Справа 206/8601/13-ц
Провадження 2/206/113/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"18" березня 2014 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі :

головуючого судді Сухоруков
А.О.,

при секретарі Віткалов
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

4 грудня 2013 року позивач звернулася з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом.

Позивач з урахуванням уточнених
позовних вимог обґрунтувала позов тим,
що вона є рідною дочкою ОСОБА_3 Її дід
ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5
отримали право власності по ? частці
кожного на домоволодіння по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. Після
його смерті в спадщину вступили ОСОБА_5
та ОСОБА_3, які успадкували дане
домоволодіння у розмірі ? частини.
ОСОБА_5 належало ? частини даного
домоволодіння а ОСОБА_3 1/4 частина.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, після
її смерті в спадщину вступила ОСОБА_3,
яка успадкувала спадкове майно, а саме
домоволодіння по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську. ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла ОСОБА_3, після її смерті
залишилось спадкове майно на вище
наведене домоволодіння. Позивач як
рідна донька померлої вступила в
спадщину як спадкоємець першої черги, а
30 жовтня 2013 року вона звернулася до
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори та їй було
відмовлено у видачі свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю
оригіналу правовстановлюючого
документа власності на спадкове майно.

Вказані обставини стали причиною
звернення позивача до суду про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
на домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с 59-61).

Представник позивача та позивач в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
обґрунтувавши їх з тих же підстав, що
викладені в позовній заяві, просила суд
задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлений. У справі є
достатньо доказів для її вирішення, що
у сукупності із вказаними вище
обставинами дає судові підстави для
застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст.
224, 225 ЦПК України.

Третя особа - Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора в судове
не з'явилися, надала заяву з прохання
слухати справу без її участі (а.с. 35).

Вислухавши доводи та пояснення
позивача та його представника,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав, встановлених в судовому
засіданні.

У судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3,
про що свідчить свідоцтво про
народження (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 8 грудня 1983 року
зареєстрованого в реєстрі за № 1-2092,
спадкоємцями майна ОСОБА_4 є його
дружина ОСОБА_5 та донька ОСОБА_3, яке
складається із ? частини
шлакобетонного будинку, загальною
площею 32,8 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1 який розташований на
земельній ділянці розміром 818 кв.м.,
який належить померлому на підставі
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого виконавчим комітетом
Самарської районної ради 20 лютого 1979
року (а.с.15).

Згідно довідки Комунального
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради за № 15171 від 29.11.2011 року
право власності на домоволодіння по
АДРЕСА_1, зареєстровано за гр. ОСОБА_5 ?
частка на підставі рішення Народного
суду Самарського району м.
Дніпропетровська від 14.03.80 р., а ? частка
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 8 грудня
1983 року восьмою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстром № 1-2092; а за гр. ОСОБА_3 ? частка
на підставі свідоцтво про право на
спадщину за законом, виданого 8 грудня
1983 року Восьмою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстром № 1-2092 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла, про що
свідчить свідоцтво про смерть (а.с.46).

Після її смерті фактично спадщину
прийняла ОСОБА_3 як спадкоємець першої
черги, яка на той час і згодом проживала
у домоволодінні, будучи там
зареєстрованою згідно даних домової
книги (а.с. 70-81), вступивши в управління
спадковим майном.

19 липня 2010 року ОСОБА_3 померла, про що
свідчить свідоцтво про смерть (а.с.10), не
оформивши свої спадкові права після
смерті ОСОБА_5

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії державним нотаріусом
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом у зв'язку з тим, що у
неї відсутні правовстановлюючі
документ щодо належності ОСОБА_3
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Крім
того, у неї відсутні документи, які
підтверджують факт родинних відносин
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.17).

За даними домової книги, ОСОБА_3 також
була зареєстрована у домоволодінні по
АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську, разом із
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тіє ї ж дати і місця
народження. Таким чином
підтверджуються доводи позивача щодо
родинних відносин її матері, ОСОБА_3, та
ОСОБА_5.

Як вбачається з технічного паспорту
від 19.07.1982 року, домоволодіння по
АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ
складається з наступного: А-1 - житловий
будинок, Б,Г - сарай, В - вбиральня, №1-2 -
огорода, І - мощення, №3 - водокол. (а.с.
94-97).

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими в
судовому засіданні фактичними
обставинами справи, суд доходить до
наступного.

В силу ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 Цивільного кодексу
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Положенням ст. 1222 Цивільного кодексу
України визначено, що спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини. Спадкоємцями за заповітом
можуть бути юридичні особи та інші
учасники цивільних відносин (стаття 2
цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу
України, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Змістом ст. 1261 Цивільного кодексу
України визначено, що у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

За встановленими обставинами справи,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог у заявлений позивачем спосіб.

Керуючись ст.ст. 1218, 1222, 1223, 1261
Цивільного кодексу України, ст.ст.4-8, 10,
11, 18, 57-60, 130, 208, 209, 212-215, 218, 224-225
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, на домоволодіння по
АДРЕСА_1, яке складається із наступного:
А-1 - житловий будинок загальною площею
74,6 кв. м, житловою площею 32,8 кв. м, Б,Г -
сараї, бІ - ґанок, погріб під Б, В -
вбиральня, №1-2 - огорожа, І - мощення, №3 -
водоколонка.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя А.О.
Сухоруков