром по вулиці
Київській, 174-А в місті Обухові
Київської області, відповідно до якого
з моменту його підписання інвестор
набуває майнові права на об'єкт
інвестування.

29 грудня 2005 року між ТОВ
«Регіон-Інвест» ТОВ «Світ-Інвест» було
укладено інвестиційний договір № 04-237,
предметом якого є інвестування
будівництва однокімнатної квартири №
237, загальною площею 42,46 кв. м,
розташованої у 4 під'їзді, на 4 поверсі
житлового будинку у АДРЕСА_1 із
запланованою датою введення будинку в
експлуатацію - І квартал 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до платіжного доручення №
314 від 07 листопада 2006 року та довідки
складеної ТОВ «Регіон - Інвест», ТОВ
«Світ-Інвест» повністю виконало свої
зобов'язання за інвестиційним
договором № 04-237від 29 грудня 2005 року та
внесло інвестицію в розмірі 120 076,88
гривень, що надало йому право на
отримання у власність після введення
будинку в експлуатацію однокімнатної
квартири № 237, загальною площею 42,46 кв.
м, розташованої у 4 під'їзді, на 4 поверсі
житлового будинку у АДРЕСА_1.

Відповідно до акту прийому-передачі
майнових прав від 07 листопада 2006 року
на підставі п. 3.2.2 Інвестиційного
договору № 04-237 від 29 грудня 2005 року ТОВ
«Регіон-Інвест» передало ТОВ
«Світ-Інвест» майнові права на
однокімнатну квартиру № 237, загальною
площею 42,46 кв. м, розташовану у 4
під'їзді, на 4 поверсі житлового будинку
у АДРЕСА_1.

15 листопада 2006 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Світ-Інвест» ( первісний кредитор за
договором) , ОСОБА_2 і Акціонерним
комерційним банком «Київ» було
укладено договір № 1/04-237 про
відступлення права вимоги за
інвестиційним договором № 04-237 від 29
грудня 2005 року. Відповідно до пункту 1.1
цього договору первісний кредитор ТОВ
«Світ-Інвест» відступає новому
кредитору ОСОБА_2, а новий кредитор
набуває право вимоги належне
первісному кредитору і стає кредитором
за інвестиційним договором № 04-237 від 29
грудня 2005 року.

На виконання умов договору № 1/04-237 від 15
листопада 2006 року відповідно до п. 2.1
позивачем ОСОБА_1 було сплачено в
повному обсязі грошові кошти в сумі 159
649, 60 гривень за на однокімнатну
квартиру № 237, загальною площею 42,46 кв.
м, розташовану у 4 під'їзді, на 4 поверсі
житлового будинку у АДРЕСА_1, що
підтверджується квитанціями про
сплату коштів.

22 березня 2010 року між позивачем, ТОВ
«Регіон-Інвест», ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан», ТОВ «Світ-Інвест» було
укладено договір про відступлення
права вимоги. Відповідно до умов
укладеного договору первісний
кредитор - ОСОБА_1 та Боржник-1 - ТОВ
«Регіон-Інвест» за взаємною згодою
погоджуються на розірвання
інвестиційного договору № 04-237 від 29
грудня 2005 року та додаткових угод до
нього . Відповідно до умов зазначеного
договору первісний кредитор передає
належне йому право грошової вимоги до
Боржника-1 в обсязі, згідно з
Інвестиційним договором № 04-237, а новий
кредитор ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан» приймає таке право вимоги та
передає первісному кредитору майнові
права на об'єкт інвестування, а після
завершення будівництва і введення
будинку в експлуатацію новий кредитор
або уповноважена ним особа передає
об'єкт інвестування однокімнатну
квартиру № 237, загальною площею 42,46 кв.
м, розташовану у 4 під'їзді, на 4 поверсі
житлового будинку у АДРЕСА_1 у
власність первісного кредитора ОСОБА_1

Встановивши спірні правовідносини суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 47 Конституції України
встановлено, що «кожен має право на
житло, держава створює умови, за яких
кожний громадян матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду; ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом свого охоронюваного законом
інтересу.

Як розтлумачив Конституційний Суд
України у своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01
грудня 2004 року поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій ст. 4 ЦПК України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретними матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом цивільного
захисту та інших засобів правової
охорони з метою задоволення
індивідуальних і колективних потреб,
які не суперечать Конституції і
законам України, суспільним інтересам,
справедливості, добросовісності,
розумності та іншим загально-правовим
засадам.

Загальні правові, економічні та
соціальні умови інвестиційної
діяльності на території України
визначає Закон України «Про
інвестиційну діяльність».

