Справа № 1326/3459/12
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/872/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 12 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення від права на спадкування та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: П'ята Львівська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на частину будинку в порядку
спадкування, -

в с т
а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у
задоволенні позову ОСОБА_2 та у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Це рішення суду оскаржила ОСОБА_2
В апеляційній скарзі, посилається на
незаконність та необґрунтованість
оспорюваного, яке, а думку апелянта,
постановлено з порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, без повного та всебічного
з'ясування обставин справи, без
належної оцінки всіх доказів. Апелянт
зазначає, що спадкодавець ОСОБА_4
склала заповіт на все майно, яке
заповіла ОСОБА_2, а тому згідно ст. 1223 ЦК
України апелянт є першочерговим
спадкоємцем як за заповітом, так і за
законом, а тому ОСОБА_3 не може
претендувати на ? частини
домоволодіння, оскільки про мати не
турбувалась та не надавала їй допомогу.
Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення. (а.с. 60-62).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_2 на
обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу відповідача
ОСОБА_3 перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів не знаходить достатніх підстав
для задоволення скарги.

В супереч доводам апелянтів, суд
першої інстанції з достатньою повнотою
та всебічністю дослідив надані
сторонами докази, вірно встановив
фактичні обставини справи, спірні
правовідносини та постановив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно положень ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом безспірно встановлено, що
сторони є рідними сестрами. 26 травня 2011
року померла їх мати ОСОБА_4, після
смерті якої відкрилася спадщина, що
складалася з житлового будинку разом
з господарським будівлями і
спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 та
земельна ділянка для обслуговування
цього ж житлового будинку в розмірі 0,0560
га.

З матеріалів справи вбачається
також, що на момент смерті ОСОБА_4 разом
з нею в будинку по АДРЕСА_1 проживала та
була зареєстрована позивач ОСОБА_2 з
членами своєї сім`ї а відповідач
ОСОБА_3, яка є пенсіонером за віком,
проживає окремо по АДРЕСА_2, з чим
сторони погодились.

Судом встановлено і те, що для
оформлення свідоцтва про прийняття
спадщини в 5-ту Львівську
держнотконтору звернулася 13.07.2011 року
позивач ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини за заповітом та 30.09.2011 року -
відповідач ОСОБА_3 із заявою про
прийняття спадщини за законом.

Із матеріалів копії спадкової
справи №572/2011 після смерті ОСОБА_4
видно, що померла за життя склала
заповіт від 29.10.1996 року на все її
майно, яке заповіла позивачу ОСОБА_2

З вертаючись з позовом про
усунення ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом, позивач ОСОБА_2
стверджує, що їх померла мати з 2002 року
тяжко хворіла (поламаний тазобедрений
сустав) через похилий вік і тяжку
хворобу була у безпорадному стані,
потребувала постійного піклування,
догляду та матеріальної допомоги, а у
2010 році була прооперована у зв'язку з
гангреною ноги, а відповідач долею
померлої не цікавилася, від надання
допомоги ухилялася не дивлячись на її
прохання, у зв'язку з чим заповіт було
складено лише на неї, ОСОБА_2. З
посиланням на ці обставини остання
вважає, що сестру ОСОБА_3 слід усунути
від права на успадкування обов'язкової
части після смерті матері.

Згідно ст.ст.1216-1217 ЦК України,
спадкуванням являється перехід прав та
обов'язків (спадщини) від померлої
фізичної особи до спадкоємців і
спадкування можливе за заповітом або
за законом.

Право на спадкування, у
відповідності до вимог ст.1223 ЦК
України, спочатку отримують особи
визначені у заповіті і тільки у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, не прийняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265
ЦК України.

Відповідно до ст.1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилилася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відмовляючи у задоволенні цих
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
недоведеність позивачем як факту
перебування померлої в безпорадному
стані, за відсутності будь-яких
об'єктивних доказів (медичних
документів) на підтвердження такого
стану, так і факту ухилення відповідача
від надання матері допомоги, навівши в
своєму рішенні належні мотиви і доводи,
з якими погоджується судова колегія.

При цьому суд першої інстанції
віро зазначив про те, що відповідач є
особою пенсійного віку та відноситься
до категорії непрацездатних осіб.

Що стосується рішення суду про
відмову у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 про визнання за нею
права власності на частину будинку в
порядку спадкування за законом, то
вказане рішення суду в цій частині
сторонами не оскаржено, а от же,
виходячи з процесуальних меж розгляду
апеляційним судом справи, визначених
ст.303 ЦПК України, в цій частині не
переглядається.

При цьому суд першої інстанції
вірно звернув увагу на те, що за таких
обставин питання щодо подальшої
реалізації спадкоємцями своїх
спадкових прав повинно вирішуватись
нотаріусом.

Беручи до уваги викладене, судова
колегія, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків районного суду
і не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, ст.313, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 12 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Берези В.І.