Справа № 132/4599/13-ц Провадження №
22-ц/772/1090/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Янків Т. П.Категорія:
23Доповідач: Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої:
Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина
В.П., Стеблюк Л.П.

при секретарі:
Іщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос», за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - відділу
Держземагенства в Калинівського
районі, реєстраційної служби
Калинівського районного управління
юстиції про визнання договору оренди
землі недійсним та повернення
земельної ділянки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Калинівського районного суду від 11
лютого 2014 року,-

В с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовами до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колос», за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - відділу
Держземагенства в Калинівського
районі, реєстраційної служби
Калинівського районного управління
юстиції про визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки, посилаючись на те,
що укладений 09.02.2011 року між ними та СВК
«Колос» договір оренди земельної
ділянки не містять однієї передбаченої
ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» істотної
умови, а саме - об'єкт оренди, також
відсутні невід'ємні частини договору -
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду, акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Тому просив визнати
договір оренди землі від 09.02.2011 року
недійсним, витребувати та повернути у
власність земельну ділянку НОМЕР_1,
площею 2,9729 га, кадастровий номер
090000055, розташовану на території
Кіровської сільської ради
Калинівського району.

Рішенням Калинівського районного суду
від 11.02.2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
зазначене рішення суду скасувати ,
через порушення судом норм
матеріального права, а по справі
ухвалити нове, яким позов задовольнити
повністю, посилаючись на те, що суд
першої інстанції дійшов помилкових
висновків про те, що ним не доведено
факт порушення його прав, можливість
використання земельної ділянки без
визнання її меж в натурі та ненадання
позивачем доказів невиконання та
неналежного виконання умов договору
оренди. Суд не врахував, що укладений
між сторонами договір оренди землі та
зареєстрований у встановленому
законом порядку, суперечить сь.15 ЗУ
«Про оренду землі».

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть
участь в справі, перевіривши матеріали
справи ,рішення суду та доводи
апеляційної скарги ,колегія суддів
вважає, що скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Зі змісту ст.203 ЦК України,зокрема,ч.ч.1,3
вбачається, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам ,а волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини другої статті 792
ЦК України відносини, щодо найму
(оренди) земельної ділянки регулюються
законом.

Істотні умови договору оренди землі
встановлені статтею 15 Закону України
"Про оренду землі"(в редакції на час
укладення договору) ,якими є : об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність хоча б однієї з цих
істотних умов є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним у розумінні частини другої
статті 15 Закону України «Про оренду
землі».

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у разі його
розроблення згідно із законом (ч. 4 ст.
15 Закону України «Про оренду землі).

Суд першої інстанції встановив, що
09.02.2011 року між ОСОБА_2, як орендодавцем,
і СВК «Колос», як орендарем, було
укладено договір оренди земельної
ділянки, площею 2,9729 га, що призначена
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території Кіровської
сільської ради Калинівського району,
строком на 5 років. Даний договір
зареєстровано в установленому законом
порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
посилання позивача на відсутність
такої істотної умови договору оренди
землі, як об'єкт оренди, а саме: плану
або схеми земельної ділянки, яка
передається в оренду та акта
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), є
безпідставними, оскільки в п.2 договору
вказаний об'єкт оренди, його місце
розташування та розмір, а в матеріалах
реєстраційної справи до договору
оренди землі додана копія державного
акту на право власності на земельну
ділянку з планом меж земельної ділянки,
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, акт погодження меж
землекористування та акт приймання
передачі об'єкта оренди. При цьому, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що наявність акту виносу в
натурі меж земельної ділянки, яка
надається в оренду є обов'язковою
тільки в разі, якщо земельна ділянка
виділяється окремо, натомість земельна
ділянка позивача обробляється і
використовується в єдиному масиві з
ділянками інших співвласників
земельних паїв і відповідно
унеможливлює визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Суд вірно встановив обставини по
справі ,належним чином перевірив їх
доказами, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК
України , правильно застосував норми
матеріального права та дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову. При цьому, суд
обґрунтовано виходив з того, що за
умови наявності при договору оренди
копії державного акту на право
власності на земельну ділянку разом з
планом меж земельної ділянки,
кадастровим планом з описом меж
суміжних землевласників, актом
погодження меж землекористування,
відсутність плану або схеми земельної
ділянки, яка передається в оренду та
акта визначення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) не є підставою
для визнання договору оренди землі
недійсним.

Доводи скарги щодо помилкових
висновків суду про відсутність
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача, у зв'язку з
укладенням договору оренди, є
необґрунтованими.

Згідно правової позиції, викладеної в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2013 року № 6-94цс13, що, згідно ст.360-7 ЦПК
України, є обов'язковою для всіх судів
України, однією з обов'язкових умов
визнання договору оренди земельних
ділянок недійсними є порушення, у
зв'язку з його укладенням, прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача. Якщо за результатами
розгляду справи факту такого порушення
не встановлено, а позивач посилається
на формальне порушення закону у суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодесом.

ОСОБА_2, як орендодавець, не вказала
яким чином порушуються її права,
свободи чи інтереси і доказів цього
порушення не надала, тому доводи скарги
щодо вказаного є необґрунтованими.

Доводи скарги про те, що договір оренди
землі суперечить вимогам ст.15 ЗУ «Про
оренду землі», спростовуються текстом
даного договору, оскільки в останньому
наявні усі істотні умови договору
оренди землі, передбачені вказаною
нормою, в тому числі і об'єкт оренди
(а.с.6).

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи і вимогам закону, постановлене з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а тому
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України
,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
від 11 лютого 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: