РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/18030/13-ц

2/643/693/14

28.03.2014 року Московський районний суд
м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А.,
за участю секретаря Гущиної Т.В.,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Харківського міського управління ГУ
МВС України в Харківській області,
Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в
Харківській області,
оперуповноваженого сектору
кримінального розшуку Московського РВ
ХМУ ГУ МВС України в Харківській
області Тищука Д.М., Державної
казначейської служби України, про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому з урахуванням
наступних уточнень просить суд
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь 1000000,00 (один мільйон) грн. в
якості відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначив,
що 17.08.2013 року група невідомих осіб в
його квартирі здійснила напад на його
матір з метою заволодіння її майном. В
зв'язку з наведеним ним було викликано
міліцію. Співробітники міліції не
затримали злочинців та, за свідченням
сусідів, відпустили їх після того, як
останні віддали їм частину викраденого
майна. Наступного дня група невідомих
повторно проникла в квартиру, де
знаходилась його мати, та заволоділа
належним йому майном. Вказаних осіб він
затримав в квартирі до приїзду міліції,
яка прибула тільки через 2 години. Цього
ж дня, 18.08.2013 року, він приїхав до
Салтівського відділу міліції, що
розташований за адресою: м. Харків, пр.
Тракторобудівників, 107-Б, куди також
були доставлені особи, що здійснили
напад на його матір та проникнення до
їх житла 17.08.2013 року та 18.08.2013 року.
Співробітник міліції Тищук Д.М. в
грубій формі із застосуванням заходів
фізичного впливу відмовив йому в
прийомі його заяви за фактом злочинів,
що відбулись 17.08.2013 року та 18.08.2013 року. У
зв'язку з наведеним він також звертався
до прокуратури із скаргами на дії МВС.
15.10.2013 року зазначені вище особи, яких
відпустили співробітники міліції,
зламали вхідні двері до його квартири
та ввечері, коли він прийшов додому,
скоїли на нього озброєний напад.
Внаслідок його дій по самозахисту один
з нападників поранив свого
співучасника та зник. Для пораненого
співучасника він викликав швидку
допомогу та наряд міліції. За вказаним
фактом він також звернувся із заявою у
відділення міліції, що розташоване за
адресою: м. Харків, пр.
Тракторобудівників, 107-Б. Його
звернення, а також заяву про те, що в
нього є додаткові докази вчинення
злочину, співробітники міліції
проігнорували. При цьому в
обгрунтування своєї бездіяльності за
його заявами про злочин посилались на
те, що всі особи, які скоювали вказані
вище злочини, є його родичами. Проте
родичем був тільки один з нападників -
колишній чоловік його матері. В
подальшому він дізнався, що справи за
його заявами про злочин були закриті,
проте будь-яких письмових повідомлень
з цього приводу він не отримував.
Вважає, що внаслідок вказаної
бездіяльності та неправомірних дій
співробітників міліції була створена
ситуація, що загрожувала його життю та
здоров'ю, а також життю та здоров'ю його
матері та членів сім'ї, було порушено
його конституційні права та свободи, в
зв'язку було з чим йому було спричинено
дискомфорт та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та доводи,
викладені в позові, в повному обсязі.
Зазначив, що внаслідок бездіяльності
співробітників міліції, зокрема Тищука
Д.М., який за його першими заявами про
злочин не затримав зловмисників та
відпустив їх на волю, була створена
можливість злому вказаними особами
його квартири та нападу на нього 15.10.2013
року, внаслідок якого була створена
загроза його життю та здоров'ю.
Бездіяльністю працівників міліції, які
не реагували належним чином на за його
заяви про злочин, а також проігнорували
його заяву про наявність у нього
додаткових улік, що можуть викрити
злочинців, йому було завдано моральну
шкоду. Обгрунтовуючи розмір завданої
йому моральної шкоди в сумі 1000000,00 грн.,
зазначив, що внаслідок вказаних вище
подій було завдано шкоди здоров'ю його
матері, яка є самою близькою до нього
людиною.

Представник МВС України в
судовому засіданні заперечував проти
позову, посилаючи на його
безпідставність. Також надала суду
письмове клопотання, в якому просила
закрити провадження у справі в зв'язку
з тим, що Московський РВ ХМУ ГУ МВС
України в Харківській області не є
юридичною особою. В ході судового
розгляду від заявленого клопотання
відмовилась.

Інші відповідачі в судове
засідання не з'явились, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили, заперечень проти позову,
заяви про розгляд справи у їх
відсутність суду не надали.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач звертався з численними
скаргами до прокуратури щодо
неправомірних, на його думку, дій
співробітників міліції, в тому числі
Тищука Д.М.

Також надав суду відеозапис, на
якому за його поясненнями зафіксований
його візит до співробітника міліції
Тищука Д.М, в ході якого останній
відмовився прийняти його заяву про
злочин. При цьому позивач пояснив, що не
оскаржував у встановленому КПК України
порядку неправомірні, на його думку,
дії та бездіяльність органів
досудового розслідування, зокрема
невнесення ними даних щодо злочину до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань.

Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України
порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Згідно ч. 2 ст. 1176 ЦК України право
на відшкодування шкоди, завданої
фізичній особі незаконними діями
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом.

Такі випадки, підстави та порядок
відшкодування вказаної шкоди
встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 1176 ЦК
України, ст. 5 Закону України «Про
міліцію», Законом України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

Так, згідно ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Згідно положень Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок: 1)
незаконного засудження, незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
кримінального провадження обшуку,
виїмки, незаконного накладення арешту
на майно, незаконного відсторонення
від роботи (посади) та інших
процесуальних дій, що обмежують права
громадян; 2) незаконного застосування
адміністративного арешту чи

виправних робіт, незаконної
конфіскації майна,
незаконногонакладення штрафу; 3)
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України "Про
оперативно-розшукову діяльність", "Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю" та іншими
актами законодавства.

Вимоги, невиконання яких
працівниками міліції тягне за собою
можливість звернення до суду із заявою
про відшкодування шкоди, в тому числі
моральної, встановлено також ст. 5
Закону України «Про міліцію».

З доводів позовної заяви та пояснень,
наданих позивачем в судовому
засіданні, а також інших наданих ним
доказів суд не вбачає наявність
передбачених чинним законодавством
України випадків та підстав для
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
досудового розслідування. Крім того,
позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК
України не надано суду належних та
допустимих доказів, якими згідно
чинного законодавства мають
підтверджуватись такі незаконні дії.

Також, як встановлено судом з
наданих представником відповідача
доказів, Московський РВ ХМУ ГУ МВС
України в Харківській області не є
юридичною особою.

Як вбачається з доводів позовної заяви
та пояснень позивача, під час його
взаємодії із співробітниками міліції з
приводу обставин, на які посилається
позивач, співробітники міліції
знаходились при виконанні службових
обов'язків.

За таких обставин у відповідності
до ст. 1172 ЦК України, а також вказаних
вище норм законодавства, Московський
РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській
області, оперуповноважений сектору
кримінального розшуку Московського РВ
ХМУ ГУ МВС України в Харківській
області Тищук Д.М. не можуть нести
відповідальність за завдану шкоду, в
зв'язку з чим є неналежними
відповідачами по справі.

Враховуючи наведене, суд
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Крівцов
Д.А.