Справа № 524/369/13- ц
Провадження № 2/524/4/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13.06.2014 року Автозаводський районний суд
м. Кременчука Полтавської області у
складі:

Головуючої судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Власовій М.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за об»єднаними в одне
провадження

позовною заявою Публічного
Акціонерного товариства «Державний
Ощадний банк України» (далі по тексту
Банк) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення, і

зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 в
інтересах малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до Публічного
Акціонерного товариства «Державний
Ощадний банк України», третя особа
виконком Автозаводської районної ради
у м. Кременчуці, про визнання
іпотечного договору недійсним,-

В С Т А Н О
В И В :

У січні 2013 року ПАТ «Державний Ощадний
банк України» (далі по тексту рішення -
Банк) звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по кредиту шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення із квартири. Уточнивши
позовні вимоги (т.2, а.с.73-75), Банк просив
стягнути з відповідачів
заборгованість в загальній сумі 237 556,92
грн. шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 і
продажу її на прилюдних торгах;
виселити відповідачів та всіх інших
осіб, якщо такі проживають у спірній
квартирі, без надання їм іншого
житлового приміщення та зняти їх з
реєстраційного обліку.

У квітні 2014 року ОСОБА_4, діючи в
інтересах своєї малолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, заявила позов до
Банку та просила суд визнати недійсним
іпотечний договір від 25 грудня 2007 року,
укладений між ОСОБА_7 та ВАТ «Державний
Ощадний банк України», таким чином
захистивши право її доньки на
користування спірною квартирою (т.2,
а.с.69-72).

Ухвалою суду від 28 квітня 2014 року
позови об»єднані в одне провадження
(т.2, а.с.89).

Представники Банку, посилаючись на
умови укладеного із ОСОБА_3 договору
про іпотечний кредит та умови
укладеного із ОСОБА_7 іпотечного
договору, просили суд вимоги Банку
задовольнити. Зазначали, що
відповідачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки і
забезпечує виконання ОСОБА_3
зобов»язань по кредитному договору.

Представники зазначали, що на момент
укладення іпотечного договору
малолітня ОСОБА_6 в спірній квартирі не
проживала і не була зареєстрована, що
підтверджувалось відповідними
документами. На їх думку, права дитини
на користування спірною квартирою не
були порушені, тому у задоволенні
зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги Банку
не визнала, зустрічні вимоги ОСОБА_4
підтримала. Суду пояснила, що іпотечний
кредит із Банком уклала 25 грудня 2007
року на прохання свого чоловіка ОСОБА_7,
який фактично і отримав від Банку 300 000
грн. позики. Не погодилась із
розрахунком заборгованості, наданим
Банком, та стверджувала, що її
малолітня онука ОСОБА_6 на день
укладення іпотечного договору
проживала та була зареєстрована у
спірній квартирі.

ОСОБА_4 заперечувала проти позову Банку
та підтримувала свій зустрічний позов,
пояснюючи, що її донька ОСОБА_6, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, від
народження проживає у спірній квартирі
і зареєстрована у ній із квітня 2007 року,
що підтверджується довідкою УДМС, а
також довідкою КГЖЕП «Центральне», яка
надавалася їй у квітні 2007 року для
Управління праці та соціального
захисту населення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з»явився. Про розгляд справи
повідомлявся належним чином.

Треті особи - Управління державної
міграційної служби та виконком
Автозаводської районної ради, як орган
опіки та піклування, своїх
представників в судове засідання не
направили, про розгляд справи
повідомлялись належним чином.

Приватний нотаріус Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
залучений до участі у справі як третя
особа ухвалою суду від 28 квітня 2014 року
(т.2, а.с.89), пояснив, що посвідчуючи
іпотечний договір, він перевірив,чи
мають право користування спірною
квартирою діти. Згідно довідки КГЖЕП
«Центральне» та заяви іпотекодавця
ОСОБА_7 діти у квартирі не були
зареєстровані та не проживали (т.2,
а.с.110-112).

Суд, вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши надані
ними докази, встановив такі фактичні
обставини справи:

25 грудня 2007 року ВАТ «Державний Ощадний
банк України», правонаступником якого
є ПАТ «Державний Ощадний банк України»,
та позичальник ОСОБА_3 уклали договір
про іпотечний кредит № 6391, відповідно
до якого ОСОБА_3 зобов»язалася
прийняти, належним чином використати
та повернути Банку кредит в сумі 300 000
грн., сплативши 15,5 відсотків річних.
Термін остаточного погашення кредиту -
не пізніше 24 грудня 2017 року.

25 грудня 2007 року ОСОБА_7, як майновий
поручитель, передав Банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення
належного виконання зобов»язань
позичальником ОСОБА_3 Заставлена
квартира складається з чотирьох
житлових кімнат та підсобних приміщень
загальною площею 85,0 кв.м.

Приватному нотаріусу ОСОБА_8, який
посвідчував іпотечний договір, була
надана довідка КГЖЕП «Центральне» № 3072
від 21 грудня 2007 року (т.2, а.с. 110), згідно
якої у спірній квартирі була
зареєстрована доросла донька
іпотекодавця ОСОБА_4. Окрім того, ОСОБА_7
своєю заявою від 25 грудня 2007 року
засвідчив, що неповнолітні (малолітні)
діти в квартирі не проживають, права
користування цією квартирою у таких
осіб немає (т.2, а.с. 111).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер. В даний
час спірна квартира належить: ОСОБА_3 -
1/2 частка на підставі свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя та 1/6 частка на підставі
свідоцтва про право на спадщину; дочці
померлого ОСОБА_4 - 1/6 частка на підставі
свідоцтва про право на спадщину; сину
померлого ОСОБА_5 - 1/6 частка на
підставі свідоцтва про право на
спадщину (т.1, а.с. 38).

У зв»язку з невиконанням позичальником
своїх зобов»язань по договору про
іпотечний кредит виникла
заборгованість, яка згідно з
розрахунками Банку станом на 27 травня
2013 року становить 237 556,92 грн., з яких
строкова заборгованість по кредиту - 182
379,98 грн., прострочена заборгованість по
кредиту - 23 936,43 грн., строкова
заборгованість по відсоткам - 2 398,43 грн.,
прострочена заборгованість по
відсоткам - 24 829,98 грн., пеня за
несвоєчасну сплату процентів по
кредиту - 4 012,10 грн.

За клопотанням відповідачки ОСОБА_3,
яка оспорювала правильність
розрахунку заборгованості, ухвалою
суду від 19 вересня 2013 року (т.1, а.с. 198) у
справі була призначена судова
економічна експертиза. Згідно висновку
№ 1167 від 20 лютого 2014 року судової
економічної експертизи, проведеної
експертом Полтавського відділення
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. засл.
проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_10 (т.1, а.с.
214-224), розрахунок заборгованості ОСОБА_3
по сплаті процентів за кредит та
погашення основної суми боргу не
відповідає умовам укладеного між
вказаними сторонами кредитного
договору та розрахунковим документам
щодо видачі та погашення кредиту за цим
кредитним договором. Станом на 27 травня
2013 року залишок заборгованості за
основною сумою кредиту та процентами
становить 225 557,45 грн.ё з яких залишок
основного боргу - 203 413,89 грн., в тому
числі непростроченого - 179 691,32 грн.,
простроченого - 23 721,57 грн.; залишок
відсотків - 22 144,56 грн., в тому числі
прострочених - 22 144,56 грн.

Судовий експерт ОСОБА_10 в судовому
засіданні роз'яснила та підтвердила
свій висновок. Зокрема, експерт
пояснила, що відносно невелика різниця
у розрахунках виникла внаслідок
зарахування Банком частини достроково
сплачених позичальником грошових
коштів на погашення заборгованості за
кредитом на рахунок 3600 (доходи
майбутніх періодів), а не на погашення
основної суми кредиту, як передбачено
пунктом 3.3 Договору про іпотечний
кредит.

14 грудня 2012 року Банк вручив
відповідачам вимоги про звільнення
квартири протягом одного місяця з
моменту отримання вимоги (т.1, а.с.35-37).

Перевіряючи аргументи Банку про
відсутність у момент укладення
іпотечного договору у неповнолітніх
осіб прав на спірну квартиру та
пояснення ОСОБА_4 про зворотнє, суд
витребував за клопотанням сторін від
ТОВ «Житлорембудсервіс» (КГЖЕП
«Центральне», яке раніше видавало
довідки про склад сім»ї та реєстрацію
осіб у спірній квартирі для укладення
договору іпотеки, ліквідовано) та від
Управління ДМС відомості про осіб, які
проживали та були зареєстровані у
спірній квартирі (т.1, а.с.152, та т.2, а.с.90)
на момент укладення іпотечного
договору. Суд отримав суперечливі дані:
так, згідно копії поквартирної картки
форми «Б» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрована у спірній квартирі з 8
липня 2010 року. Проте Автозаводський
районний відділ у м. Кременчуці УДМС
України в Полтавській області
повідомив суду, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
разом із матір»ю ОСОБА_4 зареєстрована
з 28 квітня 2007 року за адресою: АДРЕСА_1
(т.2, а.с.129). Факт того, що станом на день
укладення іпотечного договору
малолітня ОСОБА_11 значилася
зареєстрованою в спірній квартирі,
підтверджується також довідкою КГЖЕП
«Центральне», яку ОСОБА_4 надала до
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Автозаводської районної ради м.
Кременчука при оформленні
матеріальної допомоги (т.2, а.с. 96-97).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Особливості
регулювання відносин за договором про
надання споживчого кредиту
встановлені законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Стаття 177 Сімейного кодексу України
передбачає, що батьки малолітньої
дитини не мають права без дозволу
органу опіки та піклування вчиняти
такі правочини щодо її майнових прав:
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини.
Батьки мають право дати згоду на
вчинення неповнолітньою дитиною
правочинів, передбачених частиною
другою цієї статті, лише з дозволу
органу опіки та піклування. Дозвіл на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини надається органом опіки
та піклування після перевірки, що
проводиться протягом одного місяця, і
лише в разі гарантування збереження
права дитини на житло.

Стаття 17 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачає, що батьки або
особи, які їх замінюють, не мають права
без дозволу органів опіки і піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися від
належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Вищий Спеціалізований Суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у Постанові № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз»яснив, що суди повинні виходити із
того, чи мала дитина право власності на
предмет іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Положення статті 12 Закону України від 2
червня 2005 року № 2623-ІУ «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», яка
вимагає попередньої згоди органу опіки
і піклування для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право користування якими мають
безпритульні діти, діє з 1 січня 2006 року
і на договори, укладені до цієї дати, не
поширюється (стаття 58 Конституції
України).

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси... Довідка про реєстрацію місця
проживання або місця перебування -
документ, який видається органом
реєстрації особі за її вимогою та
підтверджує реєстрацію місця
проживання або місця перебування
особи. Стаття 11 цього Закону
встановлює, що реєстрація місця
проживання та місця перебування осіб
здійснюється органом реєстрації. Отже,
належним доказом, який підтверджує, де
проживала малолітня ОСОБА_6 на час
укладення договору іпотеки в спірній
квартирі, є інформація, надана
Автозаводським районним відділом м.
Кременчука УДМС України в Полтавській
області (т.2, а.с. 129).

Факт проживання та реєстрації
малолітньої дитини у спірній квартирі
був прихований іпотекодавцем ОСОБА_7
від Банку та приватного нотаріуса, а
також не був відображений у довідці
КГЖЕП «Центральний» від 21 грудня 2007
року (т.2, а.с.110-112).

Договір іпотеки був укладений без
попереднього дозволу органу опіки та
піклування, що порушило права дитини і
є підставою для визнання договору
іпотеки недійсним. Відповідно не
підлягають задоволенню позовні вимоги
Банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та
про виселення відповідачів із квартири
без надання їм іншого житла.

Водночас, підлягають до часткового
задоволення позовні вимоги Банку до
ОСОБА_3 про стягнення з неї
заборгованості за договором про
іпотечний кредит. Вирішуючи спір в
частині розміру заборгованості, яка
виникла станом на 27 травня 2013 року, суд
виходить із висновку судової
економічної експертизи про те, що
залишок заборгованості за основною
сумою кредиту та процентами становить
225 557,45 грн.ё з яких залишок основного
боргу - 203 413,89 грн., в тому числі
непростроченого - 179 691,32 грн.,
простроченого - 23 721,57 грн.; залишок
відсотків - 22 144,56 грн., в тому числі
прострочених - 22 144,56 грн. З ОСОБА_3 на
користь Банку слід стягнути також 4 012,10
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів по кредиту, а всього
стягненню з неї підлягають 229 569,55 грн.

Судові витрати, понесені сторонами, суд
розподіляє у відповідності до статті 88
ЦПК України. З Банку на користь ОСОБА_4
слід стягнути 243,60 грн. сплаченого нею
судового збору, з ОСОБА_3 на користь
Банку - судовий збір в сумі 2410,39 грн.
(2295,69 + 114,70).

На підставі викладеного, відповідно до
статей 215-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И
В :

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до
Публічного Акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» про
визнання іпотечного договору
недійсним - задовольнити.

Іпотечний договір від 25 грудня 2007 року,
укладений між іпотекодержателем ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
іпотекодавцем-майновим поручителем
ОСОБА_7, визнати недійсним.

Позовну заяву Публічного Акціонерного
товариства «Державний Ощадний банк
України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення -
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
Публічного Акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України»
заборгованість по договору про
іпотечний кредит №6391 від 25 грудня 2007
року в сумі 229 569,55 грн., розраховану
станом на 27 травня 2013 року.

У задоволенні позовних вимог
Публічного Акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 та про виселення ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб із
зазначеної квартири без надання їм
іншого житла із зняттям з
реєстраційного обліку за цією адресою -
відмовити.

Стягнути із Публічного Акціонерного
товариства «Державний Ощадний банк
України» на користь ОСОБА_4 понесені
неї судові витрати в сумі 243,60 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
Публічного Акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України»
понесені судові витрати в сумі 2 410,39
грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя