ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/3463/14-ц
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"08" травня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю позивача
не з'явився;

відповідача
не з'явилася;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВОБУДОВА» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «НОВОБУДОВА» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «НОВОБУДОВА»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
(далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1) про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг у розмірі 6
770,73 грн., яка складається з основної
суми заборгованості у розмірі 6 055,17
грн., 3% річних у розмірі 490,22 грн. та 225,34
грн. - інфляційної складової боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1,
споживає житлово-комунальні послуги,
при цьому не виконує зобов'язання по їх
оплаті, в зв'язку з чим за нею
утворилась заборгованість, яку позивач
просить суд стягнути з відповідача з
урахуванням нарахованих штрафних
санкцій.

До початку судового розгляду,
представником позивача подано заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
за оплату житлово-комунальних послуг
за період з грудня 2010 року по лютий 2014
року у розмірі 10 874 грн., яка складається
з основної суми заборгованості у
розмірі 9 431,87 грн., 3% річних у розмірі
903,91 грн. та 538,22 грн. - інфляційної
складової боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ЦПК України) крім прав та
обов'язків, визначених у статті 27 цього
Кодексу, позивач має право протягом
усього часу розгляду справи збільшити
або зменшити розмір позовних вимог,
відмовитися від позову, а відповідач
має право визнати позов повністю або
частково. До початку розгляду справи по
суті позивач має право шляхом подання
письмової заяви змінити предмет або
підставу позову, а відповідач -
пред'явити зустрічний позов.

Дослідивши подану представником
позивача заяву про збільшення розміру
позовних вимог, враховуючи, що заява
подана представником позивача до
початку розгляду справи по суті та у
відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК
України, суд приймає її до розгляду та
вважає за необхідне здійснити розгляд
справи з урахуванням наданих
представником позивача уточнень.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак його представник подала до суду
заяву про розгляд справи у її
відсутність, у заяві позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд їх задовольнити з урахуванням їх
уточнень, проти ухвалення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, заяви про розгляд справи
у її відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169,
стст. 224-226 ЦПК України, оскільки
представник позивача не заперечувала
проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що позивач є
балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 та
здійснює господарську діяльність із
утримання, обслуговування,
експлуатації житлового та нежитлового
фонду комунальної власності району, а
також здійснює контроль за додержанням
встановленого порядку використання
жилих і інших приміщень житлового
фонду та виконання громадянами Правил
користування приміщеннями житлових
будинків та прибудинковими
територіями.

Відповідно до ст. 175 Житлового кодексу
України (далі по тексту - ЖК України)
державні і громадські органи,
підприємства, установи, організації,
службові особи зобов'язані дбати про
схоронність житлового фонду та
підвищення його благоустрою.

Крім того, судом також встановлено, що
ОСОБА_1 є власником приватизованої
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
від 08.08.2007 року.

Статтею 322 Цивільного кодексу України
(далі по тексту - ЦК України)
встановлено, що власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі по тексту - ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги») визначає
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для
висновку, що він належить до
нормативного акта спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання
житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, ст. 4 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає, що законодавство України у
сфері житлово-комунальних послуг, крім
цього Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Статтею 162 ЖК України визначено, що
плата за користування жилим
приміщенням і за комунальні послуги в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Згідно з частиною 2 ст. 19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Статтями 20, 21 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Порядок оплати за житлово-комунальні
послуги визначений у статті 32 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», якою
передбачено, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від порядку затвердження цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи: перша група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
спеціально уповноважені центральні
органи виконавчої влади; друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; третя група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які визначаються
виключно за договором (домовленістю
сторін).

Відповідно до ст. 179 ЖК України,
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обовязковим
додержанням вимог «Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і прибудинковими
територіями», які затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Статтями
66-67 цього Кодексу також визначено, що
плата за користування житлом
обчислюється, виходячи з загальної
площі квартири, розмір плати за
користування житлом встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, які затверджені
постановою Кабінету міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), плата
за надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим (п. 18
Правил).

Судом встановлено, що позивач є
балансоутримувачем даного будинку та
надає мешканцям житлово-комунальні
послуги, відповідач в свою чергу
отримує їх, при цьому не повноцінно
виконує зобов'язання по їх оплаті. У
зв'язку з чим за нею утворилась
заборгованість за житлово-комунальні
послуги з грудня 2010 року по лютий 2014
року у розмірі 9 431,87 грн., що
підтверджується копіями наявних
рахунків-попереджень в матеріалах
справи.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношенням, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з
диспозицією зазначеної статті
цивільні права та обов'язки виникають з
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. За таких обставин,
вбачається, що відповідачі зобов'язані
сплачувати житлово-комунальні послуги,
а позивач має право вимагати від
відповідача виконання обов'язку щодо
оплати наданих послуг.

Згідно зі стст. 525, 526, 527, 530 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. А відповідно до ст. 611 цього
Кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Беручи до уваги наведене та
перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми штрафних санкцій, суд
дійшов висновку, що сума штрафних
санкцій на підставі ст. 625 ЦК України,
яка підлягає стягненню становить 1 442,13
грн., що складається з 3% річних у
розмірі 903,91 грн. та інфляційної
складової боргу у розмірі 538,22 грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги обґрунтовані та такі, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.
Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню сума сплаченого судового
збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 4, 14, 19 - 21, 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», стст. 66 - 67,
162, 175, 179 Житлового кодексу України,
стст. 3, 11, 13, 15, 16, 322, 509, 525 - 527, 530, 611, 625 ЦК
України, стст. 57, 60, 88, 169, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВОБУДОВА» (код
32917247, МФО 300023, р/р 9876 в ПАТ
«Укрсоцбанк», розташоване за адресою:
м. Київ, вул. Московська, 46/2)
заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг за період з
грудня 2010 року по лютий 2014 року у
розмірі 10 874 грн., яка складається з
основної суми заборгованості у розмірі
9 431 грн. 87 коп., 3% річних у розмірі 903 грн.
91 коп. та 538 грн. 22 коп. - інфляційної
складової боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВОБУДОВА» (код
32917247, МФО 300023, р/р 9876 в ПАТ
«Укрсоцбанк», розташоване за адресою:
м. Київ, вул. Московська, 46/2) витрати по
сплаті судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.