АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/1284/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1080/14
Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 18 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 2
липня 2010 року надав відповідачам у борг
190 000,00 грн. для придбання автомобіля в
інтересах сім'ї, зі строком повернення
коштів до 2 січня 2012 року, про що ОСОБА_3
написана власноручно відповідна
розписка.

Відповідачі зобов'язання за договором
позики не виконали, борг не повернули.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3
та ОСОБА_1 борг за договором позики з
урахуванням 3% річних у розмірі 199 447,00
грн. та судові витрати.

Під час судового розгляду справи
позивач відмовився від частини
позовних вимог щодо стягнення 3% річних.

Рішенням Шишацького районного суду
Полтавської області від 18 лютого 2014
року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 борг за договором
позики у розмірі 190 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 у рівних частках судовий збір у
сумі 1 900,00 грн.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ОСОБА_1, в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким у частині
солідарного стягнення з відповідачів
відмовити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Як убачається з матеріалів справи, що
відповідно до розписки від 2 липня 2010
року ОСОБА_3 підтвердив обставину
отримування від ОСОБА_2 у позику 190 000,00
грн. з кінцевим строком повернення
грошових коштів до 2 липня 2010
року, вказавши, що кошти йому необхідні
для придбання автомобіля для родини
(а.с. 7).

Місцевим судом також встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 5 листопада 1994
року по 10 січня 2012 року (а.с. 8).

9 серпня 2010 року між ТОВ
«Автопланета-Моторс» та ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу, за
умовами якого останньою придбано
автомобіль марки Кia Sportage, вартістю 179
999,00 грн., що також підтверджується
квитанцією та актом прийому-передачі
автомобіля (а.с. 9).

Даний автомобіль, відповідно до
довідки підрозділу УДАІ УМВС України в
Полтавській області, зареєстрований за
ОСОБА_1

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив із того, що позика була
отримана в інтересах сім'ї, а тому
зобов'язання щодо повернення боргу має
бути покладено як на ОСОБА_3, так і на
ОСОБА_1

Колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції вірними, з огляду
на наступне.

Стаття 1049 ЦК України встановлює
обов'язок позичальника повернути
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Аналіз зазначених норм матеріального
права дає підстави для висновку, що при
пред'явленні позовних вимог до одного з
подружжя, який не був стороною у
договорі позики, доказуванню підлягає
укладення договору позики та отримання
позики для потреб та інтересів сім'ї.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Обставина укладення договору позики
підтверджується розпискою, що
відповідає змісту ч. 1 ст. 1047 ЦК України
щодо письмової форми договору позики,
та відповідачем ОСОБА_3 не
заперечується отримання від
ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 190 000,00
грн.

Водночас, відповідачем ОСОБА_1
залишилось недоведеним, що придбання
автомобіля марки Kia Sportage мало місце за
грошові кошти, які отримувались нею не
за рахунок позики, що надавалась ОСОБА_3
позивачем за два місяці до придбання
автомобіля.

Таким чином, встановлені у справі
обставини дають підстави вважати, що
отримані ОСОБА_3 грошові кошти за
розпискою були використані ним на
потреби сім'ї, а тому є правові підстави
для покладення на відповідачів
солідарного обов'язку за договором
позики.

Твердження апелянта, що про існування
домовленостей між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 їй
раніше не було відомо, своєї згоди на
отримання колишнім чоловіком грошових
коштів у позивача не надавала не
заслуговують на увагу, оскільки вони
носять форму припущень, разом з тим,
наявність особистого підпису
відповідачки ОСОБА_1 на договорі
позики, який укладений ОСОБА_3 в
інтересах сім'ї, у силу положень ч. 4 ст.
65 СК України, не вимагається.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності витребувати у органах
ОДПІ відомості про отримання позивачем
доходів за 2008-2010 рік відносно
відчуження ОСОБА_2 транспортних
засобів та наявності у нього коштів для
надання позики є безпідставним,
оскільки дійсність розписки та факт
отримання коштів підтверджено
позичальником ОСОБА_3, та удаваність
цього правочину у встановленому
законом порядку не встановлювалась.

У свою чергу, у матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що
придбання ОСОБА_1 автомобіля було
вчинено за її особисті грошові кошти,
чи кошти, що належали колишньому
подружжю на праві спільної сумісної
власності, та були отримані ними з
інших джерел, не пов'язаних з позикою
коштів у позивача.

У порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, на підтвердження того, що
отримані у позику її колишнім
чоловіком грошові кошти були витрачені
ним на інші потреби чи особисті цілі
апелянтом також не надано доказів.

Решта доводів апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
пояснень свідків, що знайшли належну
правову оцінку та досліджені місцевим
судом як окремо, так і у їх сукупності у
взаємозв'язку з іншими доказами у
справі.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 312, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 18 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Кузнєцова О.Ю.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.