ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/8578/12
Провадження № 2/210/115/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" квітня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі -
Бендас І. І.

за участю представника позивача
Струкова С. М., Гапон С. Г.

за участю представника відповідача
Майстренко О. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом Первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» до
Генерального директора Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича, третя особа: Первинна
профспілкова організація профспілки
трудящих металургійної та
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
визнання неправомірною бездіяльність
посадової особи та зобов'язання
вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому (після уточнення позовних вимог)
просив:

1.Визнати накази по підприємству № 458
від 29.03.12 р. «Про приведення штатної
чисельності до фактичної» та № 1468 від
19.10.2012 р. «Про приведення штатної
чисельності до фактичної» такими, що не
відповідають законодавству України та
погіршують умови праці працівників
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг».

2.Визнати бездіяльність генерального
директора Публічного Акціонерного
Товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
Полякова Артема Ігоревича в частині не
вжиття заходів по скасуванню наказу
по підприємству № 458 від 29.03,12 р. «Про
приведення штатної чисельностідо
фактичної» та не проведення в термін
визначений законодавством України
попереднього узгодження з
профспілковими організаціями
підприємства запровадження нових норм
праці (змін штатних розкладів у
структурних підрозділах підприємства)
- протиправною.

3.Зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича скасувати накази по
підприємству № 458 від 29.03.12 р. «Про
приведення штатної чисельності до
фактичної» та № 1468 від 19.10.2012 р. «Про
приведення штатної чисельності до
фактичної».

4.Зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича відновити штатну
численність персоналу підприємства до
тієї, що булла на підприємстві до
виходу наказів по підприємству № 458 від
29.03.12 р. «Про приведення штатної
чисельності до фактичної» та № 1468 від
19.10.2012 р. «Про приведення штатної
чисельності до фактичної».

5.Зобов'язати генерального директора
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича проводити попередні
консультації в термін визначений
законодавством України та узгоджувати
з профспілковими організаціями
підприємства дії по запровадженню
нових норм праці (змін штатних
розкладів у структурних підрозділах
підприємства), а також інші дії, які
стосуються соціально-економічних прав
та гарантій працівників підприємства.

6.Всі судові витрати позивача покласти
на відповідача.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали та показали,
що на підприємстві ПАТ «АМКР» без
попередніх консультацій з діючими
профспілковими організаціями
підприємства одноособово вольовим
методом відповідачем видано накази №
458 від 29.03.12 та № 1468 від 19.10.2012г. «Про
приведення штатної чисельності до
фактичної», якими передбачається
розробка нових штатних розкладів у
структурних підрозділах підприємства
на основі фактичної чисельності
персоналу та виключення в
організаційних структурах управління
і штатних розкладах підрозділів
підприємства вакантних штатних посад і
професій, крім передбачених для
працевлаштування інвалідів у
відповідності з квотою, а також
передбачається резервування
необхідної кількості вакансій для
працівників в процесі переводу або
працевлаштуванню, а також внесення
змін в організаційні структури
управління і штатні розписи
структурних підрозділів підприємства.

Штатний розклад є нормами праці (згідно
пунктів 1.3 - 1.5 діючих в Україні
«Рекомендацій з нормування праці в
галузях народного господарства», які
затверджені постановою Міністерства
праці України № 2 від 19.05.1995 р.).

Статтею 86 КЗпП України встановлено, що
«введення, заміна і перегляд норм праці
провадиться адміністрацією
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом за
погодженням з відповідним виборним
профспілковим органом».

Галузевою угодою
гірничо-металургійного комплексу
України встановлено, що власник
зобов'язаний розробляти норми праці з
обов'язковим дотриманням норм і
гарантій, передбачених законодавством
(п. 3.1.) та розробляти і застосовувати
норми праці на всі роботи у
відповідності :о стану обладнання з
урахуванням технології і організації
робочого місця (п. 3.13.).

Норми чисельності є основою для
розробки штатних розкладів
підрозділів. На даний час, не дивлячись
на вимоги пунктів 3.1., 3.13., 3.14 Галузевої
Угоди на 2011-2013 роки, на підприємстві
відсутні нормативи чисельності,
погоджені з первинними профспілковими
організаціями, а тому відсутні
об'єктивні підстави для внесення змін в
штатні розклади.

Не зважаючи на вимоги трудового
законодавства України та не завершивши
роботу по розробці нормативів
чисельності на підприємстві, не
погодивши з профспілками та не
затвердивши нормативи, відповідач на
порушення ст. ст. 85, 86 КЗпП України видав
накази № 458 д 29.03.2012 р. та № 1468 від 19.10.2012
р. про зменшення штатної чисельності,
встановлює штатні розклади
підрозділів виходячи з фактичної
чисельності працівників, ігноруючи,
при цьому, вимоги пункту 3.13 Галузевої
Угоди та зобов'язань прийнятих на себе
у пункті 2.1 колективного договору
підприємства.

Таким чином, дії відповідача в частині
видання наказів по підприємству № 458 та
№ 1468 в попереднього узгодження з
профспілковими організаціями
підприємства є не що інше, як порушення
трудового законодавства України,
діючого колективного договору
підприємства та пунктів 3.1., 3.13.
Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України.

Позивач звертався до відповідача з
відкритим зверненням (від 11.04.2012 р. № 46)
та з гаданням (від 28.05.2012 р. № 63) з
пропозицією скасувати наказ № 458 від
29.03.2012 р. та провести в строк визначений
законодавством України попередні
консультації та відповідні узгодження
з профспілковими організаціями
підприємства при зміні умов праці.

Позивачу було відмовлено у вдоволенні
його пропозиції, посилаючись при цьому
на ст. 64 Господарського Кодексу України
ший, до речі, не регулює трудових
взаємовідносин, що зазначено у пункті 1
ст. 4 цього ж кодексу. Позивач не згоден
з позицією відповідача та вказаними
його відповідями з цього приводу гаму,
що регулювання трудових відносин
відноситься до сфери дії КЗпП України
та інших законодавчих актів України, а
не Господарського Кодексу України.

Крім того, вказані дії відповідача не
відповідають Рекомендації 129 МОП «Щодо
зв'язків між адміністрацією та
працівниками на підприємстві» (1967 рік),
яка регламентує відносини сторін про
створення атмосфери взаєморозуміння і
довіри на підприємстві та надання
адміністрацією інформації з різних
питань.

05 листопада 2012 р. позивач звернувся до
відповідача з поданням про визнання
наказу № 1468 від 19.10.2012 р. «Про
приведення штатної чисельності до
фактичної» таким, що не відповідає
вимогам законодавства України на тій
підставі, що він значно погіршив
становище працівників порівняно з
законодавством України, зокрема ст.ст.
85, 86, тощо КЗпП України.

Але відповідач відповіддю № 05-2788 від
12.11.2012р. відмовив позивачу у задоволені
його пропозиції, що позивачем
розцінюється умисною протиправною
бездіяльністю.

Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та показав,
що право підприємства самостійно
визначати свою організаційну
структуру, встановлювати чисельність
працівників і штатний розпис
передбачено ч. 3 ст. 64 Господарського
кодексу України.

Як роз'яснює Мінпраці в листі від 27.06.2007
р. N 162/06/187-07, штатний розпис це документ,
що встановлює для цього підприємства,
установи, організації структуру, штати
та посадові оклади працівників.

Позивач вважає, що штатний розпис є
нормою праці, однак, нормами праці,
відповідно до ст. 85 КзпП України, є
норми виробітку, часу, обслуговування,
чисельності, які встановлюються для
працівників відповідно до досягнутого
рівня техніки, технології, організації
виробництва і праці.

Рекомендаціями з нормування праці в
галузях народного господарства,
схвалених постановою колегії
Міністерства праці України від 19.04.1995 р.
№ 2, на які посилається Позивач,
визначено, що при нормуванні праці
працівників застосовуються такі види
норм праці: норма часу, норма виробітку,
норма обслуговування,
норма/норматив/чисельності, (пункт 1.3).

Норма /норматив/ чисельності - це
встановлена чисельність робітників
певного професійно-кваліфікаційного
складу, необхідна для виконання
конкретних виробничих, управлінських
функцій або обсягів робіт. За нормами
/нормативами/чисельності визначаються
також витрати праці за професіями,
спеціальностями, групами або видами
робіт, окремими функціями, в цілому по
підприємству або цеху, його
структурному підрозділі.

Відповідно до п. 1.4 Рекомендацій, норми
праці встановлюються на окрему
операцію /операційна норма/ та
взаємозв'язану групу операцій,
кінцевий комплекс робіт /укрупнена,
комплексна норма/. Ступінь
диференціації норм визначається типом
та масштабом виробництва,
особливостями вироблюваної продукції,
формами організації праці.

Більш того, п. 1.5 Рекомендацій
визначено, що норми праці повинні
визначатися за нормативними
матеріалами для нормування праці,
затвердженими в централізованому
порядку.

До нормативних матеріалів для
нормування праці належать: нормативи з
питань праці /нормативи часу, включаючи
мікроелементи, нормативи чисельності,
нормативи часу обслуговування, єдині
та типові норми часу, виробітку,
обслуговування/, нормативи режимів
роботи устаткування.

Нормативи праці - це розрахункові
значення /розмір/ витрат праці /часу/ на
виконання окремих елементів
/комплексів/ робіт, обслуговування
одиниці обладнання, робочого місця,
бригади, структурного підрозділу тощо,
а також чисельність працівників,
необхідних для виконання виробничих,
управлінських функцій або обсягу
робіт, прийнятого за одиницю виміру,
залежно від конкретних
організаційно-технічних умов та
факторів виробництва.

Отже, норми праці, зокрема й норми
чисельності, не співвідносяться зі
штатним розписом і не є складовою
частиною штатного розпису.

Пунктом 3.1 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2007 - 2008 роки та Галузевої
угоди гірничо-металургійного
комплексу України на 2011 - 2012 роки, на які
посилається Позивач, передбачений
обов'язок сторони власника "Розробляти
самостійно форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат з обов'язковим
дотриманням норм і гарантій,
передбачених законодавством,
Генеральною і цією угодою, та
встановлювати їх у колективних
договорах".

У чинному на підприємстві відповідача
Колективному договорі на 2007 - 2008 роки
встановлені всі необхідні умови,
передбачені ст. 13 КзпП України та ст. 7
Закону України "Про колективні
договори і угоди" та необхідні для
регулювання виробничих, трудових і
соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів працівників та
роботодавця.

Обов'язок роботодавця проводити
попередні консультації та погоджувати
накази, які стосуються штатної
чисельності з профспілковими
організаціями не передбачений нормами
чинного законодавства.

Накази № 458 від 29.03.2012 р. "Про приведення
штатної чисельності до фактичної" та №
1468 від 19.10.2012 р. "Про приведення штатної
чисельності дофактичної чисельності",
за своїм змістом, носять
організаційно-управлінський характер,
який узгоджується з повноваженнями
власника, визначеними чином
законодавством та Статутом
підприємства, та не містять положень,
які б запроваджували, змінювали та
переглядали норми праці. Тому, жодних
порушень норми ч. 1 ст. 86 КзпП України,
при їх виданні відповідачем порушено
не було.

Зазначені накази не передбачають
зменшення штатної чисельності, а
зумовлюють необхідність дотримання
кадрової дисципліни та приведення
штатної чисельності до фактичної, крім
того, наказ № 458 від 29.03.2012 р. передбачає
необхідність раціональної розстановки
персоналу за рахунок вакантних робочих
місць і розробку нових штатних
розписів за пропозиціями керівників
структурних підрозділів стосовно
виключенню зайвих штатних вакансій.

Більш того, даний наказ передбачав
розробку компенсаторного механізму за
інтенсивність праці за рахунок фонду
оплати праці.

Також слід зазначити, що в Україні
відсутні нормативні матеріали для
нормування праці, які б були
затверджені у централізованому
порядку, а Рекомендації не є
нормативно-правовим актом та
обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в України
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Враховуючи те, що нормативне
регулювання норм праці в Україні
відсутнє, а погодження штатного
розпису підприємства чи змін у ньому з
профспілками законодавством України
не передбачено, Відповідач не
зобов'язаний погоджувати накази № 458
від 29.03.2012 р. "Про приведення штатної
чисельності до фактичної" та № 1468 від
19.10.2012 р. "Про приведення штатної
чисельності до фактичної чисельності"
з профспілками, а тому відповідач
вважає, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Згідно ст. ст. 2, 19 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності", профспілки здійснюють
представництво та захист трудових,
соціально-економічних прав та
інтересів членів профспілок, однак,
позивач в позові не зазначив, в чому
полягає порушення трудових прав членів
їх профспілки, та яким чином оспорювані
накази впливають, або можуть вплинути
на права, законні інтереси членів
трудового колективу.

Позивач вважає, що адміністрація
підприємства, з посиланням на норми ст.
64 Господарського кодексу України,
безпідставно відмовила в задоволенні
його подання про скасування
оспорюваних наказів та вважає, що
трудові відносини, згідно ст. 4
Господарського кодексу України, ним не
регулюються.

Однією стороною у трудових відносинах
завжди виступає працівник, тому
законодавець передбачив, що норми
Господарського кодексу на ці відносини
не розповсюджуються, однак в даній
ситуації відсутній спір з працівником,
підприємство єсуб'єктом
господарювання, тому спірні
відносини підпадають під
регулювання Господарського кодексу
України.

Що стосується вимоги Позивача,
зазначеної в пункті 4 позовної заяви, то
слід зазначити, що вони не можуть бути
задоволені, оскільки це вимога
законодавства, яка не порушена, і як
зазначалося вище видання оскаржуваних
наказів не пов'язано із встановленням
(запровадженням) нових норм праці.

Просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши документи та матеріали, що
маються у справі, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Як видно з тексту позовних вимог,
позивач звернувся до суду з позовом
щодо (зокрема) скасування наказів № 458
від 29.03.12 року «Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємства» (а.с.8) та № 1468 від 19.10.2012
року «Про вивільнення робітників»
(а.с.8, зворот).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

При цьому, позивачем у позові не
вказано, які саме права працівників
порушено виданими та оспорюваними
наказами, що унеможливлює встановлення
в судовому засіданні самого факту
наявності порушеного права, і, отже,
підстави для звернення до суду.

Згідно ст.62 ГК України, підприємство (у
даному випадку-позивач) - самостійний
суб'єкт господарювання …

Згідно змісту ст.ст.64, 65 ГК України,
підприємства здійснюють свою
діяльність та приймають рішення щодо
неї самостійно, у т.ч. (згідно ч.3 ст.64, ч.2
ст.65 ГК України ) щодо самостійного
визначення своєї організаційної
структури, встановлення чисельності
працівників і штатного розпису,
здійснення управління підприємством,
тощо.

З наведеного випливає, що підприємство
(у даному випадку - відповідача) вправі
самостійно визначати та встановлювати
(зокрема) штатний розпис.

Не погоджується суд також і з фактичним
ототожненням позивачем у позові понять
«норми праці» та «штатний розпис»,
оскільки доходить до висновку, що
вказані поняття не співвідносяться між
собою, як частина і ціле.

Так, згідно ч.1 ст.85 КЗпПУ, норми праці -
норми виробітку, часу, обслуговування,
чисельності.

При цьому, згідно п.1.3 Рекомендацій з
нормування праці в галузях народного
господарства, схвалених постановою
колегії Міністерства праці України від
19.04.1995р. №2, нормичисельності -
цевстановлена чисельність робітників
певного професійно-кваліфікаційного
складу, необхідна для виконання
конкретних виробничих, управлінських
функцій або обсягів робіт.

Таким чином, в розумінні ч.1 ст.85 КЗпПУ,
«чисельність» означає кількість
працівників, необхідних для здійснення
тієї чи іншої технологічної операції
(процесу, роботи), а не кількість
робітників, які взагалі працюють на
підприємстві та виконують такі роботи.

Крім того, згіднодо листа Міністерства
праці від 27.06.2007р. №162/06/187-07, штатний
розклад - цедокумент, що встановлює для
підприємства структуру, штати та
посадові оклади працівників.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку, що поняття «норм праці» та
«штатного розкладу» не
співвідносяться між собою як складові
частини одне одного у сенсі
правовідносин, що є предметом розгляду
у даній справі.

Згідно постанови колегії Міністерства
праці України від 19.04.1995 р. № 2, при
нормуванні праці працівників
застосовуються такі види норм праці:
норма часу, норма виробітку, норма
обслуговування,
норма/норматив/чисельності, (пункт 1.3).

Норма /норматив/ чисельності - це
встановлена чисельність робітників
певного професійно-кваліфікаційного
складу, необхідна для виконання
конкретних виробничих, управлінських
функцій або обсягів робіт.

Відповідно до п. 1.4 Рекомендацій, норми
праці встановлюються на окрему
операцію /операційна норма/ та
взаємозв'язану групу операцій,
кінцевий комплекс робіт /укрупнена,
комплексна норма/.

Згідно п. 1.5 Рекомендацій , норми праці
повинні визначатися за нормативними
матеріалами для нормування праці,
затвердженими в централізованому
порядку.

До нормативних матеріалів для
нормування праці належать: нормативи з
питань праці /нормативи часу, включаючи
мікроелементи, нормативи чисельності,
нормативи часу обслуговування, єдині
та типові норми часу, виробітку,
обслуговування/, нормативи режимів
роботи устаткування.

Нормативи праці - це розрахункові
значення /розмір/ витрат праці /часу/ на
виконання окремих елементів
/комплексів/ робіт, обслуговування
одиниці обладнання, робочого місця,
бригади, структурного підрозділу тощо,
а також чисельність працівників,
необхідних для виконання виробничих,
управлінських функцій або обсягу
робіт, прийнятого за одиницю виміру,
залежно від конкретних
організаційно-технічних умов та
факторів виробництва.

Таким чином, зміна норм праці не тягне
за собою автоматичну зміну штатного
розпису, і навпаки.

Згідно п. 3.1 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2007 - 2008 роки та Галузевої
угоди гірничо-металургійного
комплексу України на 2011 - 2012 роки
передбачено обов'язок сторони власника
"Розробляти самостійно форми і системи
оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, ставки, схеми посадових
окладів, умови запровадження та
розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат з
обов'язковим дотриманням норм і
гарантій, передбачених законодавством,
Генеральною і цією угодою, та
встановлювати їх у колективних
договорах".

Таким чином, суд доходить до висновку,
що п.3.1. Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2007 - 2008 роки та Галузевої
угоди гірничо-металургійного
комплексу України на 2011 - 2012 роки не
передбачено обов'язок підприємства (у
даному випадку - відповідача)
узгоджувати з профспілковими внесення
змін до штатного розкладу.

Оспорювані накази не містять норм, які
тягнуть за собою звільнення
працівників, що на час їх видання
працюють на підприємстві та не
скорочують робочі місця, які фактично
зайняті працівниками на час їх видання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в України
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Таким чином, враховуючи, що в судовому
засіданні не встановлено наявність
норм права, які зобов'язували б
відповідача узгоджувати з позивачем
видання оспорюваних наказів, суд
доходить до висновку про неможливість
задоволення позовних вимог.

Крім того, в ході судового розгляду
встановлено, що підприємством
(відповідачем) подання профспілкового
органу (позивача) розглянуто з наданням
відповіді (а.с.7, 7-зворот).

Подання не задоволено, проте
відповідачем вживалися дії з його
розгляду, у зв'язку з чим вказані дії не
можуть бути визнані бездіяльністю в
сенсі заявлених у позові вимог,
оскільки ст.20 Закону України «Про
професійні спілки та гарантії їх
діяльності» не передбачено обов'язок
підприємства у будь-якому випадку
задовольняти внесене профспілкою
подання.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 85, 86 КЗпПУ України, ст. ст. 4, 62, 64, 65
ГК України, ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України,
суд-

ВИР I ШИВ:

В позові Первинної профспілкової
організації Всеукраїнської профспілки
працівників науки, виробництва та
фінансів Публічного Акціонерного
Товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
до Генерального директора Публічного
Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Полякова
Артема Ігоревича, третя особа: Первинна
профспілкова організація профспілки
трудящих металургійної та
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
визнання неправомірною бездіяльність
посадової особи та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу .

Суддя:
В. Є. Сільченко