Головуючий суду 1 інстанції - Кравченко
Доповідач - Коротенко Є.В.
Провадження № 22ц/782/632/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Околота Г.М., Гаврилюка
В.К.,

при секретарі - Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 22 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення пені зі сплати
аліментів та позбавлення батьківських
прав,

В С Т А Н О В И Л А:

15 серпня 2013 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення пені зі сплаті аліментів
та позбавлення батьківських прав та,
уточнивши їх в подальшому, просила
позбавити відповідача батьківських
прав стосовно доньки ОСОБА_4 та
стягнути з нього на користь позивачки
пеню зі сплати аліментів на утримання
ОСОБА_4 у сумі 18 092 грн.80 коп.,
посилаючись на ухилення ОСОБА_2 від
своїх обов'язків по вихованню дитини,
зокрема від обов'язків по сплаті
аліментів.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 22.01.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
пені зі сплати аліментів та
позбавлення батьківських прав були
задоволені.

Суд:

- позбавив батьківських прав ОСОБА_2
стосовно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
пеню зі сплати аліментів на утримання
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 19.02.2013
року по 22.01.2014 року у сумі 18 092 грн.80 коп.

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з
апеляційною скаргою на нього, вважає
його незаконним, необгрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив зазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає апеляційну скаргу
ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Так, із системного аналізу діючого
законодавства України убачається, що
позбавлення батьківських прав є, з
одного боку, засобом захисту прав
дитини, а з другого - заходом впливу на
батьків, які неналежним чином
виконують свої батьківські обов'язки
стосовно дитини. Позбавлення
батьківських прав можливе виключно на
підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164
СК встановлено вичерпний перелік
підстав для позбавлення батьківських
прав.

Згідно із п. 15 постанови Верховного
Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції, розглянувши матеріали
справи, зробив, на думку колегії суддів,
неправильний висновок про наявність
належних, допустимих та достовірних
доказів, оцінка яких - кожного окремо та
у їх сукупності - вказувала б на
наявність підстав для позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно його
малолітньої доньки Єливавети та
підстав того, що наявність таких
батьківських прав у відповідача дійсно
суперечить інтересам дитини.

При цьому суд належним чином не прийняв
до уваги, що ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, поточні аліментні
платежі сплачує вчасно, має бажання
спілкування з донькою та брати участь у
її вихованні (а.с.4, 37-43, 55-56).

При таких обставинах колегія суддів
апеляційного суду Луганської області
вважає за доцільне відмовити у
задоволенні позову про позбавлення
ОСОБА_2 відносно його малолітньої
доньки Єливавети.

Щодо позовних вимог про стягнення пені
зі сплати аліментів, то вони, на думку
колегії суддів, також задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 196
Сімейного кодексу України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Так, рішенням Ленінського районного
суду Луганської області від 08 лютого 2013
року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у
розмірі 1210 грн., починаючи з 20.09.2012 року
(а.с.5). При цьому до негайного виконання
було допущено рішення у межах сплати
платежу за один місяць.

19 березня 2013 року Ленінським районним
судом Луганської області на підставі
зазначеного судового рішення було
видано виконавчий лист про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно у розмірі 1210 грн., починаючи з
20.09.2012 року (а.с.57, 101).

Із матеріалів справи убачається, що
після ухвалення 08 лютого 2013 року
Ленінським районним судом Луганської
області рішення про стягнення з ОСОБА_2
аліментів останній щомісячно
сплачував на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4 поточні
аліментні платежі в сумі в сумі 1210 грн.
та на погашення заборгованості, що
утворилась за період з 20.09.2012 року по
час постановлення судового рішення - по
200 грн.(а.с.8, 37-40, 55-56, 58).

Виконавче провадження за виконавчим
листом, виданим 19 березня 2013 року
Ленінським районним судом Луганської
області про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4, було відкрито
20 березня 2013 року постановою головного
державного виконавця Жовтневого ВДВС
ЛМУЮ Кобзар А.М. (а.с.102).

Разом із тим, у матеріалах виконавчого
провадження відсутні будь-які
підтвердження того, що копія вказаної
постанови була отримана боржником
(а.с.98-113). Крім того, в матеріалах справи
відсутні підтвердження того, що ОСОБА_2
державним виконавцем було роз'яснено
строки та порядок сплати аліментів на
утримання доньки ОСОБА_4, а також
розмір, строки та порядок сплати
заборгованості за аліментами, що
утворилась за період з 20.09.2012 року по
час набрання судовим рішенням про
стягнення аліментів законної сили.

При цьому колегія суддів зауважує, що
інформація щодо розміру, строків та
порядку сплати заборгованості за
аліментами у рішенні Ленінського
районного суду Луганської області від
08 лютого 2013 року не міститься.

Пленум Верховного Суду України у п.22
своєї постанови від 15 травня 2006 року № 3
„Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" роз'яснив, що
передбачена ст. 196 СК відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи.

Належних та допустимих доказів
наявності такої вини ОСОБА_2 у
матеріалах справи не міститься.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, згідно із п.3 ч.1 ст.309 ЦПК
України - невідповідність висновків
суду обставинам справи, а відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України - порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З огляду на наведені обставини, а також
з урахуванням положень п.п.2-4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне рішення Ленінського
районного суду м.Луганська від 22.01.2014
року скасувати, ухваливши нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені зі
сплати аліментів та позбавлення
батьківських прав відмовити у повному
обсязі.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 22 січня 2014 року
скасувати.

Увалити у справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення пені зі сплати
аліментів та позбавлення батьківських
прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його оголошення, однак його
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: