Справа № 645/3603/14
Провадження № 2/645/1442/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 травня 2014 року

Фрунзенський суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань -
Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Харківської міської ради про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до Харківської міської ради, в якому
просив визнати право власності на
нежитлову будівлю «А-1», яка
представляє собою магазин, та
складається з приміщень: 1 -
торгівельної зали, площею 41.6 кв.м, 2 -
підсобного приміщення, площею 6.4 кв.м, 3 -
коридору, площею 5.6 кв.м, 4 - сан. вузла,
площею 2.0 кв.м, 5 - підсобного приміщення,
площею 1.7 кв.м, загальною площею 57,3 кв.м,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що він за власні
кошти виконав будівництво нежитлової
будівлі, яка представляє собою магазин,
2013 року побудови.

З метою підтвердження можливості
подальшої безпечної експлуатації
нежитлової будівлі позивачем було
замовлено технічний висновок про стан
будівельних конструкцій нежитлової
будівлі. Експлуатація не суперечить
будівельно технічним, санітарним та
протипожежним нормам. Відповідно до
технічного висновку загальна площа
нежитлової будівлі «А-1» складає 57,3
кв.м, яка представляє собою магазин, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що позивачем було
самовільно побудовану вказану
нежитлову будівлю, на час звернення з
відповідним позовом позивач не має
можливості оформити право власності на
нерухомість належним чином. В зв'язку з
вищевикладеним просив позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності, позовну заяву підтримав в
повному обсязі, з підстав, викладених у
позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву з проханням розглядати справу за
його відсутності, письмових заперечень
проти позову, суду не надав.

Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим вирішити справу на підставі
наявних у ній матеріалів та ухвалити
заочне рішення, проти чого представник
позивача не заперечував, що відповідає
положенням ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України.

Суд, вислухавши представника
позивача, вивчивши надані докази в їх
сукупності, вважає, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено та не було
спростовано відповідачем, що позивач
протягом 2013 року за власні кошти
виконав будівництво нежитлової
будівлі літ. «А-1», яка складається з
приміщень: 1 - торгівельної зали, площею
41.6 кв.м, 2 - підсобного приміщення,
площею 6.4 кв.м, 3 - коридору, площею 5.6
кв.м, 4 - сан. вузла, площею 2.0 кв.м, 5 -
підсобного приміщення, площею 1.7 кв.м,
загальною площею 57,3 кв.м, та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою підтвердження можливості
подальшої безпечної експлуатації
нежитлових будівель позивачем було
замовлено технічний висновок про стан
будівельних конструкцій нежитлової
будівлі літ. «А-1». Відповідно до
розділу «Висновки та рекомендації»
технічного висновку про стан
будівельних конструкцій на момент
огляду забезпечує несучу здатність,
достатньою для експлуатації будівлі.
Експлуатація не суперечить
будівельно-технічним, санітарним та
протипожежним нормам.

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право власності набувається
в порядку, визначеному законом. Право
власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316
Цивільного кодексу України право
власності є правом особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Він має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії
які не суперечать закону.

Згідно із статтею 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Всупереч викладеним вище нормам,
позивач не може в повній мірі здійснити
своє право щодо зазначених нежитлових
будівель, а саме позивач обмежений у
своєму праві розпоряджатися своїм
майном, оскільки право власності на
нього не зареєстроване належним чином.

Частиною 2 статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не встановлено із закону,
або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 331 Цивільного
кодексу України, право власності на
нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа яка виготовила ( створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва (
створення майна).

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного
кодексу України, житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного
кодексу України, право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визначене за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Відповідно до статті 392
Цивільного кодексу України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Положення ст. 16 Цивільного
кодексу України забезпечують
можливість захисту порушених прав та
охоронюваних інтересів, зокрема,
шляхом визнання відповідного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 Цивільного
кодексу України право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

Підставою для проведення
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно відповідно до пункту 37
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМУ № 868 від
17.10.2013 р. є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 209, 214, 215, 224, 225, 226 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст.
16, 328, 331, 375, 376, 392 Цивільного кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської
міської ради про визнання права
власності - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
нежитлову будівлю літ. "А-1", яка
представляє собою магазин, та
складається, з приміщень: 1 -
торгівельної зали, площею 41.6 кв.м, 2 -
підсобного приміщення, площею 6.4 кв.м, 3 -
коридору, площею 5.6 кв.м, 4 - сан. вузла,
площею 2.0 кв.м, 5 - підсобного приміщення,
площею 1.7 кв.м., загальною площею 57,3
кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідачем, який не приймав участі
у розгляді справи, протягом десяти днів
з дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду до
апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
заяви про перегляд заочного рішення
відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано, після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Надруковано у нарадчій кімнаті.

Головуючий - суддя: