У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
- Ковальчук Н.М.,

суддів:
- Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання
- Демчук Ю.Ю.,

за участю відповідача
- ОСОБА_3,

представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
26 лютого 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Приватбанк" до
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 26 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ
КБ „Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ „Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
№ 0610/05/А від 20.10.2006 р. у сумі 10 000
грн.Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ „Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
№ 0610/05/А від 20.10.2006 р. у сумі 53 013 грн. 29
коп. Вирішено питання про судові
витрати.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим ОСОБА_3 та ОСОБА_4
оскаржили його в апеляційному порядку.
В поданій апеляційній скарзі вказують,
що відповідно до рішення Рівненського
міського суду від 19.02.2010 р. позивачем
30.11.2010 р. було вилучено належний
позичальнику заставний автомобіль,
який ПАТ КБ "Приватбанк" було
реалізовано лише у 2013 році за заниженою
ціною. Оскільки позивач відповідно до
п. 2.3.9 кредитного договору звернув
стягнення на заставне майно,
зобов'язання позивальника та
поручителів припинились. Крім того,
банком було порушено норми ст. 586 ЦК
України та право позичальника на
користування автомобілем для
здійснення підприємницької
діяльності, що призвело до
неможливості отримувати доходи і
сплачувати кошти за кредитним
договором. Зазначають, що згідно з ч.ч.1,4
ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_4
припинилася, оскільки позичальник не
пред'явив до останньої вимог протягом
шести місяців з 19.01.2009 р.Покликаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просять
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, яким у задоволенні
позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

________________________________________________________________________
____________________________________

Справа № 569/16027/13-ц
Головуючий в
суді І інстанції - Куцоконь Ю.П.

Провадження 22-ц 787/756/2014

Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку
із невиконанням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за договором кредиту,

у Банку виникло право примусового
стягнення суми заборгованості,
відсотків, плати за обслуговування
кредиту та штрафних санкцій з
позичальника та поручителів, а також
врахував положення закону щодо
зменшення розміру пені, задовольнивши
частково позовні вимоги в цій частині.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року
між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 0610/05/А,
відповідно до якого Банк надав кредит
в сумі 48 000 грн. на придбання
автомобіля зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 20%
річних (а.с. 8-10). Відповідно до п.1.3
кредитного договору терміни
повернення кредиту і відсотків згідно
графіку погашення кредиту і відсотків
встановлено у Додатку № 1 до цього
договору, з якого вбачається, що
кінцевий термін повернення кредиту
17.10.2011 р. (а.с. 56-57).

Відповідно до п 3.1. кредитного договору
виконання зобов'язань позичальника за
даним договором забезпечується
договором застави автотранспорту №
0610/05/А/ТЗ від 20.10.2006 р., договором поруки
№ 0610/05/А/ДП від 20.10.2006 р.

Як вбачається з договору поруки №
0610/05/А/ДП від 20.10.2006 р. укладеного між ПАТ
КБ „Приватбанк" та ОСОБА_4 остання
відповідає перед позивачем за
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором № 0610/05/А від 20.10.2006
р. (а.с.11)

01.06.2013 р. між ОСОБА_6 та ПАТ КБ
„Приватбанк" було укладено договір
поруки № 01/RO та додаток № 1 до нього, за
умовами якого розмір відповідальності
поручителя перед кредитором за
виконання ОСОБА_3В зобов'язань за
кредитним договором № 0610/05/А від 20.10.2006
р. становить 10 000 грн. (а.с.6-7)

Спірні відносини між сторонами виникли
з приводу невиконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору і, як наслідок,
утворення заборгованості станом на
20.06.2013 р. в сумі 77004 грн. 31 коп., яка
складається з 21038 грн. 95 коп.
заборгованості за кредитом, 41474 грн. 34
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, а також 14 491
грн. 02 коп. пеня (а.с. 4-5).

За змістом ст.ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст.526 ЦК України).

Не заслуговують на увагу посилання в
апеляційній скарзі на припинення
зобов'язань за кредитним договором у
зв"язку з зверненням стягнення на
заставлене майно.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняться виконанням,
проведеним належним чином.

В ч.1 ст. 631 ЦК України зазначено, що
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обов'язки відповідно
до договору.

Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце, під час дії
договору.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за договором у повному
обсязі, ПАТ КБ "Приватбанк" правомірно
продовжувало нараховувати відсотки,
пеню та неустойку, які включені до суми
заборгованості.

За наведених обставин, місцевий суд
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги ПАТ КБ " Приватбанк" до ОСОБА_3 та
поручителів і стягнув на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У п. 12 договору поруки, укладеного з
ОСОБА_4 строк позовної давності за цим
договором встановлюється протягом 5
років. Позивач звернувся з вимогою до
останньої 03.09.2013 року, а отже в межах
строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законних висновку суду
першої інстанції, а тому, колегія
суддів їх вважає надуматини і такими,
що на увагу не заслуговують.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б заслуговували на увагу і
спростовували висновки суду особа,
відповідачі суду не надали.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді:
підпис
Григоренко М.П.
підпис
Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.