СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
їх представника ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 23 січня 2014р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5

про поділ квартири,

встановила:

у квітні 2012р. позивачі звернулися до
суду з позовом про поділ квартири
АДРЕСА_1, виділивши їм у натурі Ѕ
частину квартири, а іншу Ѕ частину
квартири - відповідачам.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивачі зазначали, що спірна квартира
належить сторонам відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 1 червня 1993р. кожному по ј частині.
Квартира знаходиться на першому
поверсі і у 1991р. її власниками був
зроблений додатковий окремий вихід з
квартири у двір, а у 1998р. зроблено
перепланування квартири.

Позивачі стверджували, що
відповідачі у квартирі не проживають,
відповідач ОСОБА_4 заселив у квартиру
свою дружину ОСОБА_6 та їх дочку з двома
неповнолітніми дітьми та
співмешканцем, що створює нестерпні
умови для сумісного проживання у
квартирі.

Рішенням суду від 23 січня 2014р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивачі та їх представник просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Апелянти посилаються на неповне
з'ясування судом обставин справи,
оскільки відповідачі у квартирі не
проживають, не сплачують за її
утримання, тому їх права виділом частки
позивачів у натурі порушенні не будуть.
Також апелянти вважають, що виділ їх
частки у натурі можливий, що зазначено
у висновку судової експертизи, однак,
даний висновок не було враховано судом,
а також не враховано, що у 1992р. у
квартирі був влаштований другий вихід.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянтів ОСОБА_3, який підтримав
апеляційну скаргу, пояснення
відповідача ОСОБА_4 та представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_7, які
заперечували проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не піддягає
з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право власності на
житло від 1 червня 1993р. сторони у рівних
частках є власниками квартири АДРЕСА_1

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/3850/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Гайдук С.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.АДРЕСА_1

- 2 -

Відповідно до технічного
паспорту на квартиру та плану квартири
вона знаходиться на першому поверсі
чотирьохповерхового будинку і станом
на 1993р. складалася з трьох житлових
кімнат, площею 10,3кв.м.; 15,7кв.м. та 19,6кв.м.,
та загальною площею 86, 8кв.м. (с.с.8).

У 1991р. мешканцями квартири
самочинно влаштований другий вихід із
квартири, а у 1998р. у квартирі здійснено
самочинне перепланування з демонтажем
і влаштуванням перегородок, зі зміною
площі та конфігурації житлових
приміщень, і влаштуванням другого
виходу з квартири. Факт перепланування
відображено й зафіксовано Київським
міським БТІ у технічному паспорті
квартири станом на 7 грудня 2006р. (с.с.9).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх безпідставності та
необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Частиною першою статті 364 ЦК України
передбачено право співвласника на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі
спільного майна - це перехід частини
цього майна у власність учасника
спільної власності пропорційно його
частки в праві спільної власності й
припинення для цієї особи права на
частку у спільному майні.

Ураховуючи те, що після виділу частки
зі спільного нерухомого майна в
порядку статті 364 ЦК України право
спільної часткової власності
припиняється, при виділі частки із
спільного нерухомого майна власнику,
що виділяється, та власнику (власникам),
що залишаються, має бути виділена
окрема площа, яка повинна бути
ізольованою від приміщення іншого
(інших) співвласників, мати окремий
вихід, окрему систему
життєзабезпечення (водопостачання,
водовідведення, опалення тощо), тобто
складати окремий об'єкт нерухомого
майна в розумінні статті 181 ЦК України
та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту
нерухомого майна реєстраційного
номера, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію
об'єктів нерухомого майна для
реєстрації прав на них».

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 27
серпня 2013р., яка проведена Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, з технічної точки зору
поділити квартиру АДРЕСА_1 на дві
окремі, рівні за площею квартири,
можливо. Також експертом наданий
варіант поділу квартири.

Проте, запропонований варіант поділу
квартири передбачає виділення
відповідачам однієї житлової кімнати,
і не враховує, що кожному відповідачу
належить ј частина спірної квартири.

Крім того, висновок експерта не містить
даних про можливість влаштування
окремого водопостачання та
каналізації у санвузлі, який
пропонується влаштувати у приміщенні
№ 11 (с.с.104).

Також експертом не зроблений аналіз
відповідності нормам ДБН влаштування
окремих виходів з квартир, які
самочинно влаштовані у спірній
квартирі мешканцями, і які експерт
пропонує залишити у результаті поділу.

Доводи апелянтів про те, що
запропонований експертом варіант
поділу квартири не порушує прав
відповідачів, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
відповідачам пропонується у
користування одна житлова кімната,
проти чого вони категорично
заперечують, а враховуючи, що квартира
мала три житлові кімнати,
запропонованим поділом порушуються
права відповідачів на користування
кожним окремою житловою кімнатою.

Статтею 152 ЖК України визначено,
що переобладнання і перепланування
жилого

- 3 -

будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Проте, до участі у розгляді даної
справи не були залучені ні районна
державна адміністрація, ні державна
архітектурно-будівельна інспекція у м.
Києві, а суду не надано доказів
погодження поділу квартири з даними
установами.

Посилання апелянтів на те, що
відповідачі у квартирі не проживають,
не сплачують за її утримання, не може
бути підставою для задоволення позову
про поділ квартири у натурі, так як це
не передбачено нормами матеріального
права.

При цьому, порядок утримання
власності та користування нею
визначений нормами чинного
законодавства, і у разі порушення
відповідачами даних норм та не
виконання обов'язку утримувати свою
власність, позивачі не позбавлені
можливості вирішити дане питання у
визначений законом спосіб.

Судом при ухваленні рішення
повно встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права, не допущено
порушень норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
представника ОСОБА_3 відхилити, рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 23 січня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: