АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1306/2014
Головуючий в І інстанції Кузьміна О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

2014 року квітня місяця 30 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М., Базіль
Л.В.При секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсон цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 17 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа - Друга Херсонська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту не прийняття спадщини, визнання
права власності на спадкове майно, та
внесення змін у свідоцтва про право
власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до суду з надалі
уточненим позовом про визнання
відповідача ОСОБА_7 таким, що не прийняв
спадщини, внести зміни до свідоцтв про
право на спадщину за законом,
збільшивши їх частки з 1/3 до ?
спадкового майна, виключивши ОСОБА_7 з
числа спадкоємців.

В обґрунтування зазначали, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, після якого
відкрилася спадщина на 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1.

Відповідач є власником 1/5 частини
спірної квартири, однак в ній не
проживає з 1995 року і по даний час, тому
відповідно до вимог ст.1268 ЦК не прийняв
спадщину.

Проте, державний нотаріус Другої
Херсонської державної нотаріальної
контори, видаючи їм свідоцтво про право
на спадщину за законом кожному на 1/3
частину від належної спадкодавцю
частини спадкового майна, іншу 1/3
частину залишив за відповідачем, який
на їх думку права на спадщину не має,
т.я. він спадщину не прийняв у
встановленому законом порядку.

Позивачі вважають, що зазначене є
підставою для внесення змін до виданих
нотаріусом свідоцтв про право на
спадщину за законом та збільшення їх
часток з 1/3 до ? кожному.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 17 березня 2014 року у
задоволенні вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа - Друга Херсонська
нотаріальна контора про встановлення
факту не прийняття спадщини, визнання
права власності на спадкове майно та
внесення змін у свідоцтва про право на
спадщину за законом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просила його
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_5, ОСОБА_6 апеляційну
скаргу підтримали з підстав,
викладених у ній та просили рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити їх
позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, після якого
відкрилася спадщина на 1/5 частину
квартири АДРЕСА_1.

Долученими до справи свідоцтвами про
народження та свідоцтвом про укладення
шлюбу підтверджено, що сторони згідно
ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за
законом першої черги.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відмовляючи позивачам у задоволенні їх
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно з наданими
доказами відповідач ОСОБА_7 фактично
прийняв спадщину, з заявою про відмову
від спадщини в нотаріальну контору не
звертався, окрім того, вимоги про
встановлення факту неприйняття ним
спадщини не ґрунтуються на вимогах
закону т.я. законодавством не
передбачено встановлення такого факту.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» місце
проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Реєстрації - внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

У абз.9 цієї статті вказано, що
документи, до яких вносяться відомості
про місце проживання та місце
перебування особи, - паспорт
громадянина України, тимчасове
посвідчення громадянина України,
посвідка на постійне проживання,
посвідка на тимчасове проживання,
посвідчення біженця, посвідчення
особи, яка потребує додаткового
захисту, посвідчення особи, якій надано
тимчасовий захист, довідка про
звернення за захистом в Україні.

Згідно ксерокопії паспорта ОСОБА_7 він
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1
(а.с.62).

Наданою позивачами до нотаріальної
контори довідкою від 12.05.2012 року №12/41
підтверджено, що крім них на день
смерті спадкодавця та протягом 6
місяців після його смерті в спірній
квартирі був прописаний і відповідач
(а.с.56).

Із заяви про прийняття спадщини слідує,
що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 іншим спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_9 зазначали
і відповідача ОСОБА_7 (а.с.53 і об.).

Довідкою ОСББ «Северяночка» від 09.01.2014
року також підтверджено, що членами
сім'ї позивача ОСОБА_5, яка проживає в
АДРЕСА_1, є ОСОБА_7 і ОСОБА_6 (а.с.21).

Таким чином, вищезазначеними доказами
підтверджено, що відповідач постійно
поживав на день смерті батька та
протягом 6 місяців після його смерті у
спірній квартирі і відтак, відповідно
до ст.1268 ЦК, фактично прийняв спадщину,
що залишилися після смерті ОСОБА_9

На думку колегії вказані вище докази є
допустимими і встановлені обставини не
можуть бути спростовані поясненнями
свідків, які підставно не прийняті до
уваги судом першої інстанції.

Доказів щодо іншого постійного місця
проживання відповідача позивачами не
надано, а їхні пояснення про те, що він
постійно проживає в цьому ж будинку,
але в квартирі №36 ними не підтверджено.

Пояснення апелянта про те, що
відповідач довгий час перебував на
заробітках в Росії і в тому числі на
день смерті батька не спростовує
встановленого судом першої інстанції
постійного місця проживання ОСОБА_7

За таких обставин колегія суддів
вважає, що відмовляючи позивачам у
задоволенні їх позовних вимог про
встановлення факту неприйняття
спадщини та внесення змін у свідоцтва
про право на спадщину за законом, суд
постановив законне і обґрунтоване
рішення, висновки якого не спростовані
доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук