Справа №589/455/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Стародубцева Л.О.Номер
провадження 22-ц/788/947/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 48
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - служба у
справах дітей Шосткинської міської
ради Сумської області про визначення
місця проживання дитини, стягнення
аліментів та додаткових витрат на
лікування дитини, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т
а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, який
обгрунтовує тим, що 26.06.2013 року шлюб між
нею та відповідачем розірвано. Від
спільного шлюбу вони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з
нею, вона не працює, перебуває на обліку
у центрі зайнятості та в управлінні
праці та соціального захисту
населення. Відповідач достатньої
турботи про доньку не виявляє, у
добровільному порядку матеріальну
допомогу на утримання дитини з 01.05.2013
року надавати припинив, має намір
забрати її до себе у м. Київ. Вказує, що
донька часто хворіє, знаходиться на
диспансерному обліку у лікаря
алерголога, але батько не приймає
участі у матеріальних витратах на
лікування доньки, ухиляється від
участі у додаткових витратах на її
лікування. Крім того дитина потребує
санаторно-курортного оздоровлення
влітку.

Уточнивши свої вимоги, просила
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_5 з нею за адресою:
АДРЕСА_1; стягнути з відповідача
аліменти на утримання доньки у розмірі
1/4 частини його доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, починаючи з
01.05.2013 року і до повноліття дитини;
стягнути з відповідача додаткові
витрати на лікування доньки у розмірі
10% доходу батька дитини щомісяця,
починаючи з 01.05.2013 року і до її
повноліття, кошти на
санаторно-курортне оздоровлення
доньки у 2014 році у сумі вартості
путівки 11000 грн., а також стягнути з
відповідача кошти у зв'язку з несплатою
після розлучення з позивачкою грошей
на матеріальне утримання дитини, на
додаткові витрати на її лікування,
оздоровлення дочки, як аліменти, у
розмірі 1/4 частини доходу батька дитини
і моральну шкоду у сумі 2000 грн.;
стягнути з відповідача завдану
позивачці неналежним доглядом за
дитиною та антивиховною поведінкою
моральну шкоду у сумі 2000 грн.; стягнути
з відповідача завдану малолітній
дитині неналежним доглядом за нею та
антивиховною поведінкою моральну
шкоду у сумі 2000 грн.; стягнути з
відповідача завдану позивачці
додаткову моральну шкоду у сумі 2000 грн.,
завдану дитині додаткову моральну
шкоду у сумі 2000 грн., а також всі
понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду м. Суми від 20 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5, 2007 року
народження, з її матір'ю ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх
видів заробітку щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на утримання
неповнолітньої доньки, ОСОБА_5, 2007 року
народження, починаючи стягування з
26.06.2013 року до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
додаткові витрати на лікування
неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/15
частини заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи стягування з 26.06.2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

01.04.2014 року до Шосткінського
міськрайонного суду Сумської області
надійшла апеляційна скарга на рішення
суду від відповідача ОСОБА_6

Рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 22 квітня 2014 року задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_6 та рішення
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 20 березня 2014 року
в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 додаткових витрат на лікування
неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/15
частини заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи стягнення з 26.06.2013 року до
досягнення дитиною повноліття,
скасовано та в задоволенні цих вимог
відмовлено.

Після закінчення розгляду апеляційної
скарги ОСОБА_6 до Апеляційного суду
Сумської області надійшла апеляційна
скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
права, просить суд змінити рішення
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 20.03.2014 року в
частині встановлення розміру
стягнення аліментів на утримання
доньки, яким стягнути з ОСОБА_6 аліменти
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, суми у розмірі ? зарплати
(доходу) батька дитини щомісяця,
починаючи з 01.07.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття; частково змінити
рішення в частині встановлення розміру
стягнення сум на додаткові витрати на
лікування, яким стягнути з ОСОБА_6 на
додаткові витрати на лікування доньки,
суму у розмірі 10% зарплати (доходу)
батька дитини щомісяця, починаючи з
01.07.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття; врахувати суми аліментів,
фактично сплачені, але не в повному
об'ємі, починаючи з 01.07.2013 року, коли
почалася недоплата коштів як аліменти
та на додаткові витрати на лікування, і
до 01.04.2014 року, на час отримання
винесеного рішення судом першої
інстанції; чек на суму 565 грн., як
недоведену, не враховувати в загальну
суму сплачених аліментів; стягнути з
відповідача всі понесені позивачкою
витрати по суду (у тому числі вартість
проїзду, добові представника). Вважає,
що відповідач має можливість
сплачувати додаткові витрати на дитину
саме в тому розмірі, який вона
визначила в позовній заяві.

В частині відмови в задоволенні інших
позовних вимог рішення суду позивачка
та її представник не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача -
адвоката ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з 10.06.2006 року по 26.06.2013
року перебували у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 26.06.2013 року (а. с. 11-12).

Від цього шлюбу сторони мають спільну
дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.
с. 8).

Після розірвання шлюбу сторони
проживають окремо. Відповідач проживає
у м. Києві, працює заступником
начальника відділу документального
забезпечення Центру забезпечення
службової діяльності Міністерства
оборони та Генерального штабу Збройних
Сил України, його середньомісячний
заробіток з усіма видами виплат
складає 6842,95 грн. Позивачка разом з
донькою ОСОБА_5 проживають по АДРЕСА_1.
Вона не працює, з 24.09.2013 року перебуває
на обліку у Шосткинському центрі
зайнятості як безробітна та отримує
допомогу в сумі 544 грн., а також
перебуває на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення
Шосткинської міської ради та отримує
державну соціальну допомогу як
малозабезпечена сім'я, яка у січні 2014
року склала 1270,37 грн. (а.с.72, 76, 93, 99).

'А '0

Неповнолітня ОСОБА_5 знаходиться на
диспансерному обліку у лікаря
алерголога з діагнозом атопічний
дерматит, часті загострення,
розповсюджена форма, медикаментозна
алергія протягом 7 років (дитяча
екзема). З довідки головного лікаря
Шосткинської дитячої лікарні
вбачається, що дитина потребує
щорічного терапевтичного оздоровлення
та постійного лікування (а.с.95-97, 134).

Відповідно до ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що надана позивачкою довідка
в частині потреби дитини в лікуванні не
містить певної змістовності щодо
постійного лікування, а саме: з довідки
не вбачається певного збільшення
витрат на придбання ліків для
постійного лікування, спеціального
медичного чи звичайного догляду за
дитиною, її побутове обслуговування,
вартість медичних послуг, витрати на
лікування за відповідний період, чеки,
рецепти лікарів і рахунки.

Крім того, суд встановив, що позивачка,
обґрунтовуючи суму потрібних
додаткових витрат на оздоровлення,
виходила з щомісячних витрат на
лікування дитини, проте не довела суду
суми цих витрат.

Проте, задовольняючи частково вимогу
позивачки про стягнення з відповідача
додаткових витрат на дитину, суд першої
інстанції взяв до уваги сам факт
хвороби дитини, як ту негативну
особливу обставину, яка достатня для
стягнення додаткових витрат у частці
від доходів відповідача, тобто 1/15
частину, що є співмірними приблизним
витратам з розрахунків позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка не надала суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
розміру понесених нею додаткових
витрат на лікування дитини або розміру
таких витрат, що мають бути нею
понесені, а тому доводи апеляційної
скарги її представника в частині
збільшення розміру щомісячних
додаткових витрат на дитину, колегія
суддів вважає необгрунтованими.

З матеріалів справи також вбачається,
що відповідач ОСОБА_6 не погодився з
рішенням суду першої інстанції в
частині стягнення з нього додаткових
витрат на дитину. 01.04.2014 року від нього
до Шосткінського міськрайонного суду
надійшла апеляційна скарга в якій він
просив скасувати рішення суду в
частині стягнення з нього на користь
ОСОБА_3 додаткових витрат на лікування
неповнолітньої доньки у розмірі 1/15
частини заробітку щомісячно.

Рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 22 квітня 2014 року його
апеляційна скарга була задоволена.
Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 20 березня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 додаткових витрат на
лікування неповнолітньої ОСОБА_5 у
розмірі 1/15 частини заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи стягування з
26.06.2013 року до досягнення дитиною
повноліття, скасовано та в задоволенні
цих вимог відмовлено.

Апеляційна скарга від представника
позивачки надійшла до Апеляційного
суду Сумської області після закінчення
апеляційного розгляду справи за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_6 В зв'язку з необґрунтованістю
апеляційної скарги представника
позивачки в частині збільшення розміру
щомісячних додаткових витрат на
дитину, відсутні підстави, передбачені
ч. 2 ст. 318 ЦПК України, для скасування
рішення Апеляційного суду Сумської
області від 22 квітня 2014 року про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_6
додаткових витрат на лікування дитини.

В зв'язку з відсутністю підстав для
задоволення апеляційної скарги
представника позивача в частині
збільшення розміру щомісячних
додаткових витрат на дитину, не
підлягає задоволенню і апеляційна
скарга в частині зміни дати початку
стягнення аліментів з 26.06.2013 року на
01.07.2013 року, так як така вимога заявлена
в апеляційній скарзі як додаткова
підстава для збільшення розміру
щомісячних додаткових витрат на
дитину. Щодо розміру щомісячних
аліментів на утримання дитини, то в цій
частині позов ОСОБА_3 судом першої
інстанції задоволено в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
представника позивачки відсутні, а
тому вона підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -