Головуючий суду 1 інстанції - Осіпенко
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 1207/3893/12
Провадження № 22ц/782/44/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого : Луганської В.М.

суддів: Яреська А.В., Борисова Є.А.

за участю секретаря: Веселова
С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 08 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, МКП «Центрожилком»,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_8 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири, в
обґрунтування якого вказав, що 02.02.2012
року у квартирі відповідача, яка
знаходиться поверхом вище, внаслідок
прориву чугунного радіатора його
квартира була затоплена гарячою водою.
Зі слів мешканця квартири АДРЕСА_2
аварійний радіатор було встановлено
без погодження з організацією, яка
обслуговує будинок. Через залиття його
квартири було ушкоджено шпалери,
фарба, лінолеум, меблі- шафа. В
добровільному порядку відповідач не
бажає відшкодувати завдану залиттям
квартири шкоду. Під час судового
розгляду позивач уточнив позовні
вимоги та просив суд стягнути з
відповідача на його користь
матеріальні збитки в сумі 8 693 грн.,
моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. та
судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 грудня 2012 року було
залучено до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4.
ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Луганська від 04 березня 2013 року було
замінено первісного відповідача
ОСОБА_8 належним відповідачем - ОСОБА_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Луганська від 26 червня 2013 року було
замінено третю особу з ПП
„Луганьбудсервіс" на МКП
„Центрожилком".

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 08 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено
частково. Суд стягнув на користь
позивача з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у
розмірі 8 693 грн.. у відшкодування
моральної шкоди - 1 000 грн.. судові
витрати у суму 214, 60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала апеляційну скаргу,
посилаючись на обставини, викладені в
апеляційній скарзі.

Позивач, треті особи в судове засідання
не з'явилися, про місце та час судового
засідання повідомлені належним чином,
у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач
є основним квартиронаймачем квартири
АДРЕСА_2.

Відповідно до акту залиття від 06.02.2012
року, 02.02.2012 року сталося залиття
квартири позивача, внаслідок пориву
четвертої секції чугунного радіатора в
квартирі АДРЕСА_2.

Згідно до вказаного акту було
встановлено в квартирі позивача
залиття: в спальні - стеля - шпалери 8.7
кв.м., стіни - шпалери - 30.55 кв.м., підлога -
лінолеум -видно сліди здуття - 8.7 кв.м.,
коридор - побілка - 5.9 кв.м., стіни - обої --
29.5 кв.м., кладова - стеля - побілка - 6.1
кв.м., стіни - обої- 29.68 кв.м.

Згідно локального кошторису № 2-1-1
вартість відновлюваних робіт
квартири за адресою: АДРЕСА_1 складає 8693
грн.

Також суд виходив із того, що
відповідач не оспорює факт аварії, яка
відбулася у її квартирі, але оспорює
наявність її вини в залитті. Суд не
прийняв до уваги посилання відповідача
про те, що залиття квартири позивача
відбулося не з її вини, оскільки її
доводи спростовуються матеріалами
справи, ніяких доказів на
підтвердження своїх доводів
відповідач не надав, клопотань про
проведення експертиз не заявляв. Тому
суд першої інстанції, приймаючи до
уваги вказані обставини з посиланням
на ст. 1166 ЦК України , дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача
матеріальних збитків завданих
залиттям квартири в сумі 8 693 грн. грн.

Вказані обставини та висновки суду
першої інстанції підтверджуються
матеріалами справи та відповідають
вимогам закону, зазначеному в тексті
оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що залиття квартири позивача
сталося не з вини апелянта, а з вини ПП
„Луганьбудсервіс" не заслуговують
уваги, виходячи з
наступного.Відповідно до ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини. Якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди. Системний аналіз
зазначених норм права свідчить, що саме
на відповідача покладено обов'язок
доведення відсутності його вини в
завданні шкоди позивачу.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою КМУ №45 від
24.01.2006 року, наймач квартири
зобов'язаний, зокрема, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання, не
допускати виконання робіт та інших дій,
що викликають псування приміщень,
приладів та обладнання будинку,
порушують умови проживання громадян.

Тобто, наймач квартири зобов'язаний
забезпечувати належний контроль за
станом технічного обладнання,
встановленого у належній йому квартирі
та запобігати можливим пошкодженням
технічного обладнання, які можуть
призвести до спричинення шкоди іншим
власникам жилих приміщень.

Відповідно до ст.177 ЖК України
громадяни зобов'язані забезпечувати
схоронність жилих приміщень, бережно
ставитися до санітарно-технічного та
іншого обладнання, до об'єктів
благоустрою, додержувати правил
утримання жилого будинку і придомової
території, правил пожежної безпеки,
додержувати чистоти і порядку в
під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових
клітках та в інших місцях загального
користування.

Відповідно до п.п.8, 9 ч.3 ст. 20 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний:
дотримуватися вимог житлового та
містобудівного законодавства щодо
здійснення ремонту чи реконструкції
приміщень або їх частин, не допускати
порушення законних прав та інтересів
інших учасників відносин у сфері
житлово-комунальних послуг; своєчасно
проводити підготовку жилого будинку,
помешкання (в якому він проживає або
яке належить йому на праві власності)
та його технічного обладнання до
експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно п. 14 Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року,
внутрішньо будинковою системою
гарячого, холодного водопостачання
та централізованого опалення є
система від зовнішньої стіни будинку
(крім транзитних трубопроводів) до
першої запірної арматури на
відгалуженні від стояка або (у разі
її відсутності) трійника (врізки)
включно, що знаходиться у квартирі
споживача (житлового приміщення у
гуртожитку), нежитлового приміщення у
житловому будинку (гуртожитку).

ПП «Луганьбудсервіс» зобов'язано
обслуговувати тільки внутрішні
будинкові системи центрального
опалення в відповідності до Рішення
виконавчого комітету Луганської
міської ради № 203 від 20.06.2008 року. Межа
між внутрибудинковою системою
опалення та внутриквартирною системою
визначається трійником на стояку
згідно п. 13 Порядку формування тарифів
на послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій. Все. що
знаходиться після трійника в квартирі,
в тому числі і радіатор є
внутриквартирною системою, за
технічний стан якої відповідає наймач
квартири.

Із акту про залиття квартири
вбачається, що причиною залиття, що
трапилося є порив четвертої секції
чугунного радіатора, який було
встановлено самостійно мешканцями
квартири. Апелянтом не надано суду
жодного доказу на підтвердження того,
що його вина в залитті квартири
відсутня.

Не заслуговують уваги доводи
апеляційної скарги в частині того, що
розмір матеріальної шкоди позивачем
завищено, оскільки у разі, якщо
відповідач не погоджується з
доводами позивача про розмір
матеріальної шкоди, то відповідач,
відповідно до вимог статей 10,60 ЦПК
України, не був позбавлений можливості
заявити клопотання про призначення
експертизи. Як вбачається із
матеріалів справи відповідачем як під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, так і під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції
клопотань про призначення експертизи
не заявлялося.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що позивач має право вимагати
відшкодування моральної шкоди. У
відповідності до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Суд першої
інстанції визначив розмір моральної
шкоди з врахуванням роз'яснень, які
містяться у п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»

Розглядаючи справу в межах доводів
апеляційної скарги ОСОБА_2 судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 08 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: