Справа № 149/4158/13-ц Провадження №
22-ц/772/901/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Гончарук-Аліфанова О.
Ю.Категорія: 27Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Медвецького С.К., Чуприни В.О.,

при секретарі:
Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 29.01.2014 року по справі за
позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в
и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся в
суд з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 27.06.2008 року між ним та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, за яким останній
отримав кошти в сумі 5000 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном погашення, що відповідає
строку дії картки. При наданні кредиту,
відповідачем була підписана заява у
якій він підтвердив, що вказана заява
разом із умовами надання банківських
послуг та правилами користування
платіжною карткою, складають між ним і
Банком кредитний договір, зобов'язання
за яким позивач виконав і надав
кредитні кошти, однак відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує, що призвело
до виникнення заборгованості, а тому
просив стягнути з відповідача на
користь ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість у загальному розмірі 31
669, 12 грн., з яких 4 659, 99 грн. -
заборгованість за кредитом; 15 399, 89 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 9 625 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 1 484, 24 грн. - штраф
(процентна складова), а також, стягнути
судовий збір в розмірі 316, 69 грн..

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 29.01.2014 року
позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 27.06.2008 року в сумі 31 669, 12 грн., а
також стягнуто судові витрати в
розмірі 316, 69 грн..

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ОСОБА_2 подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на неповноту
з`ясування судом обставин, що мають
значення для справи та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з
посиланням на викладені в ній
обставини.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причин неявки не
повідомив, а тому згідно ч.2 ст.305 ЦПК
України його неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що боржник не виконав
взяті на себе зобов'язання за умовами
кредитного договору, що призвело до
виникнення заборгованості, яка
підлягає стягненню на користь
позивача, при цьому відсутні підстави
для застосування строку позовної
давності.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 27.06.2008 року між
ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
погашення, що відповідає строку дії
картки.

Факт укладення між сторонами
кредитного договору підтверджується
підписаною відповідачем заявою, в якій
він підтвердив, що вказана заява разом
із умовами надання банківських послуг
та правилами користування платіжною
карткою, складають між ним і Банком
кредитний договір, а також засвідчив
про своє ознайомлення та згоду із
Правилами надання банківських послуг і
Тарифами банку, які були надані йому
для ознайомлення у письмовому вигляді.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на
виконання умов договору, позивач надав
ОСОБА_2 передбачені кредитним
договором кошти в сумі 5 000 грн., однак
відповідач взяті на себе зобов'язання
по погашенню кредиту в повній мірі не
виконав, що призвело до виникнення
заборгованості, розрахунок якої надано
позивачем.

Умовами укладеного кредитного
договору, передбачено, що в разі
невиконання чи неналежного виконання
умов договору, банк має право на
стягнення з позичальника штрафу,
зокрема, п. 8.6 Умов і правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні клієнтом строків платежів по
будь-якому із грошових зобов'язань,
передбачених даним договором, клієнт
зобов'язаний сплатити банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Крім того, відповідно до п. 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

З урахуванням наведених обставин, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат і відсутні підстави
для застосування строку позовної
давності.

Викладені в апеляційній скарзі
твердження щодо порушення прав
апелянта внаслідок нарахування
комісії та штрафів є безпідставними,
оскільки вказані нарахування
передбачені правилами надання
банківських послуг і своїм підписом на
заяві про отримання кредиту, позивач
підтвердив, що він ознайомився та
погодився із вищевказаними правилами,
а також тарифами банку, які були надані
йому для ознайомлення у письмовому
вигляді.

Також, є безпідставними і такими, що не
спростовують висновок суду, посилання
на не визначення у підписаній
відповідачем заяві, які саме умови і
правила надання банківських послуг,
входять до складу кредитного договору
та щодо необґрунтованості розрахунку
розміру заборгованості.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 29.01.2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ С.К.
Медвецький

/підпис/ В.О.
Чуприна

З оригіналом вірно: