Провадження № 2/200/1998/2014
Справа № 200/4963/14 - ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Бабушкінський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, треті
особи: Бабушкінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, ОСОБА_3;
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ПАТ
«ОТП Банк», приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, вказавши
третіми особами Бабушкінський відділ
ДВС Дніпропетровського МУЮ та ОСОБА_3,
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що 21 серпня 2007 року
між її чоловіком - ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«ОТП Банк» був укладений кредитний
договір № CL - 301/508/2007, згідно з яким
ОСОБА_3 був наданий кредит в сумі 92 428, 88
швейцарських франків строком до 21
серпня 2013 року. В забезпечення
виконання ним взятих на себе кредитних
зобов'язань, між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП
Банк» був укладений договір застави,
предметом якого є автомобіль «Lexus GS 350»,
державний номерний знак НОМЕР_1, рік
випуску - 2007, колір - чорний, кузов №
НОМЕР_2, тип - легковий. 24 грудня 2009 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 було
вчинено виконавчий напис про звернення
стягнення на вищезазначений
автомобіль. Однак позивач вважає, що
під час вчинення виконавчого напису,
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, не були
додержані норми чинного законодавства,
у зв'язку із чим вона звернулася до суду
з позовом про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню (а.с. а.с. 2 - 3).

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до вказаної заяви, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.
49).

Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк»
до судового засідання не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про
причини своєї неявки та їх поважність
суду не повідомив (а.с. а.с. 29, 34).

Відповідач: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 до
судового засідання не з'явилася, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, надала
суду заяву про розгляд справи у її
відсутність (а.с. а.с. 37 - 38, 39 - 46).

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини своєї неявки суду не
повідомили (а.с. а.с. 28, 36).

Суд розглядає справу, у відповідності
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи,
доходить наступного висновку.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 28 березня 1992 року, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданим 25
вересня 1992 року (а.с. 10).

21 серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ CL - 301/508/2007, у відповідності до якого
банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 92 428,88
швейцарських франків, строком
користування до 21 серпня 2013 року (а.с.
а.с. 4 - 7).

24 грудня 2009 року, приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 на
підставі ст. ст. 87, 88, 89 ЗУ «Про
нотаріат», згідно договору застави від
21 серпня 2007 року було вчинено
виконавчий напис у відповідності до
якого було звернуто стягнення на
рухоме майно: транспортний засіб, а
саме автомобіль марки «Lexus GS 350»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску - 2007, колір - чорний, кузов №
НОМЕР_2, тип - легковий, що належить на
праві власності ОСОБА_3 (а.с. 8).

04 лютого 2010 року державним виконавцем
Бабушкінського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого напису № 12760,
вчиненого 24 грудня 2009 року ОСОБА_2,
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу про звернення
стягнення на рухоме майно, а саме:
автомобіль марки «Lexus GS 350»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску - 2007, колір - чорний, кузов №
НОМЕР_2, тип - легковий, що належить на
праві власності ОСОБА_3 (а.с. 9).

Зазначені правовідносини регулюються
Цивільним кодексом України, Законом
України «Про нотаріат», Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» від 29.06.1999 року та
інструкцією «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України».

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

В силу п. 2 ч.1 ст. 16 ЦК України, одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України визначено,
що звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням суду,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про
нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Відповідно до інструкції «Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженої наказом
Міністерства Юстиції України, 03.03.2004
року, зокрема п. 282 встановлено, що для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» від
29.06.1999 року (далі - постанова), а саме
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами,
встановлює, що для одержання
виконавчого напису за нотаріально
посвідченими угодами, що передбачають
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди; б)
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобовязання.

Згідно п. 283 Інструкції, для вчинення
виконавчого напису стягувачем або
уповноваженим представником нотаріусу
подається заява, у якій, зокрема, має
бути зазначено: відомості про
найменування і адресу стягувача та
боржника; дата та місце народження
боржника - фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код в ЄДРПОУ для
юридичної особи;т строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню, або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо.

Заява може містити також іншу
інформацію, необхідну для вчинення
виконавчого напису.

Відповідно до п. 284 Інструкції, нотаріус
вчиняє виконавчі написи: якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років. Якщо для вимоги, за
якою видається виконавчий напис,
законом установлено інший строк
давності, виконавчий напис видається у
межах цього строку.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Строки, протягом яких може бути вчинено
виконавчий напис, обчислюються з дня,
коли у стягувача виникло право
примусового стягнення боргу.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про
заставу», звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду, на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
якщо інше не передбачене законом або
договором застави.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», цей Закон
визначає правовий режим регулювання
обтяжень рухомого майна, встановлених
з метою забезпечення виконання
зобов'язань, а також правовий режим
виникнення, оприлюднення та реалізації
інших прав юридичних і фізичних осіб
стосовно рухомого майна.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», цей закон
визначає правовий режим регулювання
обтяжень рухомого майна, встановлених
з метою забезпечення виконання
зобов'язань, а також правовий режим
виникнення, оприлюднення та реалізації
інших прав юридичних і фізичних осіб
стосовно рухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно з цим
Законом.

Статтею 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» (в редакції
чинній на момент укладання договору
застави) передбачено, обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
таких позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

3) відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

Тобто, зазначеним законом не
передбачено звернення стягнення на
предмет застави шляхом вчинення
виконавчого напису.

Отже, вимоги відповідача щодо
звернення стягнення на рухоме майно,
шляхом вчинення виконавчого напису
нотаріуса не передбачено
законодавством чинним на момент
укладання договору.

Відповідно до статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Таким чином, оцінюючи усі докази, які
були досліджені у їх сукупності,
приходжу до висновку, що заявлені
позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими, але оскільки остання
не є стороною договору застави від 21
серпня 2007 року, на підставі якого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, було
вчинено виконавчий напис,
зареєстрованого в реєстрі за № 12760, й
відповідно права позивача не порушені,
у зв'язку з чим, суд доходить висновку,
що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 50, 88 Закону України
«Про нотаріат», ст. 20 Закону України
«Про заставу», ст. ст. 1, 24, 26 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» від 29.06.1999 року,
інструкцією «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57, 60, 169, 197, 208, 209, 212 - 215,
218 Цивільного процесуального кодексу
України суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, третя
особа: Бабушкінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, ОСОБА_3;
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню - відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд міста Дніпропетровська.

Суддя
(підпис)
М.М.Бібік

З оригіналом згідно:
Є.О.
Дельфонцева

Голова Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська
І.Ю.
Литвиненко