Справа № 128/268/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі :

головуючого - судді
Ганкіної І.А.,

при секретарі
Колонюк Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Парпуровецької
сільської ради Вінницького району та
області , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту родинних відносин
та визнання права власності на
житловий будинок в порядку спадкування
за заповітом , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Парпуровецької сільської
ради Вінницького району та області ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту
родинних відносин та визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування за заповітом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.
Майдан-Чапельський Вінницького району
Вінницької області померла його мати
ОСОБА_4. Після її смерті залишилось
спадкове майно, до складу якого входить
житловий будинок за АДРЕСА_1 та
земельні ділянки площами 0.0481 га, 0.0533 га,
0.0796 га, що розташовані в с.
Майдан-Чапельський Вінницького району
Вінницької області по вул. Блока, за
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських споруд.

При житті мати 14 травня 2001 року
склала заповіт, яким на випадок своєї
смерті все майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося і взагалі все
те, що їй буде належати на день смерті і
на що вона матиме право, заповідала
йому - ОСОБА_1.

Інших спадкоємців, які мають
право на обов?язкову частку, не має,
оскільки батько, а чоловік спадкодавці
- ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як зазначає позивач в своїй заяві,
що у встановлений законом
шестимісячний строк він звернувся до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, однак
отримати свідоцтво про право власності
на спадщину за заповітом у нотаріуса
він не може, оскільки при реєстрації
народження, його прізвище та прізвище
матері вказано - «ОСОБА_4». Дане
прізвище вказано і у всіх його
документах та документах його близьких
родичів, тоді як в свідоцтві про смерть
матері її прізвище вказано «ОСОБА_4».
Внести зміни до актового запису про
реєстрацію його народження неможливо
в зв?язку зі смертю матері.

Тому, для оформлення спадщини,
позивач вимушений звернутись до суду з
заявою про встановлення в судовому
порядку факту родинних відносин.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не може
оформити у нотаріуса своє право
власності в порядку спадкування за
заповітом на житловий будинок за
АДРЕСА_1, так як відповідно до свідоцтва
№ 108 про право особистої власності на
жилий будинок, виданого виконавчим
комітетом Парпуровецької сільської
ради народних депутатів Вінницького
району Вінницької області 10 квітня 1993
року на підставі рішення виконкому
Вінницької районної ради народних
депутатів Вінницької області від 23
травня 1987 року за № 167 та
зареєстрованого Вінницьким обласним
об'єднаним бюро технічної
інвентаризації 10 квітня 1993 року і
записаного в реєстрову книгу за № 1
(К№57), жилий будинок за АДРЕСА_1
належить колгоспному двору, головою
якого є ОСОБА_4, і нотаріус не в змозі
встановити, яка частка будинку
належала ОСОБА_4.

Станом на 15 квітня 1991року двір, в якому
розташований житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за АДРЕСА_1, відносився до категорії
колгоспних.

Відповідно до записів в
погосподарських книгах членами
колгоспного двору на цю дату значились
його, позивача по справі батько -
ОСОБА_5, мати - ОСОБА_4, він - ОСОБА_1, його
дружина ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3.

Як вказує позивач в своїй заяві,
що він та його сім'я, хоча і значились
згідно погосподарських книг членами
даного господарства, однак на той час в
господарстві не проживали і фактично
членами колгоспного двору станом на 15
квітня 1991 року були лише його батьки:
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 і частка кожного з них в
майні колгоспного двору складала - 1/2.

Після смерті батька ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщину прийняла мати
ОСОБА_4.

Таким чином після смерті матері ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщина відкрилася на
цілий житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за АДРЕСА_1 і він - ОСОБА_1, як
спадкоємець за заповітом, має право на
спадщину.

Оскільки, він, позивач по справі не може
оформити свої спадкові права на
житловий будинок у нотаріуса, тому
змушений звернутись до суду з позовом
про визнання за ним права власності на
житловий будинок в порядку спадкування
за заповітом.

В судовому засіданні від сторін
поступили заяви , якими просять позов
слухати в їх відсутність. Позивач
ОСОБА_1 та його представник - адвокат
ОСОБА_7 позов підтримали, просили його
задоволити .

Відповідачі по справі , а це
представник Парпуровецької сільської
ради, в особі сільського голови ОСОБА_8
проти задоволення позову не
заперечував .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проти задоволення
позовних вимог, заявлених позивачем
ОСОБА_1 не заперечували.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд
вважає, що справу можливо розглянути
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Майдан Чапельський
Вінницького району померла ОСОБА_4 , що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1, виданим 19 червня 2013 року
виконкомом Парпуровецької сільської
ради Вінницького району Вінницької
області ( а.с.7 ).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно, до складу якого входить
:

- житловий будинок за АДРЕСА_1. Факт
належності вказаного будинковолодіння
спадкодавці підтверджується копією
свідоцтва про право особистої
власності на жилий будинок за № 108 від
10.04.1993 року , згідно якого будинок за
АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного
двору , головою якого була ОСОБА_4 (а.с. 13
) . Відповідно до рішення № 86
Парпуровецької сільської ради
Вінницького району та області від
12.12.2003 року житловому будинку АДРЕСА_1 ,
що належав на праві власності ОСОБА_4
присвоєно новий номер « 4-А» ( а.с. 14).
Також даний факт підтверджується і
копією технічного паспорту на будинок (
старого зразка) від 11.08.1987 року ( а.с. 15
-17) ; копією технічного паспорту,
виданого КП ВООБТІ 20.11.2013 року ( а.с. 18 -21)
; довідкою, виданою Парпуровецькою
сільською радою Вінницького району та
області, відповідно до якої ОСОБА_4 по
день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно
проживала та була зареєстрована в
будинку за АДРЕСА_1 ( а.с. 12) .

Земельні ділянки площами 0.0481 га,
0.0533 га, 0.0796 га, що розташовані в с.
Майдан-Чапельський Вінницького району
Вінницької області по вул. Блока, за
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських споруд, що
належали спадкодавці ОСОБА_4 на
підставі державних актів на право
власності на земельні ділянки , серія
ЯА № 318989, виданого 24.01.2006 року ; серія ЯА
№ 319048 від 29.09.2005 року ; серія ЯА № 319047
від 06.07.2005 року ( а.с.22 -24 ).

Відповідно до заповіту, вчиненого
14.05.2001 року спадкодавицею ОСОБА_4, яка
все своє майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалось, і взагалі
все те, що їй належало на день смерті і
на що вона за законом мала право
заповідала своєму синові ОСОБА_1.
Даний заповіт був посвідчений
секретарем Парпуровецької сільської
ради Вінницького району 14.05.2001 року і
зареєстрований в реєстрі за № 54 ( а.с. 10)
.

Спадкоємців першої черги за законом та
осіб, які б мали право на обов'язкову
частку в спадковому майні після смерті
ОСОБА_4 відсутні, оскільки чоловік
ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть , серія НОМЕР_2 від 23.05.1992 року (
а.с. 8) .

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1
спадщину після смерті матері ОСОБА_4
прийняв, так як у встановлений законом
шестимісячний строк він звернувся до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, що підтверджується Витягом
про реєстрацію в Спадковому реєстрі
від 08.11.2013 року ( а.с. 30 ) , однак отримати
свідоцтво про право власності на
спадщину за заповітом у нотаріуса він
не може, оскільки при реєстрації
народження, його прізвище та прізвище
матері вказано - «ОСОБА_4», що
підтверджується копією свідоцтва про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де в
графі «батьки», батьком записаний -
ОСОБА_5, а матір'ю « ОСОБА_4» , серія
НОМЕР_3 від 2.01.1956 року ( а.с. 9 ), тоді як в
свідоцтві про смерть спадкодавиці її
прізвище вказано «ОСОБА_4». Внести
зміни до актового запису про
реєстрацію народження ОСОБА_5
неможливо в зв'язку зі смертю
спадкодавиці.

Той факт, що ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною матір'ю ОСОБА_1
підтверджується довідкою, виданою
Парпуровецької сільської ради за № 930
від 18.11.2013 року ( а.с. 11) .

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, станом на 15 квітня 1991року двір,
в якому розташований житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами за АДРЕСА_1, відносився до
категорії колгоспних.

Відповідно до записів в
погосподарських книгах членами
колгоспного двору на цю дату значились
: ОСОБА_5 - голова колгоспного двору,
ОСОБА_4 - дружина голови колгоспного
двору, ОСОБА_1 - їх син, ОСОБА_2 -
невістка, ОСОБА_3 - онук ( а.с. 25 - 29 ).

Згідно діючого на той час Закону
України „Про власність" від 15.04.1991 року,
постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" № 20 від 22.12.1995 року право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

Позивач по справі ОСОБА_1 та його сім'я ,
а саме дружина ОСОБА_2 і син ОСОБА_3 хоч
і були зареєстровані в спадковому
будинку, однак станом на 15.04.1991 року в
ньому не проживали, фактично членами
колгоспного двору були батьки
позивача по справі : ОСОБА_5 та його
дружина - ОСОБА_4, тому частка кожного з
них в майні колгоспного двору складає -
? .

Після смерті спадкодавця ( голови
колгоспного двору) ОСОБА_5, спадщину
фактично прийняла його дружина -
ОСОБА_4, так як постійно проживала зі
спадкодавцем та продовжувала
проживати до дня смерті в спадковому
будинку, тобто набула права власності
на 100 % житлового будинку.

Однак, право власності в порядку
спадкування за заповітом на житловий
будинок за АДРЕСА_1 та області позивач
ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, не
може оформити у нотаріуса , так як
відповідно до свідоцтва № 108 про право
особистої власності на жилий будинок,
виданого виконавчим комітетом
Парпуровецької сільської ради
народних депутатів Вінницького району
Вінницької області 10 квітня 1993 року на
підставі рішення виконкому Вінницької
районної ради народних депутатів
Вінницької області від 23 травня 1987 року
за № 167 та зареєстрованого Вінницьким
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації 10 квітня 1993 року і
записаного в реєстрову книгу за № 1
(К№57), жилий будинок за АДРЕСА_1
належить колгоспному двору, головою
якого є ОСОБА_4, і нотаріус не в змозі
встановити, яка частка будинку
належала ОСОБА_4, про що було надано
лист-роз'яснення приватного нотаріуса
від 23 грудня 2013 року за № 588/02-31 ( а.с. 31) .

Дані правовідносини регулюються:

- чинними на час їх виникнення ч.1 ст. 120 ,
ч.2 ст.123 Цивільного кодексу Української
РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими
колгоспний двір має у власності
житловий будинок, який належить його
членам на праві сумісної власності, та
ст. 127 цього самого кодексу, за змістом
якої особиста праця є підставою
законного набуття права власності, в
тому числі членами колгоспного двору
та двором в цілому;

- п.1 ч.1 та 2 ст.256 ЦПК України, згідно з
яким, суд розглядає справи про
встановлення факту родинних відносин
між фізичними особами, а також про
встановлення інших фактів , від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення ;

- ст. 317 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном;

- ст. 328 ЦК України, відповідно до
якої право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом;

- ч.1 с. 1223 ЦК України передбачає , що
право на спадкування мають ті особи,
які визначені у заповіті.

Оскільки судом доведено, що
спадкодавця ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Майдан Чапельський
Вінницького району та області є рідною
матір'ю позивача по справі ОСОБА_1 ; а
також і те, що після смерті голови
колгоспного двору ОСОБА_5 , спадщину
прийняла його дружина - ОСОБА_4,
вступивши в оперативне управління
спадковим майном , набувши при цьому
права власності на цілий житловий
будинок ; однак в зв'язку з тим, що не
встановлена частка кожного з членів
колгоспного двору в спадковому
будинку, в зв'язку з чим нотаріус
відмовляє позивачу ОСОБА_1 в видачі
свідоцтва про право власності на
будинок, як спадкоємцю за заповітом,
який спадщину в установлений законом
строк прийняв, тому суд вважає, що
спадкові права позивача ОСОБА_1
підлягають судовому захисту шляхом
визнання за ним права власності на все
спадкове майно, що залишилось після
смерті матері ОСОБА_4.

Крім того, визнання відповідачами
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ч.1 ст. 120 , ч.2 ст.123
Цивільного кодексу Української РСР (в
редакції 1963 р.), ст.. 317, 328, 1216, 1218, 1222, 1223,
1233, 1234, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60,
209,112, 214, 215, 223, 256 -259 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Майдан-Чапельський
Вінницького району Вінницької області,
є рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1, право
власності в порядку спадкування за
заповітом від 14.05.2001 року на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами за АДРЕСА_1, що раніше належав
ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2013 року .

До складу будинковолодіння входить :
житловий будинок «А», веранда «а»,
погріб «п/А», ганок, сарай «п/а»,
сарай-літня кухня «В», сарай «в»,
убиральня «Г», огорожа № 1, ворота з
хвірткою № 4, огорожа № 5, криниця № 6,
інвентаризаційною вартістю 190438
гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :