АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 185/8443/13-ц
інстанції - Бабій С.О.
Справа № 22-ц/774/2617/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 січня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія», третя особа: публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
про визнання незаконною відмову у
виплаті страхового відшкодування, -

В С Т А Н
О В И Л А:

13 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
вказаним позовом, за яким просив
визнати незаконною відмову ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» у вигляді страхового
відшкодування, зобов'язати ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» відшкодувати страхову
виплату на його користь. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що 18.01.2012 року між
сторонами було укладено договір №
007/003/12 0000005 добровільного страхування
наземних транспортних засобів
(АВТОКАСКО), яким був застрахований
належний позивачу автомобіль Опель
Астра-Н р.н. НОМЕР_1 В період дії
зазначеного договору страхування, а
саме 13.08.2012 року приблизно у 3 годині із
застрахованим автомобілем стався
страховий випадок. Позивач 14.08.2012 року
повідомив представника відповідача
про пошкодження автомобіля, а 15.08.2012
року подав до ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»
заяву-повідомлення з описанням
обставин події. Згідно експертного
дослідження вартість ремонту
застрахованого транспортного засобу
становить 312 345,80 грн., ринкова вартість
автомобіля 93 781, 23 грн. Оскільки позивач
не отримав страхового відшкодування,
він вважає, що ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» порушило
його майнові права, оскільки він вчасно
з дотриманням всіх умов договору
страхування звернувся до страховика з
необхідними документами, для розгляду
події, а відповідач незаконно відмовив
йому у здійсненні страхової виплати.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 січня 2014 року ухвалено: в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
порушення судом норм матеріального
права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено,
що 18.01.2012 року між ОСОБА_1 та ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» було укладено Договір серії
АЗ № 007/007/12 0000005 добровільного
страхування наземних транспортних
засобів (АВТОКАСКО), яким був
застрахований автомобіль OPEL ASTRA OAHL48,
р.н. НОМЕР_1 . Вигодонабувачем, згідно
договору страхування, виступає третя
особа у справі - ПАТ «Дельта Банк».
13.08.2012 року о 03 год. 00 хв. із
застрахованим автомобілем OPEL ASTRA OAHL48,
р.н. НОМЕР_1 сталася
дорожньо-транспортна пригода, що
підтверджується матеріалами справи
(довідка підрозділу Державтоінспекції
МВС від 13.08.2012 р., пояснення позивача від
14.08.12. року, заява позивача від 07.12.2012
року, лист відповідача від 11.04.2013 року,
заява-повідомлення від 15.08.2012 року).
Згідно експертного висновку № 170 від
31.08.2012 року вартість ремонту вартість
ремонту застрахованого транспортного
засобу становить 312 345,80 грн., ринкова
вартість автомобіля 93 781,23 грн. 15.08.2012
року позивач подав до ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»
заяву-повідомлення з описанням
обставин події. Згідно інформації ТОВ
«Транспортний Ассістанс» ОСОБА_1
звернувся до асистанскої служби 14.08.2012
р. о 16год.25хв. Листом від 07.12.2012 р. ОСОБА_1
звернувся до ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» із заявою
про надання інформації за своєю заявою
про відшкодування страхової виплати.
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» своїм листом № 1413 від 11.04.2013
року відмовило ОСОБА_1 у виплаті
страхового відшкодування на підставі
невиконання страхувальником п. 21.2.7,
22.1.5. договору страхування, та
знаходження позивача у стані
стомлення, оскільки керування
автомобілем а такому стані не
відноситься до страхового випадку
згідно п.23.2. договору страхування.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивач не виконав вимогу п. 21.2.7.
договору страхування, а саме не
повідомив протягом 30 хвилин з моменту
настання події, що має ознаки
страхового випадку диспетчерську
службу технічного асистансу
страховика, що призвело до
неможливості встановлення об'єктивних
причин і умов настання
дорожньо-транспортної пригоди,
унеможливило виїзд на місце пригоди
аварійного комісара та створило
страховику перешкоду у визначені
обставин характеру настання події, що
має ознаки страхового випадку. ОСОБА_1
також не надав суду доказів поважності
причин неповідомлення ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» про страховий випадок у
визначений у договорі страхування
період часу, або недійсності певних
умов укладеного ними із відповідачем
умов договору страхування.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли між
сторонами щодо відмови страховика у
здійсненні страхової виплати за
договором страхування.

За положеннями ст. ст. 979, 988 ЦК України
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату). Страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно із ст. 990 цього Кодексу страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Відповідно до п.5 ст. 991 ЦК України
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі
несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового
випадку.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 989 ЦК України, яким на
страхувальника покладено обов'язок
повідомити страховика про настання
страхового випадку у строк,
встановлений договором, правове
значення має повідомлення страховика
про настання страхового випадку у
строк, який дає страховику можливість
дослідити обставини справи та дійти
висновку про визнання його страховим
випадком чи відмову в цьому.

Наслідком невиконання страхувальником
цього обов'язку є відмова страховика
від здійснення страхової виплати
відповідно до п.5 ст. 991 ЦК України.

Позивач в судовому засіданні
апеляційної інстанції пояснив, що за
укладеним 18.01.2012 року договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів (АВТОКАСКО), яким
був застрахований його автомобіль
вигодонабувачем виступає третя особа:
ПАТ «Дельта Банк», оскільки автомобіль
придбаний у кредит в цьому банку і до
теперішнього часу кредит не погашено.

Відповідно до ст.985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.

Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Із положень статті 3 Закону України
«Про страхування» випливає, що договір
страхування надає третій особі право
вимагати від страховика здійснити
страхову виплату на свою користь, тобто
наділяє вигодонабувача правами
страхувальника, але не покладає на
нього обов'язків останнього.

Аналізуючи зазначену норму закону,
слід зазначити, що право вимоги позивач
(потерпілий, страхувальник) може мати
лише на підставі уповноваження його
належним чином вигодонабувачем. Якщо ж
вигодонабувач не наділив позивача
такими повноваженнями, то останній не
має права на одержання страхової
виплати і на цій підставі є неналежним
позивачем у позові про її стягнення.

З матеріалів справи та пояснень
позивача встановлено, що третя особа:
вигодонабувач за договором
страхування ПАТ «Дельта Банк» не
наділив позивача повноваженнями права
вимоги страхового відшкодування.

Судова колегія вважає, що підстав для
задоволення позову не має.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
що не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції..

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України
судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді колегії