РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 лютого 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
Головне управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності та

за позовом третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання права
власності,

в с т а н о в и в:

17 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до Київської міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно.

Протокольною ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2013
року проведено заміну неналежного
відповідача - Київської міської ради на
належного - ОСОБА_2.

ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що з 20
січня 1973 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 У
період шлюбу вони збудували будинок
АДРЕСА_1. Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 15 жовтня 2009
року право власності на цей будинок з
надвірними будівлями визнано за її
чоловіком ОСОБА_4 Її чоловік помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті
відкрилася спадщина. Спадкоємцями є
вона та два їх сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

За свого життя її чоловік не
зареєстрував рішення суду в органі, що
здійснює державну реєстрації
нерухомого майна, тому їй відмовили у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд ухвалити рішення, яким
визнати за нею право власності на 1/2
частину будинку як на частку в спільній
сумісній власності подружжя та на 1/6
частину будинку в порядку спадкування
після смерті чоловіка.

Протокольною ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2013
року прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом позов третьої особи
з самостійними вимогами ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/6 частину будинку в порядку
спадкування за законом.

Третя особа з самостійними вимогами
посилається на те, що рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 15 жовтня 2009 року за його батьком
було визнано право власності на
будинок АДРЕСА_1. Батько помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті
відкрилася спадщина на 1/2 частину цього
будинку. Спадкоємцями є він, його мати
та брат.

Оскільки його батько за свого життя не
зареєстрував рішення суду в органі, що
здійснює державну реєстрації
нерухомого майна, тому йому відмовили у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд ухвалити рішення, яким
визнати за ним право власності на 1/6
частину будинку в порядку спадкування
після смерті батька.

У судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_1 підтримав заявлені
позови та просив їх задовольнити.
Зазначив, що позивач не може оформити
своє право власності, оскільки
відповідач ОСОБА_2 заперечує проти
цього та оспорює її право власності,
чим порушує її права.

Третя особа з самостійними вимогами -
ОСОБА_3 також підтримав заявлені позови
та просив їх задовольнити. Також
зазначив, що не може оформити своє
право власності, оскільки відповідач
ОСОБА_2 заперечує проти цього та
оспорює його право власності, чим
порушує його права.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся.

Третя особа - Головне управління
юстиції у м. Києві в судове засідання не
з'явилось, про час та про час та місце
розгляду справи повідомлялось.
Направило до суду письмові пояснення,
де проти задоволення позову не
заперечує. Просить справу розглядати
без участі представника управління.

Суд за згодою сторони позивачів
ухвалив постановити заочне рішення
згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
з 20 січня 1973 року перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 15 вересня 2011 року (а.с. 31).

ОСОБА_4 на підставі рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 15 жовтня 2009 року на праві власності
належав окремий житловий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 89,9 кв. метри,
житловою - 55,7 кв. метри, сарай під
літерою «В», гараж під літерою «Г»,
погріб під літерою «З», скважина під
літерою «І» (а.с. 7-8).

З відповіді Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна від 17 жовтня 2013 року №
22397 (И-2013) вбачається, що зазначений
будинок на праві власності в Бюро не
зареєстрований (а.с. 38).

З відповіді Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори від 17
липня 2013 року № 6340/02-14 вбачається, що
видати свідоцтво на право на спадщину
немає можливості, оскільки
правовстановлюючий документ на
спадкове майно - рішення суду не
зареєстроване в органі, який здійснює
державну реєстрацію (а.с. 28).

ОСОБА_1 просить визнати за нею право
власності на 1/2 частину будинку як на
частку в спільній сумісній власності
подружжя.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями набутий під час
шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у 2009 році.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Саме на таку частку - 1/2 частину позивач
і просить визнати за нею право
власності, тому її вимога ґрунтується
на законі.

Також позивач просить визнати за нею
право власності на 1/6 частину цього
будинку в порядку спадкування після
смерті чоловіка.

На таку ж частку (1/6 частина) просить
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом і третя
особа з самостійними вимогами - ОСОБА_3

З наданих суду матеріалів спадкової
справи до майна померлого ОСОБА_4
вбачається, що спадщину після його
смерті прийняли: дружина - ОСОБА_1 і два
сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 28-36).

У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У судовому засіданні представник
позивача та третя особа з самостійними
вимогами пояснили, що відповідач
ОСОБА_2 оспорює їх право власності, чим
порушує їх права.

З відповіді Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори від 26
липня 2013 року № 6867/02-14 вбачається, що
видати свідоцтво на право на спадщину
немає можливості, оскільки
правовстановлюючий документ на
спадкове майно - рішення суду не
зареєстроване в органі, який здійснює
державну реєстрацію.

Разом з тим, Конституцією України
встановлено, що судові рішення, які
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Рішення судів про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна,
про встановлення факту права власності
на об'єкти нерухомого майна, про
передачу безхазяйного нерухомого
майна до комунальної власності є право
встановлювальними документами, на
підставі яких проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна.

Вбачається, що рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 15 жовтня 2009
року про визнання права власності на
будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями
за ОСОБА_4 і є правовстановлюючим
документом, який засвідчує право
власності особи.

З огляду на наведене, позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 60, 69, 70 статтями 392,
1216, 1261 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60,
88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, Головне управління юстиції у м.
Києві про визнання права власності
задовольнити.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину окремого
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 89,9 кв. метри, житловою - 55,7 кв.
метри, сарай під літерою «В», гараж під
літерою «Г», погріб під літерою «З»,
скважина під літерою «І».

У порядку спадкування за законом
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину окремого житлового будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 89,9 кв. метри,
житловою - 55,7 кв. метри, сарай під
літерою «В», гараж під літерою «Г»,
погріб під літерою «З», скважина під
літерою «І».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3441
гривню судового збору.

Позов третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
Головне управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності
задовольнити.

У порядку спадкування за законом
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6
частину окремого житлового будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 89,9 кв. метри,
житловою - 55,7 кв. метри, сарай під
літерою «В», гараж під літерою «Г»,
погріб під літерою «З», скважина під
літерою «І».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 573
гривні 50 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: