Справа № 500/8528/13-ц
Провадження № 2/500/755/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року Ізмаїльській
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.,

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Черненко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ізмаїльської міської ради, про
встановлення факту належності
заповіту, встановлення факту спільного
проживання та визнання права власності
на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,
яким просила встановити факт
приналежності заповіту складеного
ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_1, посвідченого
державним нотаріусом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори від
28.09.2001 року за № 2/8678, встановити факт
спільного проживання ОСОБА_1 разом зі
спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини, а саме на 12.09.2012 року та
визнати за нею, як спадкоємицею за
заповітом право власності на житловий
будинок з надвірними спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,
мотивуючи тим, що приватним нотаріусом
Ізмаїльського міського нотаріального
округу позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом у зв'язку із тим, що
позивачем було пропущений строк
встановлений для прийняття спадщини та
існує розбіжність в прізвищі
спадкоємця, а саме: в паспорті - ОСОБА_1,
а в заповіті - ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача Ізмаїльської міської ради
Одеської області позовні вимоги
визнала та не заперечувала проти
задоволення позову.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що
позивач його мати а спадкодавець
ОСОБА_6 являється тіткою позивача
ОСОБА_1 Приблизно з 2008 року, позивач
проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6,
оскільки остання хворіла та
потребувала стороннього догляду.
Позивач проводила в будинку
спадкодавця поточний ремонт та
сплачувала всі комунальні послуги.
Також, як пояснив свідок, померла
ОСОБА_6 говорила йому про те, що склала
заповіт на позивача ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_9 пояснила, що товаришує з
дитинства з позивачем і знає, що мати
позивача є рідною сестрою ОСОБА_6 В свою
чергу, ОСОБА_1 приблизно останні п'ять
років життя ОСОБА_6 проживала разом з
нею, оскільки спадкодавець у зв'язку із
хворобою потребувала постійного
стороннього догляду. Крім цього, як
пояснив свідок, спадкодавець ОСОБА_6
говорила про те, що склала заповіт на
ім'я позивача ОСОБА_1, оскільки інших
родичів в неї не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши пояснення сторони та
свідків, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 28.09.2001 року, посвідченого
державним нотаріусом Ізмаїльської
міської нотаріальної контори за № 2/8680
ОСОБА_6 належав житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 15.09.2012 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до заповіту від 28.09.2001 року
за № 2/8680, посвідченого державним
нотаріусом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_6 усе своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося і взагалі, все те, що на
день смерті буде їй належати і на що
вона за законом матиме право заповіла
ОСОБА_1

Як було встановлено в судовому
засіданні та підтверджено поясненнями
свідків в судовому засіданні ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, спадкодавець ОСОБА_6 склала
вищезазначений заповіт саме на ім'я
ОСОБА_1.

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК
України, після смерті ОСОБА_6, немає.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Факт того, що позивач ОСОБА_1 на час
відкриття спадщини, а саме 12.09.2012 року
проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6
за адресою: АДРЕСА_1, підтверджено
поясненнями свідків в судовому
засіданні. Таким чином, ОСОБА_1
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК
України.

Письмовою відповіддю наданою
приватним нотаріусом Ізмаїльського
міського нотаріального округу від
27.08.2013 року за № 209/01-16 позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом у
зв'язку із тим, що позивачем було
пропущений строк встановлений для
прийняття спадщини та існує
розбіжність в прізвищі спадкоємця, а
саме: в паспорті - ОСОБА_1, в заповіті -
ОСОБА_1.

Вислухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнав позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 61, 174, 213-215 ЦПК України,
ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської
ради, про встановлення факту
належності заповіту, встановлення
факту спільного проживання та визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Встановити факт приналежності
заповіту складеного ОСОБА_6 на ім'я
ОСОБА_1, посвідченого державним
нотаріусом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори від 28.09.2001 року за
№ 2/8678, як складеного на ім'я ОСОБА_1.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_1 з ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини, а саме 12.09.2012 року за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що належав померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. О. Бурнусус