У Х В А Л А

Справа № 183/5322/13-ц

№ 4-с/183/4/14

19.05.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

представника скаржника Ханюкова О.О.

представника заінтересованої особи
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк», заінтересовані особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Кошарної Оксани Анатоліївни,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Мегабанк» звернулося до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Кошарної Оксани Анатоліївни.

В обґрунтування вимог скаржник
посилався на те, що 10 серпня 2007 року між
Публічним акціонерним товариством
«Мегабанк» (що є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«Мегабанк») та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 91-03ПВ2007..

В забезпечення виконання зазначеного
кредитного договору, 10 серпня 2007 року
між Публічним акціонерним товариством
«Мегабанк» (що є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«Мегабанк») та ОСОБА_4 був укладений
договір іпотеки, відповідно до якого
ОСОБА_4 передав в іпотеку квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

11 січня 2012 року ПАТ «Мегабанк» з листа
відділу ДВС Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
стало відомо, що в провадженні відділу
ДВС перебуває виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-2186, виданим
Новомосковським міськрайонним судом
Дніпропетровської області про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
боргу в сумі 158 629,88 грн.

17 вересня 2012 року ПАТ «Мегабанк» стало
відомо, що 27 серпня 2012 року постановою
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Кошарною О.А. був
складений акт опису та арешту майна
ОСОБА_4 - квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, також, проведений
висновок про вартість оцінювального
майна від 16 липня 2012 року.

ПАТ «Мегабанк» зазначив у скарзі, що
вважає дії державного виконавця
протиправними, такими, що порушують
його права та вимоги ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 33 Закону України «Про іпотеку»

В зв'язку з наведеним, ПАТ «Мегабанк»
просило суд:

- поновити строк на оскарження дій
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Кошарної О.А. щодо
складання акту опису та арешту майна
від 27 серпня 2012 року, а саме - квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки;

-визнати дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Кошарної О.А. щодо
складання акту опису та арешту майна
від 27 серпня 2012 року, а саме - квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки - неправомірними;

-виключити з акту опису та арешту майна
ОСОБА_4, складеного 27 серпня 2012 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Кошарною О.А.
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки.

В судовому засіданні представник
скаржника - Публічного акціонерного
товариства «Мегабанк» підтримав
скаргу, посилався на підстави
звернення до суду, викладені в скарзі,
просив задовольнити скаргу.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції в
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явився, про місце, дату і
час розгляду справи належним чином
повідомлений.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про місце, дату і час
розгляду скарги.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_3 в судовому засіданні посилався
на те, що скарга не підлягає
задоволенню, оскільки, заборгованості
у ОСОБА_4 за кредитним договором немає,
сума заборгованості ОСОБА_4 за
кредитним договором суттєво менша, ніж
заборгованість, тому, державним
виконавцем правомірно складений акт
опису та арешту квартири, арешт ніяким
чином не порушує права скаржника - ПАТ
«Мегабанк», який є іпотеко держателем
зазначеного нерухомого майна.

Суд, заслухавши представників
скаржника, заінтересованої особи,
дослідивши матеріали скарги, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Мегабанк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 91-03ПВ2007,
відповідно до якого Банк надав ОСОБА_4
кредит на суму 100 000 доларів США на строк
до 09 серпня 2017 року.

В забезпечення виконання зазначеного
кредитного договору, 10 серпня 2007 року
між Відкритим акціонерним товариством
«Мегабанк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк») та ОСОБА_4 був та ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки, відповідно
до якого ОСОБА_4 передав в іпотеку
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, вартість предмета іпотеки
сторони оцінили у 723 549 грн.

27 серпня 2012 року постановою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Кошарною О.А. був складений акт опису та
арешту майна ОСОБА_4 - квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що 16 липня 2012
року проведена оцінка вищезазначеного
нерухомого майна, що підтверджується
Висновком про вартість майна,
відповідно до якого квартира оцінена в
суму 576 463 грн.

Як зазначалося вище, Публічне
акціонерне товариство «Мегабанк»
звернулося до суду зі скаргою на дії
державного виконавця у відповідності
до ст. 383 ЦПК України.

У відповідності до статті 383 ЦПК
України, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 4 Постанови № 6 від 07.02.2014 року
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах»,
відповідно до статті 383 ЦПК, частини
першої статті 12, частини четвертої
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження», право на оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до ЦПК,
мають лише сторони виконавчого
провадження, якщо вважають, що порушено
їх права чи свободи. При цьому вони
набувають процесуального статусу
заявника.

На підставі статті 8 Закону України
«Про виконавче провадження» сторонами
у виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство «Мегабанк»
взагалі не є стороною виконавчого
провадження, не є ні стягувачем, ні
боржником зазначеного виконавчого
провадження, за яким державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Кошарною О.А. був складений акт опису та
арешту майна ОСОБА_4,.

Так, акт опису та арешту майна ОСОБА_4
був складений в межах виконавчого
провадження по примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-2186, виданого 22
березня 2011 року Новомосковським
міськрайонний судом Дніпропетровської
області про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 заборгованості в
розмірі 158 629,88 грн.

У відповідності до статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження» 1.
Звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. 2. У разі
якщо коштів, що надійшли від реалізації
заставленого майна, недостатньо для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно, такий документ повертається
стягувачу-заставодержателю в порядку,
встановленому пунктом 8 частини першої
статті 47 цього Закону. 3. Для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. 4. Про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Оскільки Публічне акціонерне
товариство не є стороною виконавчого
провадження, за яким оскаржуються дії
державного виконавця, у відповідності
до статті 383 ЦПК України, суд приходить
до переконання, що скаржник не має
підстав для звернення до суду із
скаргою, а має право у відповідності до
статті 54 Закону України «Про виконавче
провадження» звернутися до суду з
позовом про зняття арешту із
заставленого майна, в зв'язку з чим, в
задоволенні скарги належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене і керуючись
ст.ст.383-387 ЦПК України, Законом України
«Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»,
заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Кошарної Оксани
Анатоліївни - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
його проголошення. У разі, якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Д.І. Городецький