У Х В А Л А

14 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик
С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Попович О.В.,

Маляренка
А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
- Карнатової Ілони Олександрівни на
рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 29 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 11 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі -
ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
06 червня 2007 року між банком та

ОСОБА_3 укладено кредитний договір -
картковий рахунок на відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30 тис. грн, які
боржником використовуються для
розрахунків за товари, послуги, зняття
готівки. За умовам договору боржник
здійснює погашення заборгованості
щомісяця. Станом на 1 лютого 2013 року
боржник не виконує зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 1 210, 14 грн, яка
складається з простроченого тіла
кредиту 985, 14 грн, комісії 225 грн.

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від

29 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 11 листопада 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивач звернувся
до суду після спливу строку позовної
давності, оскільки у справах про
повернення споживчого кредиту позовна
давність застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі та
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Проте з таким висновком судів
погодитися не можна.

Судом встановлено, що 06 червня 2007 року
між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк»
укладено кредит у вигляді надання
кредитної платіжної картки на суму 30
тис. грн. із лімітом розрахунку в сумі
1500 грн. Також установлено, і це не
заперечується сторонами, що банк
самостійно змінює розмір кредитної
лінії. Кожна наступна кредитна лінії
надається після спливу строку
попередньої на умовах, погоджених
сторонами у цьому договорі, та не
потребує додаткових угод. За умовами
договору, ОСОБА_3 здійснює погашення
частини суми заборгованості щомісяця.
Строком погашення заборгованості за
кредитною лінією є 15 число кожного
місяця. Останній платіж проведено
ОСОБА_3 17 вересня 2008 року.

Станом на 5 лютого 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 1 210, 14
грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Ухвалюючи рішення, суди не врахували,
що заборона кредитодавцю вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
26 вересня 2012 року № 6-126цс13, яка згідно
зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

За таких обставин судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» - Карнатової Ілони
Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 29 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 11 листопада 2013 року
скасувати.

Справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

А.В.
Маляренко

О.В.
Попович

О.В.
Ступак