Згідно статті 7 Закону України «Про
інвестиційну діяльність»
встановлено, що інвестор має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися об'єктами інвестицій
відповідно до законодавчих актів
України, інвестиціями є всі види
майнових та інтелектуальних цінностей,
такими цінностями може бути майнові
права на нерухоме майно.

Правовою природою виникнення майнових
прав у їх носія вважається загально
прийнятий момент набуття права
власності, визначений ст. 328 ЦК України,
тобто право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 177 ЦК України встановлено, що
до об'єктів цивільних прав відносять
речі, майнові права та інше, статтею 190
ЦК Українивстановлено, що майном як
особливим об'єктом вважається річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки, майнові права є не
споживною річчю; майнові права
визнаються речовими правами, а статтею
3 Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» встановлюється,
що майновими правами, які можуть
оцінюватися, визнаються будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, у тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права та права вимоги.

Виходячи з цього речове право є
юридичним поєднанням особи і речі, і
всі суб'єкти визнають цей обов'язок
обмежуючи тим самим особисті домагання
цього предмета, тим самим речове право
має абсолютний характер.

Фактичний зміст речового права
проявляється в конкретних формах
володіння річчю: об'єкт - тільки
матеріальні речі, суб'єкти - особи, які
можуть бути суб'єктами
цивільно-правових відносин.

Речові права встановлюються законом,
рішенням суду, заповітом або договором.

Таким чином об'єктом цивільного права
за інвестиційним договором є
закріплена за позивачем майнове право,
отримане в результаті інвестицій на
конкретно визначену площу та яким
позивач вправі володіти, користуватися
і розпоряджатися.

Статтею 178 ЦК України встановлено, що
«об'єкти цивільних прав можуть вільно
відчужуватися або переходити від
однієї особи до іншої в порядку
правонаступництва чи спадкування або
іншим чином», тим самим майнові права
виступають окремим обєктом цивільних
прав і можуть вільно відчужуватися або
переходити від однієї особи, яка ними
володіє до іншої, зокрема, шляхом
укладання договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
ст.526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, а згідно
ч.5 ст.7 Закону України "Про
інвестиційну діяльність", інвестор має
право володіти, користуватись і
розпоряджатись обєктами інвестицій
відповідно до законодавчих актів
України.

Як вбачається з договору укладеного
між сторонами - виникли договірні
відносини щодо інвестування
будівництва квартири, тим самим
позивач будучи інвестором вклав у
будівництво об'єкту нерухомості власні
кошти, а тому він до здавання об'єкту
нерухомості в експлуатацію є власником
майнових прав на об'єкт інвестування, а
саме: на однокімнатну квартиру № 237,
загальною площею 42,46 кв. м, розташовану
у 4 під'їзді, на 4 поверсі житлового
будинку у АДРЕСА_1.

Ці майнові права є відмінні від права
власності на майно, вони не потребують
державної реєстрації і охороняються
законом.

На даний час будівництво будинку не
закінчене, а відповідачами не виконані
взяті на себе зобов'язання і будь-які
дії відповідачами щодо закінчення
будівництва не здійснюються, в зв'язку
з скрутним фінансовим становищем, що
вказує на можливість позбавлення
позивача майнових прав на об'єкт
інвестування, а тому суд захищаючи
інтереси позивача вважає за необхідне
визнати за ним майнові права на об'єкт
інвестування.

При вирішенні питання щодо розподілу
та стягнення судових витрат суд
керується ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 59, 60, 72, 88, 213, 215,
224-226 ЦПК України, ст.47 Конституції
України, ст.ст.7,9 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», ст.ст.16,177,190,
328, 331, 526, 626, 639 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на
однокімнатну квартиру за № 237,
загальною площею 42,46 квадратних метрів,
розташовану у 4 під'їзді, на 4 поверсі
житлового будинку з незавершеним
будівництвом, розташованого у АДРЕСА_1 .

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан» на користь ОСОБА_1 121 грн. 80
коп., як відшкодування судових витрат
сплачених при зверненні до суду.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перша Українська
Індустріально-Інвестиційна компанія»
на користь ОСОБА_1 121 грн. 80 коп.коп.,
як відшкодування судових витрат
сплачених при зверненні до суду.

Стягнути на користь держави з
Приватного акціонерного товариства
«Спільне Українсько-Болгарське
підприємство «Богдан» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перша Українська
Індустріально-Інвестиційна компанія»
судовий збір в розмірі по 676 грн. 45 коп.
з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача або представника,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Київської області
через Обухівський районний суд
Київської області.

СуддяМора О. М.