Провадження № 22ц/790/1062/14
Головуючий 1 інст. - Гаврилюк С.М.
Справа №2-1046/11
Доповідач - Макаров Г.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кіпенка І.С.,

при секретарі - Кузьменко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 12 грудня 2013 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
Харківської міської ради про
визначення порядку користування
земельною ділянкою, та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Харківської міської ради про
визначення порядку користування
земельною ділянкою,

встановила:

14.06.2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом ,який уточнив у судовому
засіданні, до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
Харківської міської ради про
визначення порядку користування
земельною ділянкою, посилаючись на те,
що він є власником 1/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, засвідченого 03.06.1998 р. 5-ю
ХДНК. Співвласникам зазначеного
домоволодіння ОСОБА_3, ОСОБА_1 належить
по 1/3 частині кожному . У зв'язку з тим,
що між співвласниками спірного
житлового будинку виникають суперечки
у користуванні нерухомим майном ,
позивач просить виділити йому, у
користування на 1/3 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 земельну
ділянку, яка складає 356,0 кв.м., а
відповідачам у користування кожному на
1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1
земельні ділянки по 356.0 кв.м. за кожним .
відповідно до меж зазначених у першому
варіанті будівельно- технічної
експертизи №6960/548 від 18.01.2011 року.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Територіальної громади Харківської
міської ради, в якому просить визначити
порядок користування земельною
ділянкою , що розташована по АДРЕСА_1,
між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 за фактичним
порядком користування, який склався
між співвласниками та встановити
земельний сервітут, відповідно до
варіанту додаткової
будівельно-технічної експертизи №3620
від 25.06.2011 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_7, що діє на
підставі довіреності, первісний
уточнений позов підтримали в повному
обсязі, пояснили ,що між співвласниками
ніякої домовленості про користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не було,
однак вказана ділянка на момент
набуття співвласниками права
власності була розділена парканом
попередніми власниками, кожна із
сторін по справі набула право
власності на 1/3 частину домоволодіння,
без будь-яких домовленостей між собою
про фактично зайняту частку земельної
ділянки, крім того, письмової угоди між
сторонами щодо користування земельною
ділянкою не існує , проти зустрічного
позову заперечували, не погодились із
запропонованим ОСОБА_1 варіантом
додаткової будівельно-технічної
експертизи №3620 від 25.06.2011 року,
посилаючись на його необґрунтованість
та заперечували проти встановлення
земельного сервітуту, оскільки між
співвласниками не існує фактичного
порядку користування земельною
ділянкою та відповідно до висновків
експерта можливо встановити порядок
користування земельною ділянкою без
встановлення земельного сервітуту.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги за первісним позовом
ОСОБА_2 визнала та вважала доцільним
визначити порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1
відповідно до першого варіанту
будівельно-технічної експертизи №6960/548
від 18.01.2011 року, проти зустрічного
позову ОСОБА_1 заперечувала,
посилаючись на те, що відсутні підстави
для встановлення земельного сервітуту.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, заяв про розгляд справи за
його відсутності до суду не подавав.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_8 у
судовому засіданні проти первісною
позову заперечувала з тих підстав, що
між співвласниками склався фактичний
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, який встановлено
ще до того , як сторони по справі набули
право власності на спірне
домоволодіння по АДРЕСА_1 з чим просила
відповідно до варіанту додаткової
будівельно-технічної експертизи №3620
від 25.06.2011 року встановити земельний
сервітут та визначити порядок
користування спірною земельною
ділянкою у відповідності з фактичним
порядком "користування , який на думку
представника позивача за зустрічним
позовом, склався між співвласниками.

Представник відповідача Харківської
міської ради у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Харкова від 12 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 - задоволено.

Визначений порядок користування
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_1, відповідно до
варіанта № 1 висновку експерта судової
будівельно- технічної експертизи
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса № 6960/548 від 18.01.2011
року згідно з яким:

Виділено ОСОБА_2 в користування
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
площею 356,0 кв.м., з урахуванням площі під
житловим будинком.

Виділено ОСОБА_3 в користування
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
площею 356,0 кв.м., з урахуванням площі під
житловим будинком.

Виділено ОСОБА_1 в користування
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
площею 356,0 кв.м., з урахуванням площі під
житловим будинком.

Визначено, що границя між земельними
ділянками співвласників ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 проходить у такий спосіб: по вул.
Свірській на відстані 12,40 м. від
домоволодіння АДРЕСА_2 відрізок
довжиною 5,35 м; по лінії користування
житловим будинком літ. "А-1"; від кута
прибудови літ. "А'-І" під кутом 45
градусів відрізок довжиною 1,4 м;
поворот ліворуч відрізок довжиною 3,70 м,
що проходить паралельно на відстані 1,0
м від зовнішньої стіни прибудови літ.
"А'-І"; поворот ліворуч відрізок
довжиною 12,23м; поворот ліворуч відрізок
довжиною 8,80м, що розділяє сторону
домоволодіння по вул. Григоровскій на
відрізки 25,51 м (14,53+10,98) та 9,3м (4,60+4,70).

Визначено, що границя між земельними
ділянками співвласників ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 проходить у такий спосіб: по вул.
Свірській на відстані 12,40 м від
домоволодіння АДРЕСА_2 відрізок
довжиною 5,35 м; по лінії користування
житловим будинком літ. "А-1"; від кута
прибудови літ. "А4-Г'під кутом 45 градусів
відрізок довжиною 1,4м; поворот ліворуч
відрізок довжиною 8,20 м, що проходить
паралельно на відстані 1,0 м від
зовнішньої стіни житлового будинку літ
«А-1» прибудов літ "а2-1" та літ. "а2"
поворот ліворуч відрізок довжиною 4,34 м;
поворот ліворуч відрізок довжиною 8,71 м;
поворот праворуч відрізок довжиною 3,20
м; поворот ліворуч відрізок довжиною 6,10
м на відстані 1,5 м від сараю літ. "Р", що
розділяє тильну сторону домоволодіння
на відрізки 18,74 м та 10,49 м ( 6,71+3,78).

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі по 1354
грн. 25 коп. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги, а в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
оскільки суд не звернув уваги, що у
справі є взаємовиключні докази про
розмір земельної ділянки та відсутній
правовстановлюючий документ про право
власності або користування спірною
ділянкою, а висновок експерта
ґрунтується на даних які не є належними
доказами про дійсний розмір наданої в
установленому порядку земельної
ділянки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Статтями 10, 11, 57, 58, 60, 212, 213 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів, Жоден доказ
не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 79, 86, 88, 89, 107
Земельного Кодексу України земельна
ділянка може знаходитись у спільній
власності з визначенням частки кожного
з учасників спільної власності
(спільна часткова власність) або без
визначення часток учасників спільної
власності (спільна сумісна власність).

Вволодіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Учасник спільній частковій власності
на земельну ділянку має право на
отримання в його володіння,
користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає
розміру належної йому частки. Поділ
земельної ділянки, яка є у спільній
сумісній власності, з виділення частки
співвласника, може бути здійснено за
умови попереднього визначення розміру
земельних часток, які є рівними, якщо
інше не передбачено законом або не
встановлено судом.

Земельна ділянка - це частина земельної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами. У разі
неможливості виявлення дійсних меж їх
встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
земельної ділянки неможливо
встановити, то кожному виділяється
однакова за розміром частина спірної
ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що враховуючи інтереси
співвласників домоволодіння по
АДРЕСА_1, необхідно визначити порядок
користування відповідно до першого
варіанту будівельно-технічної
експертизи №6960/548 від 18.01.2011 року,
оскільки вказаний варіант експерта
відповідає будівельним нормам та
встановлення вказаного порядку
користування земельною ділянкою не
передбачає встановлення земельних
сервітутів, а відповідач, ОСОБА_1
не надав суду доказів, які б свідчили
про те, що запропонований ОСОБА_2
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, порушує його права
на користування земельною ділянкою , а
також доказів, які свідчать про те, що в
момент набуття права власності на 1/3
частину домоволодіння по договору
купівлі-продажу, 1/3 частка вiдпoвiдaлa
розміру, який він фактично займає.

Але з цим висновком погодитися не
можна, оскільки суд не звернув уваги, що
в матеріалах справи відсутній
правовстановлюючий документ про право
власності користування спірною
земельною ділянкою, а висновок
експерта ґрунтується на даних про
розмір земельної ділянки згідно
геодезичної зйомки, яка не може бути
відповідно ст. 58 ЦПК належним доказом,
щодо належності сторонам земельної
ділянки та її розміру.

За цих обставин позов ОСОБА_1 також
вважається необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 316, 317,
39, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова
колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 12 грудня 2013 року змінити.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову
до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Харківської міської
ради про визначення порядку
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: