РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.01.2014 року
м. Львів

Франківський районний суд міста Львова
у складі

головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення суми боргу, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить стягнути з відповідача
на його користь борг за договором
позики у розмірі 27000,00 грн., три
проценти річних у розмірі 115,40 грн. та
судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що 06.02.2013р. між ним
та ОСОБА_2 було укладено договір позики,
згідно якого він передав відповідачу
кошти в розмірі 27000,00 грн., а відповідач
зобов'язувався їх повернути до 06.08.2013р..
Однак відповідач після 06.08.2013р року
кошти у розмірі 27000,00 грн. не повернув.

Крім цього повернення коштів у
зазначений термін відповідачем ОСОБА_2
не було здійснено, а тому внаслідок
прострочення відповідачем
зобов'язання за договором позики,
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
три проценти річних від простроченої
суми від позики у розмірі 115,40 грн. та
судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю,
дав пояснення аналогічні викладених у
позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про день, час та місце
слухання справи, на підставі ст.ст.169,224
ЦПК України суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів(постановляє заочне рішення),
проти чого і не заперечив представник
позивача

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
у їх сукупності, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позивальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики
вважається укладеним з моменту
передачі грошей.

Як вбачається із договору позики
грошей від 06.02.2013 року ОСОБА_2 позичив у
позивача гроші в сумі 27000,00 грн. до
06.08.2013р.(а.с.3).

Відповідно до ч.1 п.2 ст.1049 ЦК України,
якщо договором на встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання
припиняються виконанням проведеним
належним чином.

Проте станом на день слухання справи
відповідач так і не повернув позивачу
вказану суму коштів, чим прострочив
виконання свого грошового
зобов'язання.

У відповідності до ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Таким чином, зважаючи на
неповернення відповідачем позивачу
суми позики, суд вважає, що слід
стягнути з відповідача на користь
позивача борг за договором позики у
сумі 27000,00 грн. та три проценти річних у
розмірі 115,40 грн. згідно розрахунку
позивача(а.с.4).

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача слід стягнути понесені
витрати на оплату судового збору у
розмірі 271,15 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 31, 60, 88, 169, 209, 214-215,
224-225 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 611, 549,
625, 629, 1046-1050 ЦК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
27000,00 грн. боргу за договором позики, три
проценти річних від простроченої суми
у розмірі 115,40 грн. та 271,15 грн. судового
збору, що було сплачено при поданні
позовної заяви, а всього разом 27386(
двадцять сім тисяч триста вісімдесят
шість) грн. 55 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте
Франківським районним судом м. Львова,
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Мартинишин М.О.