У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 грудня
2013 року, рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 27 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсним кредитного договору,
визнання недійсним договору іпотеки,
застосування наслідків їх недійсності,
стягнення майнової та моральної шкоди;
за зустрічним позовом публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитом,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Фідокомбанк» у
якому, з урахуванням уточнень, просив:
визнати недійсними, укладені між
банком та відповідачем, договори
іпотеки від 09 серпня 2007 року та від 02
грудня 2010 року, кредитний договір №
3770 від 09
серпня 2007 року і дві додаткові угоди до
цього договору від
02 жовтня 2010 року та від 30 січня 2012
року як такі, що не відповідали вимогам
закону на час їх укладення; стягнути з
відповідача, як безпідставно набуті,
сплачені ним за кредитним договором 456
57 грн 36 коп., 82 182 грн 84 коп.
процентів за користування чужими
грошима та 100 000 грн моральної шкоди.

16 вересня 2013 року ПАТ «Фідокомбанк»
звернувся із зустрічним позовом до
ОСОБА_2 про стягнення 535 257 грн 56 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від
18 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 та
зустрічний позов ПАТ «Фідокомбанк»
задоволені частково.

Визнано недійсними: кредитний договір
№ 3770, укладений 09 серпня 2007 року
між ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте Банк», а також
першу та другу додаткові угоду до
вказаного кредитного договору від
02 жовтня 2010 року та 30
січня 2012 року; договір іпотеки
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
укладений 09 серпня 2007 року між ОСОБА_2
та ПАТ «Ерсте Банк»; договір іпотеки
магазину промислових товарів по
АДРЕСА_1, укладений 02 грудня 2010 року між
ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте Банк».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Фідокомбанку» 117 600 грн (що
еквівалентно 14 700 дол. США) залишку тіла
кредиту за кредитним договором №
3770 09 серпня 2007 року. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від
27 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у відшкодуванні матеріальної і
моральної шкоди, а також визнання
недійсним договорів іпотеки:
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та
магазину промислових товарів у будинку
АДРЕСА_1, укладених 09 серпня 2007 року і 02
грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте
Банк», як правопопередником ПАТ
«Фідокомбанк», залишено без змін.

В іншій частині вказане рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення, про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання недійсними кредитного
договору від 09
серпня 2007 року і додаткових угод до
нього від 02 грудня 2010 року та від
30 січня 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Фідокомбанк»
535 257 грн 56 коп. заборгованості за
кредитним договором, укладеним
09 серпня 2007 року між ПАТ «Ерсте
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Фідокомбанк», і ОСОБА_2, станом на 20
березня 2013 року, складовими частинами
якої є: 512 156 грн 03 коп. (еквівалент 64 075,57
дол. США) - заборгованість за кредитом;
21405 грн 82 коп. (еквівалент 2677,82 дол. США) -
заборгованість за відсотками; 1687 грн 72
коп. - пеня. Вирішено питання про
розподіл судових витрат

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, рішення апеляційного суду
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог та про
відмову у задоволенні позовних ПАТ
«Фідокомбанк».

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції та суд
першої інстанції в незміненій частині,
ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
ПАТ «Фідокомбанк», правильно
встановили характер правовідносин
сторін у справі та застосували норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішили спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
рішення апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції в незміненій
частині не дають підстав для висновку,
що судами попередніх інстанцій при
розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсним
кредитного договору, визнання
недійсним договору іпотеки,
застосування наслідків їх недійсності,
стягнення майнової та моральної шкоди;
за зустрічним позовом публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитом.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк