Номер провадження 22-ц/775/2908/2014
Головуючий у 1 інстанції : Пруднікова
18 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 20 лютого 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до комунального
комерційного підприємства Донецької
«Донецькміськтепломережа» про
визнання незаконними та припинення
дій, зобов»язання вчинити певні дії,
Рішенням Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 20 лютого
2014 року задоволено частково позов
ОСОБА_1 до комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» про
визнання незаконними та припинення
дій, зобов»язання вчинити певні дії.
Визнано дії ККП Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» щодо
нарахування плати за опалення квартири
АДРЕСА_1 на безпідставно збільшену
площу незаконними. Зобов»язано ККП
Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» здійснити
перерахунок плати опалення у вказаній
квартири за період з 01.07.2010 року до
01.09.2013 року на опалювальну площу 75,6 кв.м.
В іншій частині позову відмовлено

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати в
частині відмови у задоволенні позову
про укладення договору та задовольнити
її вимоги, оскільки судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено укладення договору про
надання послуг з власником житла.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги і просив її задовольнити.

Представник відповідача
заперечував проти доводів апеляційної
скарги і просив рішення суду залишити
без зміни.

Позивач в судове засідання не
з»явилася, будучи належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу позивача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_1 до комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» про
визнання незаконними та припинення
дій, зобов»язання вчинити певні дії,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
18.09.2005 року належить квартира АДРЕСА_1
загальною площею 78,2 кв.м. Проте,
відповідачем провадяться нарахування
за опалення на площу квартири у розмірі
76,4 кв.м., замість фактичної
опалювальної площі 75,6 кв.м. згідно
особового рахунку НОМЕР_1. Таким чином,
дії відповідача щодо нарахування
оплати за опалення на площу 76,4 кв.м.
визнані незаконними та зобов»язано
відповідача провадити нарахування на
фактично опалювальну площу у розмірі
75,6 кв.м., провести перерахунок платежів
за останні три роки, тобто з 01.07.2010 року
до 01.09.2013 року. Підстав для зобов»язання
відповідача укласти з позивачем
договір про надання послуг з
теплопостачання не має, оскільки такі
вимоги не ґрунтуються на законі.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача в частині
визнання незаконними дій ККП Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» щодо
нарахування плати за опалення на
безпідставно збільшену площу і
зобов»язання здійснити перерахунок
оплати опалення за період з 01.07.2010 р. до
01.09.2013 р. згідно опалювальної площі та
відмови у задоволенні позову в частині
зобов»язання укласти договір про
надання послуг з опалення.

Рішення суду першої
інстанції оскаржується позивачем в
частині відмови у задоволенні позову
про зобов»язання відповідача укласти
договір про надання послуг з опалення.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Так, відповідно до ст..1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» у цьому Законі наведені
нижче терміни вживаються в такому
значенні:

балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом;

виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який
виробляє або створює
житлово-комунальні послуги;

власник приміщення, будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі - власник) -
фізична або юридична особа, якій
належить право володіння, користування
та розпоряджання приміщенням,
будинком, спорудою, житловим
комплексом або комплексом будинків і
споруд, зареєстроване у встановленому
законом порядку;

споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч.2, 3 ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач має право на
укладення договору з виконавцем
відповідних послуг на профілактику,
повірку, а також заміну або ремонт
санітарно-технічних приладів,
пристроїв, обладнання та засобів
обліку, що вийшли з ладу.

Споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Відповідно до ст..29 зазначеного
Закону договір на надання
житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається
між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою.

У разі якщо балансоутримувач не є
виконавцем, він укладає договори на
надання житлово-комунальних послуг з
іншим виконавцем.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 15.09.2005 року (а.с.8-9).

29.05.2007 року між ККП Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа»
(постачальником) та КП «Керуюча
компанія Калінінського району
м.Донецька» (споживачем) було укладено
договір №2073 про постачання теплової
енергії (а.с.31-35).

Відповідно до п.1.4 Договору
Споживач, який уклав договір з
постачальником, має право укладати
договори на постачання теплової
енергії та приєднати до своїх мереж
інших споживачів із згоди
постачальника.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про безпідставність вимог позивача
ОСОБА_1 про зобов»язання ККП Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» укласти з
нею договір на постачання теплової
енергії до квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстав
для його скасування чи зміни не має.

Доводи апеляційної скарги
позивача про те, що судом не враховані
вимоги ст..ст.24, 25 Закону України «Про
теплопостачання та вимоги п.п.8, 30
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ №630 від 21.06.2005 року
безпідставні, оскільки в даному
випадку відповідач не є виконавцем
послуг в розумінні вимог закону.

Інші доводи апеляційної
скарги позивача також не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 20 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :