АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1049/14
Головуючий 1 інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі:
Гребенщіковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу
Київського районного суду м. Харкова
від 25 грудня 2013 року по справі за
скаргою ОСОБА_2 на дії державного
виконавця Київського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся у суд зі скаргою на
дії державного виконавця Київського
відділу Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, після уточнень якої остаточно
просить суд визнати дії державного
виконавця Київського ВДВС
Харківського МУЮ протиправними;
скасувати постанову державного
виконавця Київського ВДВС
Харківського МУЮ від 29.08.2013р. про
закінчення виконавчого провадження
№39121270; зобов'язати начальника
Київського ВДВС Харківського МУЮ
провести виконання рішення суду в
повній відповідності із діючим
законодавством України.

В обґрунтування поданої скарги
посилається на, те що при виконанні
судового рішення від 30.01.2013р., про
зобов'язання його відновити шиферну
огорожу за її попереднім місцем
розташування на межі земельних ділянок
домоволодінь АДРЕСА_1 у м. Харкові від
вул. Люсинської до земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_2 та демонтувати
металеві та дерев'яні конструкції, які
приєднані до даху гаража та частини
огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 у м.
Харкові, державним виконавцем
порушенні вимоги закону. Зокрема він не
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження не наданий
строк для добровільного виконання
судового рішення. Під час виконавчого
провадження виконавець не роз'яснив
йому права та обов'язки, не надав
можливості ознайомитись з матеріалами
виконавчого провадження, не розглянув
усі подані заяви, не зупинив виконавче
провадження не звернувся у суд про
роз'яснення судового рішення, не
дослідив матеріали квартальної зйомки,
під час встановлення меж пошкодив його
майно.

Також про скасування зазначеного
виконавчого провадження він звернувся
через свого представника до начальника
Київського ВДВС Харківського МУЮ,
однак належним чином вказана скарга
розглянута не була.

Державний виконавець Київського
ВДВС Харківського МУЮ в поданих
запереченнях, зазначив, що усі його дії
під час виконання судового рішення
здійснені у відповідності до вимог ЗУ
«Про виконавче провадження», тому
відсутні підстави для задоволення
скарги. Також зазначив, про пропуск
строку боржника на оскарження
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Ухвалою Київського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року
відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_2

Не погодившись з вказаною
ухвалою, ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу
районного суду та визнати дії
державного виконавця Київського
відділу Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції протиправними; Відхилити
постанову начальника Київського ВДВС
Харківського МУЮ від 18.10.13 року;
Відхилити постанову державного
виконавця Київського ВДВС
Харківського МУЮ про закінчення
виконавчого провадження №39121270 від
29.08.13. В обгрунтування своєї
апеляційної скарги посилається на
незаконність та необгрунтованість
ухвали суду та на ті ж обставини що і в
суді першої інстанції. Також вказує, що
розгляд справи було проведено
безпідставно за відсутності
державного виконавця, доводи апелянта
не були враховані судом .

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
скарги на дії державного виконавця, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець закінчуючи
виконавче провадження, діяв
відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» та
прийняв постанову про закінчення
виконавчого провадження в зв»язку з
виконанням його в повному обсязі
згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого
провадження отримана представниками
сторін 29.08.2013р., про що свідчить їх
підписи на постанові. Наявності
підстав для зупинення виконавчого
провадження, подання до суду заяви про
роз'яснення, судом не встановлено.
Таким чином, доказів порушення під час
виконання судового рішення прав ОСОБА_2
суду не надано. Також не надано доказів
порушення прав ОСОБА_2, у зв'язку із
прийняттям постанови про закінчення
виконавчого провадження. Також суд
першої інстанції звернув увагу, що
ОСОБА_2 пропущений 10- денний строк
встановлений ч.І ст. 385 ЦПК України, для
оскарження дій державного виконавця
під час виконання ним судового рішення
від 30.01.2013р. та постанови виконавця про
закінчення виконавчого провадження
від 29.08.2013р., оскільки про порушення
своїх прав (за позицією скаржника) він
повинен був дізнатися у серпні 2013 року
при ознайомленні його представника із
матеріалами виконавчого провадження,
присутності при фактичному виконанні
судового рішення та отримання
оскаржуваної постанови. Підстав для
поновлення пропущеного строку, суд
першої інстанції не вбачав, оскільки
відсутні поважні причини пропущення
такого строку. Звернення представника
боржника із заявою про скасування
виконавчого провадження до начальника
виконавчої служби не є поважною
причиною пропуску строку звернення із
скаргою до суду.

Такі висновки судова колегія
вважає правильними і зробленими у
відповідності із зібраними по справі
доказами.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до вимог ЦПК України,
порушено їх права чи свободи.

Матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні
дії та відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Київського
районного суду м.Харкова від 30.01.2013р.
позовні вимоги були задоволені
частково, зобов'язано ОСОБА_2 відновити
шиферну огорожу за її попереднім
місцем розташування на межі земельних
ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 у м.
Харкові від вул. Люсинської до
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_2 згідно матеріалів квартальної
зйомки від 01.12.1954, зареєстрованих на
підставі рішення Виконкому
Сталінської райради депутатів
трудящих № 31 від 15.02.1955, та демонтувати
металеві та дерев'яні конструкції, які
приєднані до даху гаража та частини
огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 у м.
Харкові. В решті позову відмовлено.
Рішення вступило в законну силу( т.1 а. с.
189-191 , 327-329).

На виконання вказаного судового
рішення 18.07.2013р. був виданий виконавчий
лист про зобов'язання ОСОБА_2 відновити
шиферну огорожу за її попереднім
місцем розташування на межі земельних
ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 у м.
Харкові від вул. Люсинської до
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_2 згідно матеріалів квартальної
зйомки від 01.12.1954, зареєстрованих на
підставі рішення Виконкому
Сталінської райради депутатів
трудящих № 31 від 15.02.1955, та демонтувати
металеві та дерев'яні конструкції, які
приєднані до даху гаража та частини
огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 у м.
Харкові, який пред'явлений до
примусового виконання у Київський ВДВС
ХМУЮ.

Відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем 30.07.2013 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №39121270 з
виконання зазначеного виконавчого
документа, якою встановлено ОСОБА_2
7-денний строк для добровільного
виконання. Копію постанови направлено
йому рекомендованим листом на адресу
зазначену у виконавчому листі, що у
відповідності до ч.І ст. 31 Закону
вважається належним повідомленням про
відкриття виконавчого провадження ( т.1
а. с. 363).

В семиденний строк в добровільному
порядку судове рішення ОСОБА_2 не
виконано.

В подальшому державним виконавцем
приймались постанови у відповідності
до ст.ст. 11, 75, 89 Закону України „Про
виконавче провадження" про накладання
штрафу на ОСОБА_2 за невиконання без
поважних причин у встановлений строк
рішення суду та надавався додатковий
строк для виконання в добровільному
порядку судового рішення ( а. с.365-367 т.1).

Між тим, судове рішення протягом місяця
добровільно виконано боржником ОСОБА_2
не було.

19.08.2013 року державним виконавцем
відповідно до ст.ст. 5, 11, 12, 75 Закону
України „Про виконавче провадження"
була направлена на адресу ОСОБА_3,
ОСОБА_2, КП "Харківське міське БТІ",
Київського РВ ГУ МВС України в
Харківській області (разом із
постановою про залучення працівників
ОВС при проведенні виконавчих дій)
вимога державного виконавця про
призначення виконавчих дій на 28.08.2013
року, згідно якої: стягувачу - ОСОБА_3
запропоновано забезпечити на
примусове виконання робочу силу для
примусового виконання рішення суду;
боржнику - ОСОБА_2 запропоновано
особисто бути присутнім при проведенні
виконавчих дій та роз'яснено, що
відсутність боржника при проведенні
виконавчих дій не виключає можливості
виконання рішення суду та даної вимоги;
начальнику КП «Харківське міське БТї":
забезпечити на примусове виконання
спеціаліста для визначення конкретних
меж, шляхом відновлення шиферної
огорожі за її попереднім місцем
розташування на межі земельних ділянок
домоволодінь АДРЕСА_1 у м. Харкові від
вул. Люсинської до земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_2 зйомки від
01.12.1954, зареєстрованих на підставі
рішення Виконкому Сталінської райради
депутатів трудящих № 31 від 15.02.1955;
начальнику Київського РВ ГУ МВС
України в Харківській області:
забезпечити на примусове виконання
працівників міліції для забезпечення
громадського порядку. Вимога
направлена в тому числі ОСОБА_2
рекомендованим листом, що є належним
повідомленням. Крім того, представник
ОСОБА_2 за поданою заявою 27.08.2013 року був
ознайомлений з матеріалами
виконавчого провадження( а. с. 369-370 т. 1).

Згідно акту державного виконавця від
28.08.2013р. виконавцем за участю понятих та
у присутності представників стягувача
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , із залученням
спеціаліста, який встановлював межі
земельних ділянок, та співробітника
міліції було виконано судове рішення.
Перед виконанням рішення виконавцем
зачитані усім присутнім їх права, що
підтверджується актом ( а. с. 371, 372 т.1).

На наступний день 29.08.2013 р.
виконавцем прийнята постанова про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження», яка отримана
представниками сторін в той же день -
29.08.2013р., про що свідчить їх підписи на
постанові ( а. с. 373 т. 1).

Наявності підстав для зупинення
виконавчого провадження, подання до
суду заяви про роз'яснення, судом не
встановлено.

В зв»язку з наведеним судом першої
інстанції обґрунтовано визнано, що
доказів порушення під час виконання
судового рішення прав боржника ОСОБА_2
не надано. Також не надано доказів
порушення прав боржника у зв'язку із
прийняттям постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Крім того, судом першої інстанції
правильно зазначено, що боржником
пропущений 10 денний строк встановлений
ч.І ст. 385 ЦПК України, для оскарження
дій державного виконавця під час
виконання ним судового рішення від
30.01.2013р. та постанови виконавця про
закінчення виконавчого провадження
від 29.08.2013р., оскільки про порушення
своїх прав (за позицією скаржника) він
повинен був дізнатися у серпні 2013 року
при ознайомленні його представника із
матеріалами виконавчого провадження,
присутності при фактичному виконанні
судового рішення та отримання
оскаржуваної постанови. Підстави для
поновлення пропущеного строку,
районний суд не встановив , оскільки
відсутні поважні причини пропущення
такого строку. Звернення представника
ОСОБА_2 із заявою про скасування
виконавчого провадження до начальника
виконавчої служби не є поважною
причиною пропуску строку звернення із
скаргою до суду. Пропуск 10 денного
строку звернення із даною скаргою до
суду також є підставою для відмови в її
задоволені.

Крім того, суд першої інстанції
правильно визнав, що не підлягають
також задоволенню вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання начальника Київського
ВДВС Харківського МУЮ провести
виконання рішення суду в повній
відповідності із діючим
законодавством України, оскільки в
повноваження начальника не входить
проведення виконавчих дій по
примусовому виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення суду згідно з
виконавчим документом.

В зв»язку з наведеним 29.08..2013 року,
керуючись п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
обґрунтовано винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження, в
зв'язку з повним та фактичним
виконанням.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України
передбачено, що якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин судова колегія
вважає, що ОСОБА_2 та його представником
не надано належних та допустимих
доказів обставинам які вони оспорюють.
В скарзі та в доданих матеріалах не
міститься доказів, які підтверджують
неправомірність дій чи бездіяльності
державного виконавця при проведенні
виконавчих дій по примусовому
виконанню рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Тому судова колегія знаходить, що
ухвала суду першої інстанції
постановлена з додержанням вимог
закону, що відповідно до п.1 ст. 312 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ст. 312, 313-315, 317-319 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 25 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: