Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року
Кіцманський районний суд Чернівецької
області у складі: головуючої судді
Масюк Л.О.

при секретарі Токаренко
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.Кіцмань
Чернівецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до Кіцманської центральної
районної лікарні про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідно до наказу №
37-зв від 13.12.2013 року її звільнено з
посади сестри-господині
неврологічного відділення Кіцманської
ЦРЛ за вчинення прогулу 26.11.2013 року та
27.11.2013 року без поважних причин.

Посилається на те, що 25.11.2013 року нею
було написано заяву про надання їй
відпустки без збереження заробітної
плати на 25.11.2013 року, яку було погоджено
завідувачем неврологічного відділення
Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_2 та головним
лікарем Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_3 Цього
дня ОСОБА_1 необхідно було звернутися
до прокуратури Кіцманського району зі
скаргою на неправомірні дії ОСОБА_4

Вказує, що у другій половині цього ж
дня, 25.11.2013 року, завідувач
неврологічним відділенням ОСОБА_2
запросила ОСОБА_1 прийти на роботу та
написати заяву про надання їй
відпустки без збереження заробітної
плати на період з 25.11.2013 року по 29.11.2013
року, так як ОСОБА_1 не могла виконувати
свої обов'язки сестри-господині
внаслідок тілесних ушкоджень
отриманих 21.11.2013 року.

Однак нею, ОСОБА_1, було написано заяву
про надання відпустки без збереження
заробітної плати на період з 25.11.2013 року
по 06.12.2013 року, яку було погоджено
завідувачем неврологічного відділення
Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_2 та яку
позивачкою було подано до приймальні
головного лікаря для погодження.

Зазначає, що 26.11.2013 року та 27.11.2013 року
вона знаходилась вдома так як вважала,
що перебуває у відпустці. Однак, 27.11.2013
року після повернення її мобільного
телефону з ремонту, почали надходити
смс-повідомлення з інформацією про
дзвінки співробітників протягом
останніх двох днів. Пізніше
зателефонувала ОСОБА_5, з розмови з якою
ОСОБА_1 стало відомо, що в наслідок її
відсутності на робочому місці їй
робочий час не обліковується в
наслідок прогулу без поважних причин.

З 28.11.2013 року ОСОБА_1 приступила до
виконання свої трудових обов'язків, та
їй було повідомлено про проведення
перевірки по факту її відсутності на
робочому місті 26.11.2013 року та 27.11.2013
року.

02.12.2013 року ОСОБА_1 було написано заяву
про надання їй відпустки без
збереження заробітної плати на період
з 02.12.2013 року по 06.12.2013 року у зв'язку із
сімейними обставинами, яку погоджено з
завідувачем неврологічного відділення
Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_2 та головним
лікарем Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_3

10.12.2013 року до ОСОБА_1 звернувся
юрисконсульт лікарні з вимого надання
пояснень по факту відсутності на
робочому місці 26 та 27 листопада 2013 року,
однак пояснень ОСОБА_1 не надала, так як
вважала, що відсутньою на роботі була
на законних підставах, тобто у
відпустці за власний рахунок.

Вважає, що вона прогулу не вчиняла, так
як подала всі необхідні документи для
надання їй відпустки, тому звільнення
ОСОБА_1 у зв'язку з вчиненням прогулу 26
та 27 листопада 2013 року без поважних
причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України є
незаконним, а тому просила суд поновити
її на посаді сестри-господині
неврологічного відділення Кіцманської
ЦРЛ та стягнути з відповідача на її
користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали
позовні вимоги в повному обсязі,
вказавши суму 2663 гривні 50 коп.
заробітної плати яку необхідно
стягнути на користь позивачки за час
вимушеного прогулу, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що при звільненні ОСОБА_1 були
враховані всі обставини які слугували
підставою для звільнення, дотримані
всі вимоги трудового законодавства, а
тому вважає, що звільнення є
обґрунтованим та законним, подавши
заперечення на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, перевіривши матеріали справи
та зібранні в ній докази, прийшов до
наступного.

Наказом №12-к від 11.03.1996 року ОСОБА_1 було
прийнято на посаду пралі Кіцманської
районної лікарні.

Наказом №42-4-пв від 23.10.2002 року позивача
переведено на посаду молодшої
медсестри (буфетниці) неврологічного
відділення Кіцманської ЦРЛ.

