Провадження № 2/251/5438/14
24 грудня 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Роїк Д.Я.
при секретарі Дукіній Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, співвідповідач -Малиновський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та співвідповідача Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про позбавлення ОСОБА_2 права користування квартирою під АДРЕСА_1 та зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в спірній квартирі відповідно до довідки форми-1 (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 19.06.2014 р. з 25 травня 2007 року зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 У зв'язку з припиненням між позивачем та відповідачем шлюбних відносин, відповідач не проживає в спірній квартирі з листопада 2012 року, позивач несе всі витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів також й за відповідача..
Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися. Представником позивача надана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти постановлення заочного рішення по справі.
Відповідач та співвідповідач були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, з невідомих суду причин, та від них не надійшло повідомлення про причини неявки.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою відповідача та співвідповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2005 року позивач, згідно договору купівлі-продажу, придбала у власність квартиру АДРЕСА_1.
18 червня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, у зв'язку з чим відповідач отримав статус члена сім'ї позивача.
Ч. 1 ст. 405 ЦК України, а також ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР передбачене право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону, і носить назву особистого сервітутного права, а тому 25 травня 2007 року, за згодою позивача, Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у спірній квартирі був зареєстрований відповідач.
У березні 2013 року, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Після розірвання шлюбу відповідач втратив статус члена сім'ї позивача, оскільки згідно з ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, що також підтверджується ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України.
Непроживання відповідача в спірній квартирі підтверджено письмовими матеріалами справи, зокрема заявами сусідів, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що відповідач з листопада 2012 року не проживає в спірній квартирі.
Таким чином, відповідач залишив місце реєстрації добровільно ще у листопаді 2012 року, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому скарг з цього приводу він нікуди не писав.
Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач дійсно не проживає в квартирі АДРЕСА_1. Вищезазначене місце проживання залишив добровільно і з листопада 2012 року фактично проживає в іншому місці. При цьому забрав всі свої особисті кошти, з того ж часу в спірній квартирі він не проживав, квартирою не цікавився. Позивач несе всі витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів.
Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
За правилом ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою, беручи до уваги, що доказів наявності права користування житлом у вказаній квартирі суду не надано.
Таким чином, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст.ст. 16, 391, 526 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) таким, що втратив право користуватися квартирою під АДРЕСА_1.
Рішення суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися квартирою під АДРЕСА_1, є підставою для Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області для зняття ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Суддя: