Справа № 421/1266/13-ц
Провадження № 2/421/17/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2014 р. Первомайський міський
суд Луганської області

у складі: головуючого судді
Коваленка О.М.

при секретарі
Кузьменко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Первомайську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Первомайської станції швидкої
допомоги про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної злочином, -

В с
т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, посилаючись на те, що
відповідач ОСОБА_2 працюючи медичною
сестрою-диспетчером Первомайської
швидкої медичної допомоги, відповідно
до наказу №13 від 05.02.1987 року та будучи
наділеною організаційно - розпорядчими
функціями відповідно до п.п. 2, п.п.6, пп.6,
п.6 пп.11 посадової інструкції фельдшера
(медичної сестри) - диспетчера
Первомайської станції швидкої
медичної допомоги, у відповідності до
яких вона здійснює чітке керівництво
бригадами станції швидкої медичної
допомоги і санітарним автотранспортом,
постійно контролює роботу медичного
персоналу виїзних бригад, безперервно
(на протязі зміни) здійснює оперативне
керування виїзними бригадами.

В той час коли відповідачка будучи
посадовою особою, знаходилась на
своєму робочому місці 15.05.2009 року о 01.40
год. на номер підстанції «Карбоніт»
Первомайської станції швидкої
допомоги надійшов дзвінок від
позивачки з проханням надати медичну
допомогу її брату ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за адресою: АДРЕСА_1, який на протязі вже
цілої доби скаржився на погане
самопочуття, болі у правому боці.

Відповідачка, маючи в оперативному
підпорядкуванні виїзну бригаду
швидкої медичної допомоги, діючи у
порушення пп.5 п.6 посадової інструкції
фельдшера (медичної сестри) -
диспетчера Первомайської станції
швидкої медичної допомоги, відповідно
до якого диспетчер повинен
зареєструвати виклик у журналі
реєстрації викликів і оголосити виклик
по радіо черговій бригаді, п.6.2.1, п.6.2.2
зазначеної посадової інструкції,
відповідно до яких основними задачами
диспетчера є забезпечення визначення
фактичного стану хворих і потерпілих
під час прийому викликів для надання
екстреної медичної допомоги,
забезпечення вибору і направлення на
виклики виїзних бригад швидкої
медичної допомоги, достовірно знаючи
про перелічені обов'язки, діючи
навмисно та протиправне, у наслідок
недобросовісного відношення до своїх
посадових обов'язків, не передала
вищезазначений виклик по радіо
черговій бригаді, не забезпечила
визначення фактичного стану хворого,
не забезпечила вибір і направлення на
виклик бригади швидкої медичної
допомоги.

У наслідок таких дій відповідача,
бригада швидкої медичної допомоги на
виклик для надання медичної допомоги
до ОСОБА_5 не виїхала, медична допомога
йому надана не була, результатом чого
стала смерть брата ІНФОРМАЦІЯ_2року о
04.00 годині.

Оскільки смерть її брата настала саме з
причини неналежного виконання
відповідачкою своїх посадових
обов'язків прокурором м. Первомайськ
було порушено кримінальну справу.

У відповідності до ст.49 КПК України (1960
року) її було визнано потерпілою та
цивільним позивачем у справі, оскільки
вона була єдиними родичем брата.

У кримінальній справі було проведено
досудове розслідування, та справу за
обвинуваченням відповідачки було
направлено до суду.

Оскільки їй у наслідок дій
відповідачки, як особи наділеної
посадовими обов'язками, співробітника
Первомайської міської станцій швидкої
медичної допомоги було спричинено
матеріальну шкоду у сумі 4922,50грн. та
моральну шкоду у сумі 100000 грн., було
подано цивільний позов про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

03.01.2013 року у справі Первомайським
міським судом було постановлено вирок
відповідно до якого відповідачку було
визнано винною у скоєнні злочину
передбаченого ст. 367 ч.1 КК України та
призначено покарання у вигляді 2 років
обмеження волі з позбавлення права
займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно розпорядчих повноважень
на два роки. У відповідності до ст.ст.49,74
ч.5 КК України відповідачку звільнено
від відбування покарання в зв'язку з
закінченням строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності. На користь
позивачки у відшкодування
матеріальної шкоди було стягнуто
матеріальну шкоду у сумі 4922, 59 грн. та
моральну шкоду 20 000 грн.

22.03.2013 року за наслідками розгляду
апеляційних скарг учасників
кримінальної справи було винесено
ухвалу відповідно до якої вирок
Первомайського міського суду у частині
призначеного покарання залишено без
змін та скасовано у частині вирішення
цивільного позову, та справу
направлено на новий судовий розгляд в
той же суд в іншому складі в порядку
цивільного судочинства.

Оскільки порушені її цивільні права як
потерпілої та цивільного позивача та
на теперішній час не захищено, вона
вимушена звернутись до суду з цим
позовом.

В результаті протиправних дій
відповідачки ОСОБА_2 як
співробітника відповідача
Первомайської станції швидкої
медичної допомоги, позивачці було
спричинено матеріальну шкоду у зв'язку
з похоронами брата: витрати на
поховання 1222 грн., витрати на
поминальний обід 3700 грн.

Загалом сума матеріальної шкоди
складає 4922,50грн., ці витрати
підтверджуються наданим до суду
накладною, закупочним актом та
рахунком-замовленням, що знаходяться у
матеріалах кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_2

Окрім матеріальної шкоди позивачці
також спричинено й моральну шкоду, яка
складається з того, що у наслідок дій
ОСОБА_2 як співробітника відповідача
настала смерть брата, який був її
єдиним близьким родичем. Їі братові на
час смерті було лише 21 рік, він був
молодим чоловіком життя якого фактично
тільки починалось, а не належне
виконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх
обов'язків це життя забрало, та
вимушена була ховати брата який був
молодшим від неї на 4 роки. Скільки
труднощів їй прийшлося пройти, щоб
швидка допомога приїхала до брата у
вечорі 14.05.2009 року, точніше о 20.30. Їй
декілька разів прийшлося дзвонити та
благати відповідачку про допомогу, її
ніхто не хотів слухати та не намагався
допомогти братові. ОСОБА_2 був байдужим
її стан та стан здоров'я її брата. Адже
відповідачка є медпрацівником суть
роботи якого є саме в своєчасному
наданні медичної допомоги, піклуванні
про здоров'я людей, і врятування життя
її брата залежало саме від неї, від її
дій. На протязі доби мій брат мучився
від болі на її очах, а ніхто не міг
надати йому медичної допомоги.
Відповідачка під час розгляду справи
посилалась на невизначеність діагнозу
її брата, але у такому разі вона повинна
була зробити усе щоб направити його для
госпіталізації у найближчий
лікувальний заклад для проведення
обстеження та надання кваліфікованої
медичної допомоги. Але ОСОБА_2
проявивши халатне відношення до своєї
роботи фактично залишила її брата
помирати. Позивачка і до сьогодні не
зважаючи на те, що пройшло вже майже 4
роки з часу смерті брата знаходиться
під впливом тих подій, вважає можливим
стягнути з відповідачів моральну шкоду
у сумі 100000 грн.

Вина ОСОБА_2 доведена та
підтверджується вироком суду від 03.01.2013
року яким її визнано винною у скоєнні
злочину передбаченого ст. 367ч.1 КК
України. Спричинену матеріальну шкоду
необхідно стягнути солідарно з
відповідачів, оскільки шкоду
спричинено з вини одного з
відповідачів - ОСОБА_2, яка була
співробітником іншого відповідача
Первомайської станції швидкої
медичної допомоги.

Позивачка просить суд стягнути з
відповідачів ОСОБА_2 та Первомайської
станція швидкої медичної допомоги на
її користь, солідарно у відшкодування
спричиненої матеріальної шкоди 4922,50
грн., моральної шкоди 100000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
просили суд задовольнити їх та надали
пояснення аналогічні викладеним в
позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав в повному обсязі,
просив суд у їх задоволенні відмовити
та пояснив, що матеріальна та моральна
шкода відшкодовується особою за
наявністю її вини. Вину ОСОБА_2 у
спричиненні матеріальної та моральної
шкоди позивачем не доведено, а також
встановлено ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 22.03.2013 року, що
смерть брата позивачки ОСОБА_5 не
знаходилась у причинно - слідчому
зв'язку з подіями злочину в якому
визнано винною відповідачку ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала в
повному обсязі, просила суд у їх
задоволенні відмовити та підтримала
думку свого представника.

Представник відповідача Первомайської
станції швидкої медичної допомоги
Вольвач А.В. позовні вимоги не визнав в
повному обсязі, просив суд у їх
задоволенні відмовити та також
підтримав думку представника ОСОБА_7

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
процесу, суд вважає, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 дійсно працювала
на Первомайській станції швидкої
допомоги у якості медичної сестри -
диспетчера.

Вироком Первомайського міського суду
Луганської області від 03 січня 2013 року
відповідач ОСОБА_2 визнана винною у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
367 КК України та призначено покарання у
виді двох років обмеження волі з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконанням організаційно -
розпорядчих повноважень на два роки, а
також стягнуто на користь ОСОБА_1

Частиною 1 ст. 367 КК України
передбачено, що службова недбалість,
тобто невиконання або неналежне
виконання службовою особою своїх
службових обов'язків через несумлінне
ставлення до них, що завдало істотної
шкоди охоронюваним законом правам,
свободам та інтересам окремих
громадян, державним та громадським
інтересам або інтересам окремих
юридичних осіб.

Ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 22 березня 2013
року вирок Первомайського міського
суду Луганської області від 03 січня 2013
року змінено, а саме скасовано в
частині вирішення цивільного позову, в
інший частині вирок залишено без змін
(а.с. 5-9).

Також в ухвалі апеляційного суду
Луганської області вказано, що
відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України
юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків, при цьому
повинні бути загальні підстави для
настання відповідальності за завдану
матеріальну та моральну шкоду,
передбачені ст.ст. 1166,1167 ЦК України,
однак суд, у порушення вимог ст. 328 КПК
України, не послався в вироку на вимоги
ЦК України, якими необхідно
користуватися при відшкодуванні
матеріальної та моральної шкоди
фізичній особі, яка постраждала
внаслідок злочину, не навів мотиви з
яких стягнуто на користь потерпілої
суму матеріальної шкоди 4922,59 грн. та
моральної шкоди 20000 грн. також суд
зробив висновки, що потерпіла
підтримувала обвинувачення за ч. 2 ст. 367
КК України, з якого витікають позовні
вимоги потерпілої про стягнення витрат
на поховання ОСОБА_5 та стягнення
моральної шкоди, не знайшло свого
підтвердження, а відповідно до
обвинувачення, визнаного судом
доведеним за ч. 1 ст. 367 КК України,
смерть ОСОБА_5 не знаходилась в причино
- слідчому зв'язку з подіями злочину
(а.с. 9).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно - правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

За таких обставин та відповідно до
вимог ст. 1166,1167 ЦК України та ст. 61 ЦПК
України в судовому засіданні позивачем
не доведено вини відповідачки ОСОБА_2 у
завданні позивачу ОСОБА_1 матеріальної
та моральної шкоди заподіяної
злочином, що також відображено в
рішенні апеляційного суду Луганської
області.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 212-215
ЦПК України, -

В
И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Первомайської станції швидкої
допомоги про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Первомайський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
судового рішення.

Суддя
О.М.Коваленко