Справа № 136/1092/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" червня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Росошанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Липовецького
районного суду Вінницької області із
позовом до Росошанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, який
обгрунтувала наступним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, яка
відповідно до заповіту від 03 березня 1998
року заповіла йому житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Спадщину він, ОСОБА_1, прийняв, за
рішенням суду, яким йому було визначено
додатковий строк для прийняття
спадщини. Однак при оформленні своїх
спадкових прав, нотаріусом йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на даний житловий
будинок за заповітом, оскільки у
заповіті не вказана точна адреса
даного будинку. Ураховуючи те, що
порушуються його права на реалізацію
спадкових прав, а іншого порядку, а ніж
судового, чинним законодавством не
передбачено, просив суд визнати за ним,
ОСОБА_1, право власності в порядку
спадкування за заповітом на житловий
будинок з господарськими будівлями та
земельну ділянку, на якій розташований
об'єкт нерухомості.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явились, однак
позивач надав суду через канцелярію
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, просив позов задовольнити
у повному обсязі.

Представник відповідача -
Росошанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області в судове засідання не з'явився,
хоча про день та час розгляду справи по
суті був оповіщений в установленому
законом порядку, клопотання про
відкладення розгляду справи за
наявності поважних причин, чи розгляду
справи у його відсутності до суду не
направив.

Взявши до уваги те, що позивач
скористався своїми правами, що
передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, та
визнавши неявку представника
неповажною, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи, а тому
проводить його в даному судовому
засіданні на підставі наявних у справі
доказів.

Вивчивши та дослідивши усі зібрані по
справі докази та, давши їм оцінку в
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини, що є предметом спору
регулюються Книгою Шостою „Спадкове
право" Цивільного кодексу України 2004
року, оскільки спадщина відкрилась
після 1 січня 2004 року.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_2, про що в Книзі
реєстрації смертей було зроблено
актовий запис №27 та видано свідоцтво
про смерть серія НОМЕР_1.

Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

За життя ОСОБА_2 03 березня 1998 року на
випадок своєї смерті зробила особисте
розпорядження, відповідно до якого
заповіла своєму племіннику, позивачу
по справі ОСОБА_1, належний їй на праві
особистої власності житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташований за адресою: Вінницька
область, Липовецький район, село
Росоша. Вказаний заповіт був
посвідчений секретарем виконкому
Росошанської сільської Ради народних
депутатів 03.03.1998 року та зареєстрований
в реєстрі за №5. Згідно відомостей
сільської ради станом на 13.02.2014 року
заповіт спадкодавцем не був змінений
чи скасований.

За правилами ч.5 ст.1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

На виконання роз'яснень, що наведені у
п.24 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7
"Про судову практику у справах про
спадкування", судом було витребувано
матеріали Спадкової справи до майна
померлої ОСОБА_2, відповідно до яких
встановлено, що своїм правом на
прийняття спадщини за заповітом
скористався позивач, якому за рішенням
суду від 29.01.2014 року було визначено
додатковий строк для прийняття
спадщини. Як убачається із довідки
виданої виконавчим комітетом
Росошанської сільської ради від 13.02.2014
року за №130, ОСОБА_2 проживала одиноко в
житловому будинку за АДРЕСА_1

Отже, матеріали Спадкової справи
вказують на відсутність інших
спадкоємців на майно померлої ОСОБА_2
як за законом так і на будь яке інше
майно не охоплене заповітом - за
заповітом, відтак позивач є єдиним
спадкоємцем.

Однак як убачається із постанови
державного нотаріуса Липовецької
державної нотаріальної контори від
18.03.2014 року, позивачеві було відмовлено
у вчиненні нотаріальної дії та видачі
на його ім'я свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та
земельну ділянку, яка розташована в
АДРЕСА_1 які належали померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, так як зі
змісту заповіту не зрозуміло, який саме
житловий будинок заповідала ОСОБА_2 та
чи заповідала земельну ділянку біля
житлового будинку і у ситуації, яка
склалась необхідно збирати докази та
давати їм оцінку, що не входить до
компетенції нотаріату.

Як свідчать зібрані у справі докази,
померла ОСОБА_2 була власницею
житлового будинку, що розташований в
АДРЕСА_1, що доведено свідоцтвом про
право особистої власності на
домоволодіння, яке було видане 11 жовтня
1989 року виконкомом Росошанської
сільської ради Липовецького району
Вінницької області на основі рішення
виконкому Липовецької районної Ради
народних депутатів за №131 від 30.05.1985
року та рішення виконкому Щасливської
сільської Ради народних депутатів за
№27 від 07.08.1987 року. Згідно довідки
виконкому Росошанської сільської ради
від 23.04.2014 року за №344, у власності
ОСОБА_2 був лише один житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1. Факт належності
житлового будинку саме померлій ОСОБА_2
доведено також технічним паспортом на
житловий будинок. Відповідно до
довідки вищевказаного органу
місцевого самоврядування від 24.04.2014
року за №02-22/73, ОСОБА_2 мала у власності
земельну ділянку, яка їй належала
згідно Державного акта на право
приватної власності на землю серія ВН
№08785, яка розташована біля житлового
будинку по АДРЕСА_1 В підтвердження
факту наявності у спадкодавця на праві
приватної власності земельної
ділянки, позивачем також надано Витяг з
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель від 29.04.2014 року
Відділу Держземагенства у
Липовецькому районі та Державний акт
про право власності на землю, де
констатовано, що ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки площею 0.1519 гектарів
в межах згідно з планом, що розташована
по АДРЕСА_1, цільове призначення якої -
для обслуговування житлового будинку
та ведення особистого селянського
господарства.

Зі змісту ст.1216, 1217, 1218 ЦК України,
слідує, що спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Статтею 1225 ЦК України, законодавцем
визначено, що право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.
До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, яка
необхідна для їх обслуговування, якщо
інший її розмір не визначений
заповітом.

Наведене узгоджується із приписами ст.
120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Крім того, відповідно до п.10 Постанови
Пленуму ВСУ "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30.05.2008 року
№ 7, - право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (із
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Також згідно п.10 даної постанови
Пленуму ВСУ, при переході до
спадкоємців права власності на
житловий будинок, інші будівлі та
споруди до них переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, і така земельна
ділянка переходить у власність або
користування спадкоємців, якщо її було
надано в установленому порядку, в
межах, визначених при наданні, за умови,
що спадкодавець не складав заповіту
щодо розпорядження земельною ділянкою,
належною йому на праві власності.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з
підстав припинення права власності є
смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4
ст. 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
"Про судову практику у справі про
спадкування" роз'яснено, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

За наведених обставин та у контексті
приведених правових норм регулювання
предмета спору, судом з'ясовано, що при
житті померла ОСОБА_2 мала у власності
житловий будинок, який заповіла
позивачеві та земельну ділянку, на якій
розташований об'єкт нерухомості, яка не
була охоплена заповітом та окремий
заповіт щодо розпорядження такою
земельною ділянкою відсутній. Позивач
спадщину прийняв згідно норм чинного
законодавства, тому вона йому належить
з часу відкриття, відтак позивачем
доведено належними та допустимими
доказами факт порушення його прав на
спадкування, які, у даному випадку,
підлягають захисту судом, у спосіб, що
передбачений нормами ст.16 ЦК України,
шляхом визнання за ним права власності
в порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок, визнання права
власності на земельну ділянку та
винесення рішення про задоволення
позову у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 16, 377, 392, 1217 - 1223, 1225, 1268
-1270 ЦК України, ст. 120 ЗК України,
постановою ПВСУ за №7 від 30.05.2008 року,
керуючись ст. ст. 10, 60, 158, 208-209, 212 - 215
ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності за
заповітом посвідченим 03.03.1998 року
секретарем виконавчого комітету
Росошанської сільської ради народних
депутатів та зареєстрованого в реєстрі
за №5, на житловий будинок з усіма
господарськими будівлями, а саме:
житловий будинок А, загальною площею 54,2
кв.м. та житловою площею 22,7 кв.м.,
веранда - а, сарай - Б, сарай - В, сарай - в,
погріб - Г, сарай - Д, убиральня - Е,
споруди, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Росоша
Липовецького району Вінницької
області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,1519 га, цільове
призначення - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
нормативна грошова оцінка землі - 17 466,14
грн., яка розташована в АДРЕСА_1,
Липовецького району Вінницької
області, яка належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Росоша
Липовецького району Вінницької
області ОСОБА_2 згідно Державного акта
на право власності на земельну ділянку
серія ВН №08785, зареєстрованого в книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за
порядковим номером № 288 на підставі
рішення 9 сесії 22 скликання
Росошанської сільської Ради народних
депутатів від 14.11.1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко