Справа №127/8795/13-ц
Провадження № 2/127/695/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.

секретаря Мироненко В.В.,

за участю прокурора Безпалюка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області,
Державної казначейської служби
України, за участю прокуратури м.
Вінниці, яка виступає на захист
державних інтересів в особі Державної
казначейської служби України, за
участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору ВМВ УМВС України
у Вінницькій області, УСБ України у
Вінницькій області, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області із
позовом до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області про
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду.

Позов мотивував тим, що 23.08.2007 року
його було затримано працівниками
управління Служби Безпеки України у
Вінницькій області, застосовано
спеціальні засоби затримання,
проведено огляд місця події. Під час
затримання у ОСОБА_1 було вилучено
портфель із речами та документами, в
тому числі паспортом громадянина
України, паспортом для поїздок за
кордон, посвідченням водія, мобільним
телефоном, готівковими коштами. Крім
того, слідчим того ж дня складено
протокол вилучення у ОСОБА_1 5 000,00
доларів США, які начебто були отримані
ним у якості хабара від гр. ОСОБА_2

За результатом затримання 03.09.2007 року
старшим слідчим слідчого відділу
прокуратури Вінницької області
Горбатюком В.В. було винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_1 за ознаками
злочинів, передбачених ст. ст. 364, 368 КК
України за відсутності в його діях
складу зазначених злочинів. Однак, того
ж дня винесено постанову про порушення
відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за
ознаками злочинів, передбачених
статтями 190, 353 КК України.

28.09.2007 року під час допиту позивача в
приміщенні управління СБ України у
Вінницькій області, йому стало зле і
йому було викликано швидку медичну
допомогу, доставлено його у МКЛ № 1,
звідки знову повернули до приміщення
УСБ України у Вінницькій області для
продовження допиту.

Протягом жовтня 2007 року, за інформацією
сектору взаємодії із засобами масової
інформації УСБ України у Вінницькій
області, у щотижневику « 33-ій канал»
було опубліковано ряд статей, у яких
було розповсюджено негативну
інформацію про ОСОБА_1, а саме про
отримання ним хабара.

У період часу з 09.11.2007 року по 26.11.2007 року
ОСОБА_1 було госпіталізовано до МКЛ № 1
з приводу гіпертонічного кризу. Крім
того, позивач перебував у лікувальних
закладах із загостреннями відповідних
хвороб і в період часу з 28.05.2008 року по
06.06.2008 року та з 07.11.2008 року по 17.11.2008
року.

24.01.2009 року на звітно-виборчій
конференції Асоціації фермерів
Вінницької області ОСОБА_1 було обрано
головою Асоціації. З метою здійснення
своєї діяльності, ОСОБА_1 орендував
приміщення кабінету № 609 в будинку №
15-а по вул.. Соборній у м. Вінниці. В
даному кабінеті зберігались як
документи Асоціації фермерів
Вінницької області, так і особисті
документи позивача та матеріали по
кримінальній справі, які
використовував позивач для свого
захисту. Крім того позивач зазначає, що
у зв'язку із даним кримінальним
провадженням він змушений був деякий
час проживати саме у даному офісному
приміщенні, де зберігались його
особисті речі. 20.05.2009 року, у період
відсутності позивача у кабінеті, двері
були опечатані Ленінським РВ ВМВ УМВС
України у Вінницькій області. Доступ до
кабінету позивач було поновлено лише у
травні 2012 року. Позивач зазначає, що
весь цей період він був позбавлений
можливості вільно пересуватись чи
займатись професійною діяльністю,
оскільки всі його особисті речі,
документи, документи стосовно
діяльності Асоціації фермерів
Вінницької області, залишились у
опечатаному кабінеті.

31.01.2011 року старшим слідчим СУ УМВС
України у Вінницькій області відносно
ОСОБА_1 порушено ще одну кримінальну
справу за ознаками в його діях складу
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК
України. 17.01.2012 року дану кримінальну
справу було закрито за відсутністю
складу злочину.

14.11.2012 року слідчим СВ ВМ ВМВ УМВС
України у Вінницькій області
Кукурудзою В.Л. винесено постанову про
закриття відносно ОСОБА_1 кримінальної
справи за ознаками злочинів,
передбачених ст. ст. 190, 353 КК України, у
зв'язку із відсутністю в його діях
складу злочину. Таким чином, позивач
стверджує, що він незаконно та
безпідставно перебував під слідством 5
років 2 місяці та 11 днів. Весь цей час
він був позбавлений можливості
нормально організовувати своє життя,
працювати та спілкуватись із рідними,
близькими та друзями. Крім того, значно
погіршився його стан здоров'я, про що
свідчить його неодноразова
госпіталізація до відповідних
лікувальних закладів у цей період.
Враховуючи відсутність усіх особистих
документів, які були опечатані у
робочому кабінеті, позивач тривалий
час був позбавлений засобів до
існування, оскільки не міг навіть
працевлаштуватись.

Зазначені обставини і стали підставою
для звернення до суду із даним позовом,
в якому позивач просить стягнути на
його користь 39 965,00 грн. матеріальної
шкоди у вигляді вилучених у нього
згідно матеріалів кримінальної справи
і не повернутих 5 000,00 доларів США, а
також 8 000 000,00 грн. моральної шкоди
згідно наданого ним розрахунку.

В ході судового розгляду, за
відповідним клопотанням позивача,
судом залучено до участі у справі в
якості співвідповідача Державну
казначейську службу України, а також в
якості третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору управління
Служби Безпеки України у Вінницькій
області, ВМВ УМВС України у Вінницькій
області. Крім того, до участі у справі
на захист інтересів держави в особі
Державної казначейської служби
України залучено прокуратуру м.
Вінниці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
вимоги позову підтримав у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві та досліджених в ході судового
розгляду.

Представник Головного управління ДКС у
Вінницькій області за довіреністю
Боценко Д.І. в судовому засіданні позов
не визнав у повному обсязі з тих
підстав, що на його думку, позивачем не
було доведено незаконності дій
представників правоохоронних органів,
а тому і відсутні підстави для
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

Представник Державної казначейської
служби України у судове засідання
повторно не з'явився, причини неявки
суду не повідомив. Суд ухвалив провоити
розгляд справи за відсутності
представника відповідача.

Представник прокуратури м. Вінниці
Безпалюк А.О. в судовому засіданні
заперечив проти позову у повному
обсязі, посилаючись на його
безпідставність та недоведеність.

Представники третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору ВМВ
УМВС України у вінницькій області та
УСБ України у Вінницькій області
відповідно Горецький Ю.М. та Пугач С.В.
проти задоволення позову заперечили.

Заслухавши думку сторін та дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази у їх сукупності, суд
прийшов до переконання про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Відповідно до положень пункту 2 частини
1 статті 2 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадку закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або невстановленням достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпанням можливостей їх отримати.

Частиною 5 статті 4 цього ж Закону
передбачено, що відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Згідно частини 6 цієї ж статті
вказаного Закону, моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Частинами 2 та 3 статті 13 даного Закону
України визначено, що розмір моральної
шкоди визначається з урахуванням
обставин справи в межах, встановлених
цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Частиною 1 статті 23 ЦК України
визначено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно частини 2 цієї ж статті,
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

23.08.2007 року ОСОБА_1 було затримано
працівниками УСБ України у Вінницькій
області. Під час затримання у нього
було вилучено в тому числі ліки для
зняття серцевих нападів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
паспорт громадянина України та паспорт
для закордонних поїздок. Дані речі та
документи були повернуті ОСОБА_1 лише
25.09.2007 року згідно розписки слідчого СВ
УМВС України у вінницькій області
Короля І.В. (а. с. 19).

03.09.2007 року заступником прокурора
Вінницької області Шубіним Р.І.
винесено постанову про порушення
відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за
ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст.
190, ст. 353 КК України, а також направлено
справу для проведення досудового
розслідування до СУ УМВС України у
Вінницькій області (кримінальна справа
№ 07320419, т. 1, а. с. 1-2).

В період часу з 09.11.2007 року по 26.11.2007 року
ОСОБА_1 перебував на лікуванні у МКЛ № 1
з приводу перенесеного ішемічного
інсульту та гіпертонічної хвороби
3-ього ступеня, що підтверджується
випискою із історії стаціонарного
хворого № 5524 від 25.12.2007 року (а. с. 26).

13.01.2008 року згідно довідки № 115, виданої
МКЛ № 1 ОСОБА_1, бригадою швидкої
медичної допомоги здійснено виїзд з
приводу гіпертонічної хвороби у
останнього, якому рекомендовано
госпіталізацію у терапевтичне
відділення (а. с. 27).

Згідно виписки із історії хвороби
стаціонарного хворого 3 2744, виданої
06.06.2008 року МКЛ № 1, ОСОБА_1 у період часу
з 28.05.2008 року по 06.06.2008 року перебував на
лікуванні з приводу перенесеного
малого ішемічного інсульту (а. с. 29).

Згідно виписки із історії
стаціонарного хворого № 5065, виданої
МКЛ № 1 03.12.2008 року, ОСОБА_1 у період часу
з 07.11.2008 року по 17.11.2008 року перебував на
лікуванні з приводу ішемічного
інсульту (а. с. 30).

20.05.2009 року Ленінським РВ ВМВ УМВС
України у Вінницькій області опечатано
кабінет № 609 в будинку № 15-а по вул..
Соборній у м. Вінниці, який перебував у
оренді Асоціації фермерів Вінницької
області, головою якої згідно протоколу
25-ої звітно-виборної конференції від
24.01.2009 року, обрано ОСОБА_1 (а. с. 33 - 35).

Згідно виписки із медичної карти
стаціонарного хворого № 12322, виданої
15.07.2009 року Вінницькою обласною
лікарнею ім. М. І. Пирогова, ОСОБА_1 у
період часу з 07.07.2009 року по 15.07.2009 року
перебував у закладі на лікуванні з
приводу гіпертонічної хвороби та інших
супутніх хвороб серця (а. с. 43).

14.11.2012 року слідчим СВ 2-ого ВМ ВМВ УМВС
України у Вінницькій області
Кукурудзою В.Л. винесено постанову про
закриття кримінальної справи,
порушеної відносно ОСОБА_1 за
відсутності у його діях складів
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 353
КК України(кримінальна справа № 07320419,
т. 3, а. с. 368 - 375, та цивільна справа №
127/8795/13-ц, т. 1, а. с. 67 - 74). Даною постановою
встановлено, що у випадку передачі
ОСОБА_2 грошей ОСОБА_1, останній
пропонував в майбутньому, після
отримання коштів (авансу), надати
консультації (поради юридичного
змісту) щодо вирішення конфлікту між
засновниками ТОВ «Рекреаційний
комплекс «Паламаренково». Кошти, які
були передані ОСОБА_1, були вилучені у
останнього під час затримання
співробітниками УСБ України у
Вінницькій області, а тому не має
можливості встановити, чи мав намір
ОСОБА_1 у подальшому не виконувати свої
зобов'язання перед ОСОБА_2 щодо надання
юридичних консультацій. Крім того,
досудовим слідством встановлено, що
ОСОБА_1 самовільно не присвоював
владних повноважень або звання
службової особи, не вчинив
суспільно-небезпечного діяння під час
отримання коштів від ОСОБА_2 Саме з
наведених підстав кримінальну справу
закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1
складів злочинів, передбачених ч. 2. ст.
190, 353 КК України.

В ході судового засідання було
допитано в якості свідка позивача
ОСОБА_1, який в тому числі пояснив суду,
що 23.08.2007 року під час його затримання
працівниками УСБ України у Вінницькій
області, останні вилучили також
грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів
США, які йому не належали.

Таким чином, не підлягає до задоволення
позовна вимога ОСОБА_1 про
відшкодування йому у вигляді
матеріальної шкоди 5 000,00 доларів США, у
еквіваленті до національної валюти у
розмірі 39 965,00 грн., оскільки він сам
пояснив суду, що ці кошти йому не
належали, а тому і відсутні підстави
повертати їх позивачу.

Враховуючи наведені обставини та
керуючись положеннями статті 2 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду», на
переконання суду у позивача ОСОБА_1
виникло право на відшкодування
моральної шкоди, оскільки порушена
відносно нього кримінальна справа, по
якій проводилось досудове
розслідування п'ять років два місяці та
одинадцять днів, була закрита саме за
відсутністю у діянні складу
кримінального правопорушення.

Суд вважає, що позивачем доведено
нанесену йому моральну шкоду, яка
виявилась у порушення його нормальних
життєвих зв'язків, коли він тривалий
час знаходився без всіх необхідних
документів і ліків, внаслідок їх
вилучення під час проведення слідчих
дій і опечатування робочого кабінету.
Моральна шкода також виявилась і у
погіршенні стану здоров'я позивача
внаслідок тривалого нервового
напруження і психологічного тиску в
період його перебування під слідством.

В той же час, суд вважає
необґрунтованим розмір заявленої
позивачем моральної шкоди у обсязі 8 000
000,00 грн. Відповідно до положень стаття
13 спеціального Закону, розмір
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом. Таким чином,
керуючись чинним законодавством, яке
визначало розмір мінімальної
заробітної плати згідно Державного
бюджету України за період з вересня 2007
року по жовтень 2012 року включно, розмір
моральної шкоди становить 49 459,00 грн.
Отже, керуючись принципами розумності
та справедливості. Суд вважає за
доцільне відшкодувати ОСОБА_1 за
рахунок коштів Державного бюджету
України моральну шкоду у розмірі 49 500,00
грн.

При цьому суд враховує, що Державна
казначейська служба України є
юридичною особою і не відповідає за
зобов'язаннями держави. Згідно ст. 48
Бюджетного кодексу України, в Україні
застосовується казначейська форма
обслуговування Державного бюджету
України, яка передбачає здійснення
Державною казначейською службою
операцій з коштами державного бюджету.
Відповідно до п. 8 ст. 7, п. п. 1, 2 ст. 23
Бюджетного кодексу України, бюджетні
кошти використовуються на цілі,
визначені бюджетними призначеннями,
які встановлені Законом України «Про
державний бюджет». Разом з тим, вказані
норми передбачають, що відшкодування
відповідно до Закону України шкоди
завданої громадянину незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури, а також суддів,
за вимогою державної виконавчої
служби, здійснюється органами
державного казначейства України в
межах бюджетних призначень,
затверджених у Державному бюджеті
України на цю мету в такому порядку.
Державне казначейство України в
терміни, визначені у приписі, списує у
безспірному порядку. На користь
зазначеної фізичної особи, встановлену
до відшкодування суму. Саме такий
порядок відшкодування узгоджується із
судовою практикою.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК
України, суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно статті 62 ЦПК України, сторони,
треті особи та їхні представники за їх
згодою можуть бути допитані як свідки
про відомі їм обставини, що мають
значення для справи.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. ст. 2, 4, 13 Закону України
«Про відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», ст. 23 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 61, 88,
212, 214 - 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_1 49 500,00 грн. у відшкодування
завданої йому моральної шкоди.

В іншій частині вимог позову
відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів після його проголошення, шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції.

Суддя :

Г.М.Кашпрук