Справа № 548/2306/13-ц
Провадження №2/548/36/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014 року
м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської
області

в складі: головуючого - судді Личковахи
О.О.

при секретарі - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В заяві позивач вказує, що 30.09.1995 року
він вступив до шлюбу з відповідачем
ОСОБА_2, що був зареєстрований
Березняківською сільською радою
Хорольського району Полтавської
області, актовий запис № 02.

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
відповідачем. Кошти на утримання дочки,
як вказує позивач, він надає
добровільно.

Як зазначає позивач, шлюбні відносини
між сторонами припинені, через те, що
вони не розуміють один одного, у них
різні погляди на життя, шлюбні
відносини не підтримують на протязі
останніх 6 місяців, на даний час він має
намір створити нову сім»ю з іншою
жінкою.

Позивач просив шлюб між ним і
відповідачем розірвати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
прохав задовольнити позов та розірвати
шлюб так як їм надавався строк на
примирення терміном 2 місяці, але вони
не примирилися, сім»я розпалася
повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечувала.
Прохала залишити позов без розгляду,
так як порушено її конституційні права,
оскільки позивач не звертався до неї за
згодою розірвати шлюб в добровільному
порядку. Наполягала на розірванні
шлюбу в порядку ст.109 СК України. На
підтвердження своєї позиції надала
письмову заяву про розірвання шлюбу
подружжя, яке має дітей з її підписом і
пропонувала її підписати позивачу.

Суд, з"ясувавши позицію сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.09.1995 року
позивач вступив до шлюбу з
відповідачем ОСОБА_2, який був
зареєстрований Березняківською
сільською радою Хорольського району
Полтавської області, актовий запис № 2,
що доводиться копією свідоцтва про
укладення шлюбу Серія НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що доводиться копією
свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2,
яка проживає з відповідачем ОСОБА_2, що
не заперечувалося сторонами у судовому
засіданні.

Ухвалою Хорольського районного суду
Полтавської області від 03.12.2013 року
сторонам за заявами відповідача ОСОБА_2
та доньки сторін по справі ОСОБА_3,
надавався строк на примирення терміном
2 місяці.

За наданий строк примирення між
сторонами не відбулося, в зв»язку з чим
ухвалою Хорольського районного суду
Полтавської області від 03.02.2014 року
відновлено провадження по справі.

Заява відповідача по справі ОСОБА_2 про
залишення даного позову без розгляду
на підставі того, що порушено її
конституційні права, оскільки позивач
не звертався до неї за згодою розірвати
шлюб в добровільному порядку та про
розірвання шлюбу в порядку ст.109 СК
України не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 207 ЦПК України не передбачено
чіткий перелік підстав з яких суд може
залишити позов без розгляду, підстави
вказаної в заяві відповідачем ОСОБА_2
Кодексом не передбачено.

Частиною 1 статті 109 СК України
передбачено, що подружжя, яке має дітей,
має право подати до суду заяву про
розірвання шлюбу разом із письмовим
договором про те, з ким із них будуть
проживати діти, яку участь у
забезпеченні умов їхнього життя
братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей.

Відповідно до п.8 ППВС України від 21.12.2007
N11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», розірвання
шлюбу судом за спільною заявою
подружжя, яке має дітей (ст.109 СК),
провадиться в окремому провадженні у
випадку, якщо існує взаємна згода
подружжя щодо розірвання шлюбу.

З вище викладених норм суд приходить до
висновку, що заява про розірвання шлюбу
між подружжям, яке має дітей, подається
до суду підписана і чоловіком і
дружиною разом із письмовим договором.
Така заява підлягає розгляду в порядку
окремого провадження.

Отже, заява відповідача по справі
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в порядку
ст.109 СК України не підлягає
задоволенню, так як не відповідає
вимогам ст.109 СК України, а саме не
підписана позивачем ОСОБА_1 тобто не
існує взаємної згоди подружжя щодо
розірвання шлюбу. Також дана заява
повинна бути подана не в судовому
засіданні під час розгляду справи за
позовом про розірвання шлюбу, а
розглядатися в порядку окремого
провадження.

Крім того, у судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 прохав свій позов про
розірвання шлюбу задовольнити.

Задовольняючи позов про розірвання
шлюбу, суд виходить з того, що
добровільність шлюбу-одна з основних
його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому
слово «сімейний» засвідчує, що шлюб
створює сім'ю, а слово «союз»
підкреслює договірну природу шлюбу,
яка зумовлює його добровільний
характер. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Шлюб припиняється внаслідок його
розірвання. Розірвання шлюбу
засвідчує стійкий розлад подружніх
стосунків. Позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним
із подружжя. Для поваги до права
дружини або чоловіка на пред'явлення
вимоги про розірвання шлюбу потрібен
прояв другим з подружжя власної
гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та
звернувся до суду з цим позовом,
наполягає на розірванні шлюбу.
Збереження шлюбу можливе на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги та підтримки, тобто
на тому, що є моральною основою
шлюбу, а позивач не має намір
зберігати шлюб з відповідачем.
Приймаючи до уваги пояснення сторін,
суд вважає, що причини, що спонукають
його наполягати на розірванні шлюбу
є обґрунтованими і подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу
суперечило б їх інтересам, що має
істотне значення, внаслідок чого
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної
декларації прав людини від 10 грудня 1948
року чоловіки і жінки користуються
однаковими правами щодо одруження під
час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки судом встановлено, що сім'я
розпалася повністю, носить чисто
формальний характер і за даних
обставин відновленою бути не може, а
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивача, даний позов підлягає до
повного задоволення.

Відповідно до ст.110 СК України, позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне
значення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 109,
110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 30.09.1995 року
Березняківською сільською радою
Хорольського району Полтавської
області, актовий запис № 2, розірвати.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі до Хорольського
районного суду в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, що брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: