У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
суддів Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Шимківа С.С.

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дубенського міськрайонного суду від 19
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору орган опіки та піклування
Дубенської районної державної
адміністрації про усунення перешкод в
спілкуванні з дитиною,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та його представника ОСОБА_3,
представника органу опіки та
піклування - ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 19 березня 2014 року зобов'язано
ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у
спілкуванні з дитиною: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено ОСОБА_2 такі способи його
участі у спілкуванні та вихованні
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як надати
дозвіл на побачення з дитиною двічі на
тиждень у присутності матері дитини -
ОСОБА_1.

В поданій апеляційній скарзі
відповідачка зазначає, що рішення є
незаконне через неправильне
застосування норм матеріального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.
Зокрема, суд в своєму рішенні повністю
посилається на розпорядження №240 від
28.03.2012 року голови Дубенської
райдержадміністрації, з яким вона не
погоджується.

Вважає, що голова адміністрації не
вправі одноособово приймати таке
рішення, воно є неправильним, оскільки
жодних перешкод у спілкуванні з
дитиною та брати участь у її вихованні
вона відповідачу не здійснювала.

Покликається на те, що позивач сам
відмовився від виконання своїх
батьківських обов'язків, вчиняє
хуліганські дії та насилля в сім'ї, що
перешкоджає нормальному розвитку
дитини. Зазначені обставини не були
враховані як при винесенні
розпорядження, так і судом першої
інстанції при постановленні рішення.

Стверджує, що вона пропонувала ОСОБА_2
укласти договір щодо здійснення
способу батьківських прав, однак він
відмовився через бажання вгамувати
свої амбіції шляхом створення їй
проблем стосовно виховання дитини.

З цих підстав просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка позбавила позивача
можливості спілкуватися з дитиною та
рівноправно брати участь у її
вихованні, а тому зобов'язано не
чинити перешкод позивачу у
здійсненні його батьківських
обов'язків, з врахуванням обставин,
визначив порядок спілкування батька
з дитиною в присутності матері.

Такі висновки суду відповідають
матеріалам справи та ґрунтуються на
законі.

Із матеріалів справи встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 14 травня 2010року, під час якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5. В
даний час відповідачка з дочкою
проживають окремо від позивача.

В вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом встановити дні зустрічі
з дитиною.

Статтею 141 СК України встановлено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. На батьків, котрі проживають
окремо, покладено обов'язок брати
участь у вихованні дитини і мають право
на особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст.157 СК
України).

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

На вимогу апеляційного суду
Рівненської області наданий висновок
органу опіки і піклування, в якому
зазначено, що з врахуванням
інтересів малолітньої дитини за
доцільне слід визначити ОСОБА_2
періодичні побачення з дочкою ОСОБА_5
два рази в тиждень та в присутності
матері.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
надаючи оцінку зібраним у справі
доказам в межах заявлених позивачем
вимог, колегія суддів, вважає, що
визначений судом першої інстанції
спосіб участі позивача у вихованні та
спілкуванні з донькою відповідає
інтересам малолітньої дитини. Судом
першої інстанції в повній мірі
враховано ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я, а також
рекомендації органу опіки та
піклування Дубенської районної
державної адміністрації.

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що розпорядження голови
райдержадміністрації від 28.03.2012р. щодо
участі батька у вихованні дитини не
відповідає вимогам ст.158 СК України не
підтверджені належними доказами, а
тому є припущенням. До того ж,
розпорядження голови Дубенської
районної державної адміністрації на
час розгляду справи судом є чинним та в
порядку адміністративного судочинства
не скасоване, а питання щодо законності
його прийняття не є предметом розгляду
у даній справі.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що
дотримуючись рівноваги між інтересами
дитини та інтересами батьків, особлива
увага має бути до найважливіших
інтересів дитини, які за своєю природою
та важливістю мають переважати над
інтересами батьків (Рішення
Європейського суду з прав людини від
7.12.2006 року по справі «Хант проти
України»).

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,309, 310, 314, 316, 317,325
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 19 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.