Справа №2/257/546/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Київський районний суд
м. Донецька в складі:

головуючого - судді Гурідової Н.М.,

при секретарі - Сидоровій А.О.,

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості мотивуючи свої вимоги
тим, що 11.08.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір №
DOXRRX23520525. Відповідно до укладеного
договору № DOXRRX23520525 від 11.08.2008 року
відповідач отримав кредит у розмірі
2610,26 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12 % на
рік на суму залишку заборгованості по
кредиту Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
банком договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в
період сплати, позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов. У
порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав. У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 06.12.2013
року має заборгованість - 22883,61 грн., яка
складається з: 870,88 грн. - заборгованість
за кредитом ; 0,16 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 26,10
грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом ; 20420,58 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором ; 500,00 грн. -
штраф ( фіксована частина), 1065,89 грн. -
штраф ( процентна складова). Просить
стягнути з відповідача заборгованість
по кредитному договору у розмірі 22883,61
грн., а також судові витрати.

Представник позивача у судове
засідання не з'явилась , надала суду
заяву про розгляд справи у її
відсутності, в якій вказала , що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
заперечує проти їх задоволення та
просить застосувати до них строк
позовної давності.

Суд, заслухавши відповідача,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна заява, об'єктивно
оцінивши докази, що мають істотне
значення для її розгляду і вирішення по
суті, приходить до висновку, що позовна
заява не підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що згідно копії
заяви позичальника № DOXRRX23520525 від
11.08.2008 року (а.с.3) ОСОБА_1 отримав від
банку строковий кредит у сумі 2610,26 грн.
на строк 6 місяців з 11.08.2008 року по 11.02.2009
року включно з умовами сплати
відсотків за його користування у
розмірі 0,01 % у місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 237,3 грн. та єдино
разової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 13,05
грн. в обмін на зобов'язання
відповідача по поверненню кредиту,
сплати процентів, в обумовлених у заяві
та умовах про надання споживчого
кредиту фізичним особам, строки, а
також комісії, яка зазначена в умовах.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
6» по « 11» число кожного місяця
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 448,25 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно умов.

Між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1
укладено споживчий договір кредиту
шляхом підписання позичальником заяви
позичальника, яка разом з
запропонованими ПриватБанком умовами
про надання споживчого кредиту
фізичним особам та тарифами складає
кредитно-заставний договір. Споживчий
строковий кредит - кошти, що надаються
кредитодавцем споживачеві на
придбання продукції. Відповідно до
пункту 2.1. банк зобов'язується надати
позичальнику кредит шляхом
перерахування на рахунок
торгівельно-сервісному підприємству.
Строк, термін повернення, розмір
кредиту, цілі, відсотки, винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
уплати платежів визначені в заяві
позичальника, підписанням якої клієнт
та банк укладають кредитно-заставний
договір. Розмір річної відсоткової
ставки дорівнює дванадцяти місячним
відсотковим ставкам. Кредит надається
в обмін на зобов'язання позичальника
по поверненню кредиту, сплаті
відсотків, винагороди в обумовлені у
заяві строки.

Згідно копії статуту у новій редакції
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рішенням
загальних зборів акціонерів від 30
квітня 2009 року тип Банку з Закритого
акціонерного товариства змінено на
Публічне акціонерне товариство. У
зв'язку із зміною типу Банку, змінено
найменування банку з Закритого
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПРИВАТБАНК». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
є правонаступником всіх прав та
зобов'язань Закритого акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 №054809, Публічне акціонерне
товариство КБ «ПРИВАТБАНК»
знаходиться за адресою: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50 (зворот а.с.11).

Згідно копії банківської ліцензії №22
від 05 жовтня 2011 року (а.с.11) наданої
Національним банком України ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» унесено до державного
реєстру банків 19 березня 1992 року за №92
на право надання банківських послуг,
визначених частиною третьою статті 47
Закону України «Про банки і банківську
діяльність».

З копії довідки серії АА №241170 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.9) вбачається,
що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є юридичною
особою, його керівником являється
Дубілет Олександр Валерійович, та види
діяльності за КВЕД (класифікація видів
економічної діяльності) 65.12.0 є інше
грошове посередництво та
інституційний сектор економіки за КІСЕ
(класифікація інституційних секторів
економіки) S.12202 - інші приватні
депозитні корпорації.

З розрахунку заборгованості за
договором № DOXRRX23520525 від 11.08.2008 року
станом на 06.12.2013 року складається з
наступного: 870,88 грн. - заборгованість за
кредитом ; 0,16 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 26,10
грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом ; 20420,58 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором ; 500,00 грн. -
штраф ( фіксована частина), 1065,89 грн. -
штраф ( процентна складова). (а.с.2)

Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК
України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цивільного законодавства у строк,
встановлений договором. Боржник
зобов'язаний виконати своє
зобов'язання, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
передбачено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Споживчий кредит - це кошти що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», між кредитодавцем та
споживачем укладається договір про
надання споживчого кредиту, відповідно
до якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Згідно умов надання споживчого
кредиту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» взяв на
себе зобов'язання надати позичальнику -
ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування
коштів на позичковий рахунок для
обліку кредиту. Строк повернення
кредиту визначений до 11.02.2009 року.

З урахуванням вищенаведеного суд
дійшов висновку до того, що відповідач
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав, чим порушив умови
взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
та термін можуть бути визначені
актами цивільного законодавства,
правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати
або настання події, з якою пов'язано
його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.. 258 ч.2 позовна давність в
один рік встановлюється до вимог щодо
стягнення неустойки (штраф, пеня)

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Якщо вимоги позивача є обґрунтованими,
але строк, встановлений ст. 261 ЦК
України пропущено без поважних причин,
суд також відмовляє у позові, але вже з
інших мотивів: у зв'язку з пропуском
встановленого строку.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 листопада 2011 року роз'яснено
щодо офіційного тлумачення положень
пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з
положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції
України, а саме у п. 3.2 вказаного рішення
одним із фундаментальних принципів
приватноправових відносин є принцип
свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3
Цивільного Кодексу України.

Разом з тим, зазначена свобода є
обмеженою - межі дії цього принципу
визначаються критеріями
справедливості, добросовісності,
пропорційності, розумності.

Конституційний Суд вважає, що держава
має підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і охоронюваними законом
правами та інтересами споживачів їх
кредитних послуг.

Хартією захисту споживачів, схваленою
Резолюцією Консультативної асамблеї
Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543,
зокрема, передбачається, що надання
товарів чи послуг, у тому числі у
фінансовій галузі, не має
здійснюватися за допомогою прямого чи
опосередкованого обману споживача.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Враховуючи
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовується й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 31
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин
»у спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, тощо).

Так як споживчим договором визначено
кінцевий термін повернення кредиту, а
саме 11.02.2009 року, то з врахуванням вимог
п. 5 ст. 261 ЦК України початком перебігу
строку позовної давності слід вважати
11.02.2009 року.

Позовну заяву отримано судом 16.12.2013
року. З вказаних обставин, з часу
закінчення строку дії кредитного
договору 11.02.2009 року до часу звернення
із вказаним позовом до суду - 16.12.2013 року
сплив строк загальної позовної
давності - 3 (три) роки.

Позивачем в установленому законом
порядку не заявлено клопотання про
поновлення строків звернення до суду
та не доведено поважність причин
пропуску позовної давності. Поважними
причинами за чинним законодавством
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, що звертається з
позовною заявою, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного звернення
до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, як беруть участь у справі.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного, суд не
знаходить законних підстав для
задоволення позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, а тому в їх
задоволені слід відмовити за спливом
позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК
України, ст. 251, 253, 256, 257, 259, 261, 267, 526, 527, 530,
1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справ, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя