АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц-7962278
Головуючий у 1 інстанції - Шевчук А.В .
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ПрАТ «Акціонерна компанія «ІНГО
Україна»

на рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 22 листопада 2013року

в справі за позовом ПАТ «
Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
до ОСОБА_1, ПрАТ АК «ІНГО Україна» ,
третя особа ОСОБА_2 про відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2011 року ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
звернулося до суду з зазначеним
позовом до ОСОБА_1 Під час розгляду
справи до участі в якості
співвідповідача залучено ПрАТ «АСК
ІНГО Україна». Свої вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 19 липня 2008 року в
м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«Сузукі» д/н НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_2 та транспортного засобу
«Міцубісі» д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1

Згідно з довідкою відділу ДАІ з
обслуговування Оболонського району м.
Києва від 29.07.2008 року
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок обопільного порушення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правил дорожнього
руху.

На час ДТП цивільна-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в ЗАТ «СК «ВУСО», а водія
транспортного засобу «Міцубісі» д/н
НОМЕР_2 - в ЗАТ «АСК«ІНГО Україна».

На основі досліджень ТОВ
«АвтоІнтернешнлМетрополіс» №СТО01504
від 28.07.2008 року складено страховий акт
№6154-02 від 16.09.2008 року та розрахунок
страхового відшкодування, сума якого
склала 12 755 грн.

За вказаною ДТП, ЗАТ «СК ВУСО»
виконуючи свої договірні зобов'язання
перед страхувальником, 16.09.2008 року
здійснило страхове відшкодування у
розмірі 12 755 грн.

Згідно з договором відступлення права
вимоги від 23.12.2009 року ВАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»,
найменування якого змінено на ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
набуло належне ЗАТ «СК «ВУСО» право
вимоги на відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування.

З огляду на зазначене, позивач просив
стягнути з ОСОБА_1 та ЗАТ «АСК«ІНГО
Україна» у солідарному порядку 12 755 грн.
в рахунок компенсації витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування та понесені судові
витрати.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2013 року позов
задоволено частково та стягнуто на
користь позивача з ПрАТ « АСК ІНГО
Україна» 5 102 грн. 35 коп., а з ОСОБА_1 204
грн. страхового відшкодування та по 99
грн. з кожного відповідача судового
збору.

Не погодившись з рішенням суду
представник ПрАТ «АСК ІНГО Україна»
подав апеляційну скаргу та посилаючись
на порушення судом норм процесуального
та неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволені позову до ПрАТ «
АСК ІНГО Україна».

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що спір
між ним та позивачем не підлягає
розглядові в порядку цивільного
судочинства,оскільки стосується двох
юридичних осіб. Позивачем не доведено,а
судом не встановлено право вимоги
позивача за договором відступлення від
23 грудня 2009 року,згідно якого
цессіонарій одержує право зворотної
вимоги лише відносно осіб винних за
збитки, тобто до відповідача ОСОБА_1, а
тому вважає що права вимоги до ПрАТ
«АСК ІНГО Україна» у позивача не було
договором передбачено,як не
передбачено перехід права вимоги до
інших осіб. Окрім цього,апелянт вважає,
що суд безпідставно не прийняв до уваги
доводи про те, що позивач порушив
порядок отримання страхового
відшкодування,оскільки не звертався до
ПрАТ «АСК ІНГО Україна» з заявою про
виплату відшкодування.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник ПрАТ «АСК ІНГО
Україна» доводи апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання суду апеляційної
інстанції не з'явилися. Про місце та
час розгляду справи, відповідно до
ст.ст.74.76 ЦПК України, повідомлені
належно, причини неявки в судове
засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, в заявлених межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, переходить у межах цієї
суми право вимоги, яку страхувальник
має до особи, відповідальної за
заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 цього ж Закону ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: за наявності вини
всіх осіб діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

За ч. 2 ст.1190 ЦК України за заявою
потерпілого суд може визначити
відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до
ступеня їхньої вини.

Згідно роз'яснень, викладених в п.3
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
шкода заподіяна кількома особами,
відшкодовується кожною з них у частині,
заподіяній нею (у порядку часткової
відповідальності). У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 19 липня 2008 року
близько 19 год.50 хв. по вул. Г.Дніпра, 30 в
м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода за участі транспортного засобу
«Сузукі» д/н НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_2 та транспортного засобу
«Міцубісі» д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1

Згідно постанови Оболонського
районного суду м. Києва від 20.09.2008 року
встановлено спільну вину як ОСОБА_1 так
і ОСОБА_2 у скоєнні даного ДТП та
притягнуто кожного до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.

Під час розгляду справи по зазначеному
адміністративному правопорушенню
судом встановлено, що ОСОБА_2
перебуваючи у своєму автомобілі
«Сузукі» д/нНОМЕР_1, який був
припаркований у крайній правій смузі, в
порушення п. 15.13 ПДР України, відчинила
водійські дверцята та залишила їх
відчиненими, внаслідок чого в них
в,їхав автомобіль «Міцубісі» д/н НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_1, чим
допустив порушення п. 12.3 ПДР України та
при виникненні небезпеки не вжив
заходів для об»їзду перешкоди.

Згідно договору добровільного
страхування наземного транспорту
№69239-70-02 від 31.10.2007 року, укладеного між
ЗАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2
цивільно-правова відповідальність
транспортного засобу «Сузукі» д/н
НОМЕР_1 була застрахована.

Цивільно-правова відповідальність
водія транспортного засобу «Міцубісі»
д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 на момент ДТП також
була застрахована в ЗАТ «АСК«ІНГО
Україна» і за страховим полісом
№ВВ/3374513 ліміт відповідальності
страховика ЗАТ «АСК«ІНГО Україна» за
шкоду заподіяну майну (на одного
потерпілого) встановлено 25 000 грн. із
франшизою у розмірі 510 грн.

Згідно досліджень ТОВ
«АвтоІнтернешнлМетрополіс» №СТО01504
від 28.07.2008 року складено страховий акт
№6154-02 від 16.09.2008 року та розрахунок
страхового відшкодування, сума якого
склала 12 755 грн.

Згідно платіжного дорученням №15135 від
16.09.2008 року вказана сума страхового
відшкодування ЗАТ «СК «ВУСО» за листом
вигодонабувача сплачена у повному
обсязі КОФ АКБ «Укрсоцбанк».

Згідно договору відступлення права
вимоги від 23.12.2009 року ЗАТ «СК «ВУСО»
відступило ВАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»,
найменування якого змінено на ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
право вимоги на відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
суд виходив з того, що у ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
виникло право вимоги про відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування до
відповідача ПрАТ «АСКІНГО Україна» в
межах ліміту відповідальності
страховика, а до відповідача ОСОБА_1 в
межах розміру франшизи та у межах суми
що перевищує розмір ліміту
відповідальності страховика. Зважаючи
на послідовність та хронологію події
ДТП суд вважав, що першопричиною
виникнення ДТП є саме неправомірні дії
ОСОБА_2 ,а тому ступінь її вини в
скоєному ДТП визначив 60%, а ОСОБА_1- у
невжитті заходів для уникнення
зіткнення визначив 40%.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів та
заперечень, які судом перевірені і яким
дана правильна оцінка. У рішенні
наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, застосовані правові
норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у позивача права вимоги за
договором уступки не приймаються і ці
доводи належно спростовано судом
першої інстанції тим, що в
установленому законом порядку умови
договору уступки права вимоги ніким не
оскаржені та є чинними, сам же договір
містить посилання на ст. 27 Закону
України «Про страхування» в якій не
йдеться про те, що особою
відповідальною за заподіяний збиток, є
виключно винна у скоєнні ДТП фізична
особа.

Щодо посилань апелянта про
недотримання позивачем процедури
звернення із вимогою до страхової
компанії про відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування ці посилання також не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції та
спростовуються,як зазначено в рішенні
суду, його ж (апелянта) запереченнями
та вимогами закону щодо необхідності
звертатися безпосередньо до суду для
визначення ступеня вини осіб спільною
діяльністю яких було завдано шкоди та
відповідно розміру необхідного
відшкодування.

У зв'язку з наведеним неможливо
погодитись з доводами апеляційної
скарги про порушення судом норм
процесуального та невірне
застосування матеріального права і ці
доводи не відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПрАТ « АСК ІНГО
Україна» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді