Провадження № 2/470/146/14
Справа № 470/248/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.

при секретарі Дячук А.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
представника відповідача Попович Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної
ради Миколаївської області про
визнання права власності на житловий
будинок,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року позивачка звернулася
до Березнегуватського районного суду
Миколаївської області з позовом до
відповідача про визнання договору
купівлі-продажу дійсним.

В позові зазначила, що 29 грудня 1999 року
на товарній біржі «Смарагд Південь»
придбала у ОСОБА_4 житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та 13
січня 2000 року зазначений договір
купівлі-продажу зареєструвала в
Березнегуватській філії
Миколаївського МБТІ. На даний час вона
бажає продати вищевказаний житловий
будинок, однак нотаріус відмовляє їй в
посвідченні договору, оскільки договір
купівлі-продажу на придбання будинку
нотаріально посвідчений не був.

До початку розгляду справи по суті
позивачка змінила позовні вимоги,
просила визнати за нею право власності
на житловий будинок з господарськими
та побутовими будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1, оскільки колишня власниця
будинку ОСОБА_4 померла.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Представник позивачки в судовому
засіданні також підтримала позовні
вимоги, пояснила, що позивачка ще в 1999
році придбала житловий будинок у
ОСОБА_4 на товарній біржі та в 2000 році
зареєструвала право власності на нього
в Березнегуватській філії
Миколаївського МБТІ. З того періоду
вона постійно проживала в даному
будинку. На даний час вона бажає
продати зазначений будинок, однак не
має можливості цього зробити через
відсутність нотаріально-посвідченого
договору купівлі-продажу. Крім того
оформити договір купівлі-продажу у
встановленому законом порядку вона
також не має можливості через смерть
ОСОБА_4

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти позовних
вимог позивачки, вважала, що її права як
власника будинку не порушені, а тому
відсутня необхідність визнавати за нею
право власності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши докази у справі
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

29 грудня 1999 року між ОСОБА_4 та
позивачкою було укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 за
ціною 1000,00 грн., який було зареєстровано
товарною біржею «Смарагд Південь»,
реєстраційний № 199-п (а.с.6).

13 січня 2000 року право власності
позивачки за зазначений житловий
будинок було зареєстровано
Березнегуватською філією
Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації.

Згідно довідки Березнегуватської
філії Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації від 13
листопада 2013 року до житлового будинку
АДРЕСА_1, власником якого є позивачка.
входять: А - житловий будинок, Б - сарай,
Г - вбиральня та №3 огорожа. Загальна
площа будинку 30,6 кв.м., житлова - 10,8 кв.м.
(а.с.7).

14 лютого 2014 року завідувачем
Березнегуватської державної
нотаріальної контори Миколаївської
області в посвідченні договору
купівлі-продажу будинку позивачці
відмовлено, оскільки договір
купівлі-продажу зареєстровано
товарною біржею і нотаріально не
посвідчено (а.с.12).

Суд вважає, що між сторонами мають
місце цивільно-правові відносини щодо
захисту права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК Української
РСР (1963 року) договір купівлі-продажу
житлового будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією із сторін є громадянин.

Частина 2 ст.47 зазначеного Кодексу
передбачає, якщо одна із сторін
повністю або частково виконала угоду,
що потребує нотаріального посвідчення,
а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Стаття 392 ЦК України (2003 року)
передбачає, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Доводи представника відповідача про не
порушення прав позивачки як власника
будинку судом до уваги не приймаються,
оскільки вони суперечать дослідженим в
судовому засіданні доказам.

З огляду на викладене, враховуючи, що
сторонами повністю було виконано
договір купівлі-продажу житлового
будинку, право власності позивачки на
зазначений будинок зареєстровано у
встановленому законом порядку, визнати
договір купівлі-продажу дійсним не
представляється можливим через смерть
ОСОБА_4 та скористатись на даний час
своїм правом власності позивачка не
може, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Березнегуватської селищної ради
Миколаївської області про визнання
права власності на житловий будинок,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1, загальною площею 30,6 кв.м.,
житловою площею 10,8 кв.м.. до якого
входить:

§ А - житловий будинок;

§ Б - сарай;

§ Г - вбиральня;

§ № 3 - огорожа.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів, з дня його проголошення.

Суддя
С. А. Луста