У х в а л а

іменем україни

15 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С.,
Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «Геодинаміка-Крим», треті особи:
Головне управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації, комунальне
підприємство «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Кримське
республіканське підприємство
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації», Лучистівська
сільська рада Алуштинської міської
ради Автономної Республіки Крим, про
поділ спільного майна подружжя,
визнання свідоцтва недійсними та
вселення, за касаційними скаргами
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на заочне рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 13 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним вище позовом та,
посилаючись на те, що з 17 липня 1993 року
вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 26
березня 2009 року рішенням Залізничного
районного суду м. Сімферополя шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано. В
період шлюбу позивачка та відповідач
ОСОБА_5 за рахунок спільних коштів як
подружжя придбали наступне майно:
будівлю рекреаційного призначення
АДРЕСА_3, буд., вартістю 90 170 грн;
квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 150,6 кв. м., вартістю 2 821 943 грн;
гаражний бокс АДРЕСА_4 вартістю 249 537
грн; квартиру АДРЕСА_2 загальною площею
155,5 кв. м. вартістю 3 490 042 грн.

Відповідачем ОСОБА_5 без відома
позивача в період шлюбу були вчинені
дії, спрямовані на позбавлення
позивача майна, набутого в
період шлюбу. 26 січня 2009 року рішенням
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим» до складу учасників
товариства введені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 В
рішенні зазначено про внесення ОСОБА_4
до статутного фонду будівлі
рекреаційного призначення АДРЕСА_3, а
також квартири АДРЕСА_1,
гаражного боксу АДРЕСА_4, в рішенні
зазначено про внесення ОСОБА_5 до
статутного фонду товариства квартири
АДРЕСА_2.

Позивач не мала наміру вносити та
ніколи не вносила нерухоме майно до
статутного фонду вищевказаного
господарського товариства, підписи на
рішенні загальних зборів та актів
прийому-передачі майнових внесків від
26 січня 2009 року вона не робила.
Також позивачка не надавала згоди
чоловікові на вчинення подібних дій. В
подальшому, на вищевказане майно було
видано свідоцтва про право власності
на ім'я товариства. Про вказані дії
позивачеві стало відомо після
розірвання шлюбу з відповідачем.

За фактом підробки підпису ОСОБА_4 у
зазначених вище документах та за
фактом протиправного заволодіння
майном Подільським РУГУ МВС України в
м. Києві порушено дві кримінальні
справи. Підробка підписів позивача
підтверджується висновками судових
почеркознавчих експертиз.

Рішення загальних зборів учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «Геодинаміка-Крим» від 26
січня 2009 року постановою Вищого
Господарського суду України
від 20 квітня 2011 року визнано недійсним.
Оскільки акт прийому-передачі майнових
внесків учасників товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим», керівником якого є
відповідач ОСОБА_5, є недійсним, позивач
вважає, що недійсними є і свідоцтва про
право власності на майно, видані
товариству. На думку позивачки, вся
схема по незаконному позбавленню майна
статусу «спільної сумісної власності»
була створена та реалізована
відповідачем з метою уникнення поділу
майна. Позивачка вважає, що має право на
половину спільного майна подружжя.

Оскільки квартири є рівноцінними за
своїми споживчими якостями та
технічними характеристиками, а гараж
по суті є допоміжною річчю до квартири
АДРЕСА_1, то позивач просить визнати
право спільної сумісної власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вищезазначене
майно; в порядку поділу майна визнати
за нею право власності на 1/2 частину
будівлі рекреаційного призначення,
квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс
АДРЕСА_4, а за ОСОБА_5 визнати право
власності на 1/2 частину будівлі
рекреаційного призначення, квартиру
АДРЕСА_2; стягнути з ОСОБА_5 на її
користь грошову компенсацію різниці у
вартості частки у спільному майні в
розмірі 418 562 грн; вселити
ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Також
позивачка просить визнати недійсними
на підставі ст. ст. 203, 205, 215 ЦК
України свідоцтво про право власності
на будівлю рекреаційного призначення
АДРЕСА_3, видане 16 березня 2009 року,
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане 23 липня
2009 року, свідоцтво про право
власності на гаражний бокс АДРЕСА_4,
видане 23 липня 2009 року, свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_2,
видане 23 липня 2009 року.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від
13 травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року, позов
задоволено частково.

Визнано недійсними:

- свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_2, видане товариству з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим» 23 липня 2009 року
Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації;

- свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане товариству з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим» 23 липня 2009 року
Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації;

- свідоцтво про право власності на
гаражний бокс АДРЕСА_4, видане
товариству з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «Геодинаміка-Крим» 23 липня 2009
року Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації;

- свідоцтво про право власності на
нерухоме майно - будівлю рекреаційного
призначення АДРЕСА_3, видане 16 березня
2009 року виконавчим комітетом
Лучистівської сільської ради м. Алушта
Автономної Республіки Крим товариству
з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим».

Визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нерухоме майно:
будівлю рекреаційного призначення
АДРЕСА_3, вартістю 90 170 грн; квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 150,6 кв. м.,
вартістю 2 821 943 грн; гаражний бокс
АДРЕСА_4 вартістю 249 537 грн; квартиру
АДРЕСА_2 загальною площею 155,5 кв. м.
вартістю 3 490 042 грн.

В порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя виділено у власність
ОСОБА_4: 1/2 частину будівлі
рекреаційного призначення АДРЕСА_3;
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 150,6
кв. м.; гаражний бокс АДРЕСА_4.

В порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя виділено у власність
ОСОБА_5: 1/2 частину будівлі
рекреаційного призначення АДРЕСА_3;
квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 155,5
кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію різниці вартості
частки у спільному майні подружжя у
розмірі 209 281 грн.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і ухвалити у справі нове рішення про
відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і закрити провадження у справі в
частині позовних вимог про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим» 23 липня 2009 року
Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації, в іншій
частині справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заявники, обґрунтовуючи вимоги
касаційних скарг, посилаються на
порушення судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційних скарг правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд, з
врахуванням того, що чинною постановою
Вищого Господарського суду України від
20 квітня 2011 року рішення
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробничий центр
«Геодинаміка-Крим» від 26 січня 2009 року
в частині збільшення статутного
капіталу товариства, порядку
формування часток нових учасників у
статутному капіталі товариства, про
затвердження статуту товариства у
новій редакції та про призначення на
посаду директора товариства ОСОБА_5
визнано недійсним (а. с. 214-216 т. 2), а також
з врахуванням вимог ст. ст. 60, 65, 69-71
Сімейного Кодексу України,
ст. ст. 203, 215, 368 ЦК України, виходив з
доведеності та обґрунтованості
задоволених позовних вимог.

Матеріали справи та доводи касаційних
скарг не свідчать про порушення судами
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 13 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Висоцька В.С.,
Ткачук О.С.