Справа № 629/311/14-ц
Номер провадження 2/629/267/14
Ухвала

27 січня 2014 року суддя Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області Помазан В.А., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розподіл спільного
майна подружжя та відшкодування коштів
за проведений ремонт та облаштування
садиби, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2014 року позивач звернулася до суду з
позовною заявою до відповідачів про
розподіл спільного майна подружжя та
відшкодування коштів за проведений
ремонт та облаштування садиби,
посилаючись на те, що 05.02.1994 року між нею
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
шлюб.

Шлюбні відносини між ними фактично
припинилися у кінці 2012 році, рішенням
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 01 жовтня 2012
року шлюб був розірвано.

Після розірвання шлюбу угоди про
добровільний поділ майна, що є їхньою
спільною власністю, не досягнуто.

За період шлюбу ними було спільно
набуте майно, а саме: автомобіль марки
«ОРЕL», 2006 року випуску, синього
кольору, зареєстрований 27.01.2012р. згідно
із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу на її чоловіка
ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 125000 грн.. Крім того, ними під
час шлюбу було придбано додаткове
майно, загальна вартість якого складає
- 52660 грн. Підтвердити вказану вартість
додаткового майна документально вона
не має можливості, так як чеки та
квитанції залишились у колишнього
чоловіка, крім того, деякі речі були
придбані з рук без будь-якого
підтвердження.

Після реєстрації шлюбу з 1994 року і по 2012
рік включно вони мешкали у будинку, що
розташований за адресою: вул.
Комсомольська, 15, с. Катеринівка,
Лозівського району Харківської
області, власником якого є мати
колишнього чоловіка - ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що умови проживання у
цьому будинку були не найкращими, сам
будинок потребував ремонту, тому вони з
чоловіком за спільні сімейні кошти у
розмірі 77000 грн. провели ремонт будинку
та поліпшення самої садиби. Ремонт
будинку здійснювався за згодою ОСОБА_3.

Колишній чоловік працював у
Катеринівській середній школі
Лозівського району, заробітна плата
була не високою. Вона виховувала
дитину, вела домашнє господарство,
обробляла город. Крім того, займалася
вирощуванням розсади у теплицях, яка
приносила визначений дохід. Також у
будівництві допомагали коштами її
батьки.

За вказані кошти вони добудували до
будинку прибудову у вигляді ванної
кімнати та туалету, побудували гараж,
погріб та колодязь, здійснили ремонт
кімнат, поміняли вікна та двері,
провели централізоване
водопостачання.

Оскільки, на ремонт будинку та
поліпшення господарського двору в
цілому, власником якого є ОСОБА_3, вона
та її колишній чоловік за згодою
власника будинку витратили спільну
сумісну власність, з приводу чого вона
звернулася до власниці домоволодіння
ОСОБА_3 з вимогою про повернення їй
коштів, витрачених на ремонтні та
будівельні роботи, на що отримала
відмову від неї щодо компенсації
витрат.

Позивач вказує, що з 1998 року вона
являється інвалідом II групи за
хронічним захворюванням (ревматоїдний
артрит), що негативно відображається на
стані її здоров'я та порушує нормальний
спосіб життя, вважає цю обставину
істотною та достатньою для того, щоб
суд при поділі майна відступив від
засад рівності часток подружжя та
закріпив за нею право власності на
спірний автомобіль, який потрібен їй
для нормальної життєдіяльності.

Виходячи з цього, вона запропонувала
відповідачу добровільно поділити
спільне майно, виділивши їй автомобіль,
а йому всі інші речі. Від вказаної
пропозиції він відмовився.

Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», позивач як інвалід
ІІ групи за загальним захворюванням
звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, позивач
просить суд поділити майно набуте за
час шлюбу з ОСОБА_2, виділивши їй
автомобіль марки "OPEL" 2006 року випуску,
синього кольору, державний номер
НОМЕР_1, вартістю 125000 грн., а відповідачу
виділити все інше майно, загальною
вартістю - 52660 грн., стягнути з ОСОБА_3 на
її користь компенсацію за проведений
ремонт та облаштування садиби у
розмірі 38500 грн..

Вказана позовна заява підлягає
залишенню без руху, оскільки згідно
ст.ст. 119, 120 ЦПК України, позовна заява
повинна містити зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування. Так, у позовній заяві,
відсутні посилання на існування
документів, які підтверджують дійсну
вартість спірного додаткового майна,
вказана вартість автомобіля не
співпадає із вартістю зазначеною у
довідці про його ринкову вартість,
відсутній розрахунок ремонтних робіт
будинку та поліпшення самої садиби та
акт опису майна, відсутні довідки про
доходи сторін на суму 77000 грн., що є
спільною сумісною власністю. Також,
немає підтверджень того, кому належить
будинок та садибна ділянка, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1

Положення п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
зазначає, що позовна заява з приводу
майнових спорів повинна містити ціну
позову.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна
заява, подана без додержання вимог,
викладених у статтях 119-121 ЦПК України,
підлягає залишенню без руху з наданням
строку для усунення недоліків, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 119-121, 209-210 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про розподіл спільного майна подружжя
та відшкодування коштів за проведений
ремонт та облаштування садиби - з а л и
ш и т и б е з р у х у.

Повідомити позивача про необхідність
виправити, зазначені в мотивованій
частині ухвали, недоліки позовної
заяви протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали. Роз'яснити, що інакше
позовна заява буде вважатися неподаною
та їй повернута.

Ухвала остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя: В. А. Помазан