Наказом №3-пв від 03.02.2003 року її
переведено на посаду молодшої
медсестри (сестри-господині)
неврологічного відділення Кіцманської
ЦРЛ.

Наказом №37-зв Кіцманської ЦРЛ від
13.12.2013 року ОСОБА_1 було звільнено з
займаної посади на підставі ст. 40 п. 4
КЗпП України за вчинення прогулу без
поважних причин.

Пунктом 4 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Встановлено, що 25.11.2013 року ОСОБА_1 було
написано заяву про надання їй
відпустки без збереження заробітної
плати на 25.11.2013 року, яку було погоджено
з завідувачем неврологічного
відділення Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_2 та
головним лікарем Кіцманської ЦРЛ
ОСОБА_3

Як вбачається з доповідних від 26 та 27
листопада 2013 року написаних
завідувачем неврологічного відділення
Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_2 та актів
складених складом комісії від 26 та 27
листопада 2013 року ОСОБА_1 була відсутня
на роботі протягом всього робочого
часу 26 та 27 листопада 2013 року, на
телефонні дзвінки не відповідала.

Встановлено, що 28.11.2013 року ОСОБА_1
з'явилась на роботі і знову написала
заяву про надання їй відпустки без
збереження заробітної плати на період
з 25.11.2013 року по 06.12.2013 року, що
підтверджується копією вказаної заяви
від 25.11.2013 року, яку погодила заднім
числом завідувач неврологічного
відділення Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_2, яка
як свідок в судовому засіданні
підтвердила даний факт.

Згідно витягів з наказу №79-вп/18 від
25.11.2013 року та наказу №80-вп від 02.12.2013
року та пояснень свідка ОСОБА_3
вбачається, що ним, як головним лікарем
Кіцманської ЦРЛ, було погоджено заяву
ОСОБА_1 про надання їй відпустки без
збереження заробітної плати на 25.11.2013
року та погоджено її ж аналогічну
заяву, яку вона подала після вчинення
нею прогулу 26 та 27 листопада 2013 року, а
саме про надання відпустки без
збереження заробітної плати на період
з 02.12.2013 року на п'ять календарних днів.
Інших заяв ОСОБА_1 не подавалося.

Також в матеріалах справи мається Акт
від 10.12.2013 року складений головою
профкому, з якого вбачається, що ОСОБА_1
була запрошена на засідання профкому
по розгляду питання про її відсутність
на робочому місці без поважних причин 26
та 27 листопада 20313 року, однак вона не
з'явилась та пояснень не надала.

З наказу №109-а від 10.12.2013 року «Про
службове розслідування доповідних
записок зав. неврологічного відділення
ОСОБА_2» вбачається, що факт
відсутності на роботі ОСОБА_1
підтверджується актом, складеним 26.11.2013
року комісією в складі
зав.неврологічного відділення ОСОБА_2,
старшої медсестри ОСОБА_7 та чергової
медсестри ОСОБА_8 Аналогічний акт було
складено 27.11.2013 року. Згідно даних актів
від 26 та 27 листопада 2013 року
сестра-господиня неврологічного
відділення Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_1 не
вийшла на роботу і була відсутня
протягом всього робочого часу. Даним
наказом було визнано 26 та 27 листопада
2013 року днями прогулу без поважних
причин ОСОБА_1

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9
підтвердили той факт, що ОСОБА_1 була
відсутня на робочому місці 26 та 27
листопада 2013 року без поважних причин
та відмовилась від написання чи усного
надання пояснення з приводу порушення
трудової дисципліни.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
відпустки» за сімейними обставинами та
з інших причин працівнику може
надаватися відпустка без збереження
заробітної плати на термін,
обумовлений угодою між працівником та
власником або уповноваженим ним
органом, але не більше 15 календарних
днів на рік.

Для отримання відпустки без збереження
заробітної плати працівник подає
відповідну заяву на ім'я роботодавця.
Надання працівникові відпустки без
збереження заробітної плати
оформлюється наказом (розпорядженням)
роботодавця із зазначенням підстав
надання такої відпустки та її
тривалості.

Положення п. 4 ст. 40 Кодексу законів про
працю України передбачає таку підставу
розірвання трудового договору за
ініціативою роботодавця, як прогул (у
тому числі відсутності на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня) без поважних причин.

Прогулом визнається відсутність
працівника на роботі протягом робочого
дня, а також відсутність без поважних
причин більше трьох годин безперервно
або сумарно. Отже, склад прогулу,
вчиненого за виною працівника,
характеризується двома ознаками: а)
відсутністю на роботі протягом
робочого дня; б) відсутністю на роботі
протягом дня більше трьох годин як
безперервно, так і сумарно.

У випадках прогулу роботодавець
повинен вирішити питання про
поважність причин відсутності
працівника на роботі. Якщо він вважає,
що прогул був здійснений без поважних
причин, він може розірвати трудовий
договір з працівником. Своєю чергою,
обов'язок доводити поважність причини
відсутності на роботі покладений на
працівника.

Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю
України звільнення за прогул є
дисциплінарним стягненням, тому під
час його застосування повинні бути
дотримані порядок і строки накладання
дисциплінарних стягнень.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 149 КЗпП
України передбачено, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Якщо працівник відмовляється від
написання пояснення з приводу
порушення трудової дисципліни власник
або уповноважений ним орган має право
скласти акт у вільний формі, про те, що
працівник відмовився від письмового
пояснення, за підписом, як правило,
кількох осіб. Відсутність письмового
пояснення працівника не позбавляє
власника права застосувати до
порушника трудової дисципліни
дисциплінарного стягнення. За одне й те
саме порушення трудової дисципліни на
працівника не може бути накладено
більш ніж одне дисциплінарне
стягнення.

Як вбачається з Акту від 10.12.2013 року,
складеного головою профкому
Кіцманської ЦРЛ ОСОБА_9, та пояснень
свідків, ОСОБА_1 відмовилась надати
пояснення щодо причин її відсутності
на робочому місці 26 та 27 листопада 2013
року.

Відповідно до вимог ст.43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 -5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

У випадках, передбачених
законодавством про працю, виборний
орган первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник,
розглядає у п'ятнадцятиденний строк
обґрунтоване письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником.

Подання власника або уповноваженого
ним органу має розглядатися у
присутності працівника, на якого воно
внесено. Розгляд подання у разі
відсутності працівника допускається
лише за його письмовою заявою. За
бажанням працівника від його імені
може виступати інша особа, у тому числі
адвокат. Якщо працівник або його
представник не з'явився на засідання,
розгляд заяви відкладається до
наступного засідання у межах строку,
визначеного частиною другою цієї
статті. У разі повторної неявки
працівника (його представника) без
поважних причин подання може
розглядатися за його відсутності.

Згідно витягу із протоколу №12
засідання профкому Кіцманської ЦРЛ від
12.12.2013 року було заслухано членів
профспілкового комітету, зав.
неврологічним відділенням ОСОБА_2,
юрисконсульта ОСОБА_10, головного
лікаря ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та надано згоду
головному лікарю ЦРЛ на звільнення
ОСОБА_1 сестри господині
неврологічного відділення ЦРЛ за
вчинені прогули без поважних причин 26
та 27 листопада 2013 року згідно ст. 40 п.4
КЗпП України.

У зв'язку з наведеним суд приходить до
висновку, що з боку відповідача надано
належні докази відсутності ОСОБА_1 на
робочому місці 26 та 27 листопада 2013 року
без поважних причин.

За принципами змагальності та
диспозитивності цивільного процесу,
встановленими статтями 10, 11 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
з наданням суду належних і допустимих
доказів, обсяг яких сторона визначає
самостійно.

Посилання позивачки ОСОБА_1 щодо
існування заяви погодженої головним
лікарем Кіцманської ЦРЛ про надання їй
відпустки без збереження заробітної
плати з 25.11.2013 року по 06.12.2013 року є
безпідставним та не знайшло свого
підтвердження під час судового
розгляду.

Жодних доказів поважності прогулу з
боку позивача до суду не надано, у
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
та відмові в задоволенні позову у
повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає, що
звільнення позивача є обґрунтованим,
оскільки проведено у відповідності до
вимог діючого трудового законодавства,
підстави для визнання звільнення
незаконним, зазначені позивачем у
позовній заяві, були перевірені судом
та не знайшли свого підтвердження під
час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 40, 43, 142, 147, 147-1, 149 КЗпП
України, Законами України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», статтями 10, 11, 58-60, 209, 212,
214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кіцманської центральної районної
лікарні про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через
Кіцманський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя