АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Двірник Н.В.
№ 22-ц/796/8348/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Центрального районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 04 вересня 2013 року в справі за
позовом Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 04 вересня 2013 року позов
Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» (далі - ОП
«Кримтеплокомуненерго») до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОП
«Кримтеплокомуненерго»
заборгованість по теплопостачанню за
період з 01 жовтня 2009 року по 01 березня
2013 року у розмірі 8 576,82 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОП
«Кримтеплокомуненерго» судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог ОП
«Кримтеплокомуненерго» відмовити.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції було ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи. Зазначає, що висновок суду
про те, що ОП «Кримтеплокомуненерго» є
виконавцем послуг по опаленню квартири
АДРЕСА_1 не відповідає обставинам
справи, оскільки згідно з листа № 764 від
20 січня 2012 року ОП
«Кримтеплокомуненерго» діє як
виробник та продавець теплової
енергії. Виконавцем послуг по опаленню
житлових приміщень є ЖЕО Центрального
району м.Сімферополя. На думку апелянта
судом першої інстанції було
неправильно застосовано положення ст.
642 ЦК України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Закону
України «Про теплопостачання»,
Постанови Кабінету міністрів України
№ 630 від 25 липня 2005 року, ЖК Української
РСР, Типового положення про гуртожитки,
які встановлюють порядок надання
житлово-комунальних послуг. Суд також
безпідставно застосував ст. 264 ЦК
України, оскільки сплата ним
періодичних платежів не може слугувати
підставою для висновку про переривання
позовної давності щодо наявної
заборгованості за попередній період.

В судове засідання сторони не
з'явилися, повідомлені належним чином
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у їх
відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 (а.
с. 36).

ОП «Кримтеплокомуненерго» є
виробником теплової енергії та
здійснює її централізоване постачання
з використанням власних теплових мереж
до внутрішньобудинкових систем згідно
з договором № 107-ф від 01 листопада 2007
року, укладеним з ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя, яке є виконавцем
житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, утримання будинків та
прибудинкових територій згідно з
рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради № 1192 від
16 травня 2008 року (а. с. 35).

17 червня 2013 року ОП
«Кримтеплокомуненерго» звернулося до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості по оплаті послуг з
теплопостачання, яка відповідно до
наданих ним розрахунків за період з 01
січня 1997 року по 01 березня 2013 року
становить 13 282,98 грн.

Установивши, що ОСОБА_1 належним чином
зобов'язання по оплаті послуг з
теплопостачання не виконує та дійшовши
висновку, що у спірних правовідносинах
мало місце переривання строків
позовної давності, суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОП
«Кримтеплокомуненерго». З ОСОБА_1 на
користь ОП «Кримтеплокомуненерго»
стягнуто заборгованість по
теплопостачанню за період з 01 жовтня 2009
року по 01 березня 2013 року у розмірі 8 576,82
грн. Підставою для висновку про
переривання позовної давності суд
зазначив сплату 1000,00 грн. за надані
послуги у жовтні 2011 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОП
«Кримтеплокомуненерго»
заборгованості за споживання теплової
енергії.

Так, згідно зі статтею 68 ЖК України
наймач (споживач) зобов'язаний
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Частиною 1 ст. 19 Закону України від 24
червня 2004 року № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону
передбачений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
Закону № 1875 IV, підготувати та укласти
зі споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. Форма та зміст
(умови) типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року № 630 (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2009 року № 933) «Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19-21 Закону № 1875-IV
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 20 січня 2012 року у відповідь
на запит ОСОБА_1 ОП
«Кримтеплокомуненерго» повідомило
відповідача про необхідність
укладення договору про надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення згідно вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року № 630, звернувшись за адресою:
вул. Севастопольська, 4-А (а. с. 35).

При цьому, відповідно до змісту п. 1 ч. 1
ст. 20 Закону України № 1875 IV споживачі
зобов'язані оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними;
відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати
послуг. Заперечуючи проти позову,
ОСОБА_1 не було надано жодних належних
та допустимих доказів на підтвердження
того, що послуги з постачання теплової
енергії йому не надаються, або
надаються неналежної якості.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції положень ст. 642 ЦК
України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Закону
України «Про теплопостачання»,
Постанови Кабінету міністрів України
№ 630 від 25 липня 2005 року, ЖК Української
РСР є безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції про переривання позовної
давності за вимогами ОП
«Кримтеплокомуненерго».

Так, відповідно до положень ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості, за період з
01 січня 1997 року по 01 березня 2013 року
ОСОБА_1 було здійснено лише один платіж
- в жовтні 2011 року в розмір 1000,00 грн. (а. с.
9).

Разом з тим, внесення відповідачем
даної суми у жовтні 2011 року не свідчить
про визнання ним нарахованої ОП
«Кримтеплокомуненерго»
заборгованості, яка обчислюється з 01
жовтня 2009 року.

Як пояснив ОСОБА_1, вказана сума була
сплачена ним в рахунок погашення
заборгованості до 2007 року.

З урахуванням обставин справи колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
переривання позовної давності за
вимогами ОП «Кримтеплокомуненерго» до
ОСОБА_1

ОП «Кримтеплокомуненерго» порушило
питання про стягнення з ОСОБА_1
заборгованість по оплаті послуг з
теплопостачання за період з 01 січня 1997
року по 01 березня 2013 року. З позовом до
суду ОП «Кримтеплокомуненерго»
звернулося лише 17 червня 2013 року, тобто
з пропуском трирічного строку
загальної позовної давності. При
вирішенні позову ОП
«Кримтеплокомуненерго» відповідач
просив застосувати позовну давність.

Згідно з п. 18 постанови Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Враховуючи положення ст. ст. 256, 257, ч. 5
ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України, п. 18
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, з ОСОБА_1 на
користь ОП «Кримтеплокомуненерго»
підлягає стягненню 5727,99 грн.
заборгованості, обрахованої за період
з травня 2010 року по лютий 2013 року
включно (1359,85 грн. за період з травня 2010
року по грудень 2010 року включно, 1461,70
грн. за період з січня 2011 року по
грудень 2011 року включно, 2491,44 грн. за
період з січня 2012 року по грудень 2012
року включно, 415 грн. за період з січня
2013 року по лютий 2013 року включно).

За результатами розгляду апеляційної
скарги ОСОБА_1 колегія суддів дійшла
висновку, що рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 04
вересня 2013 року ухвалене з порушенням
норм матеріального права та підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог ОП «Кримтеплокомуненерго».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1
на користь ОП «Кримтеплокомуненерго»
підлягає стягненню 229,40 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 04 вересня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Орендного
підприємства «Кримтеплокомуненерго»
заборгованість по оплаті за спожиту
теплоенергію за період з травня 2010 року
по лютий 2013 року включно у розмірі 5727,99
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Орендного
підприємства «Кримтеплокомуненерго»
229,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді