У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
третя особа: ОСОБА_5, про визнання
договору поруки припиненим, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 26
липня 2013 року, ухвалу апеляційного суду
Київської області від 29
жовтня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року позивач публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра»)
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з відповідачів на його
користь заборгованість за кредитним
договором станом на 25 лютого 2013 року у
розмірі 1 824 540,85 грн. або 228 267,34 доларів
США, з яких 819 167,88 грн.
заборгованість по тілу кредиту, 393 683,76
грн. заборгованість по відсоткам, 59 228,33
грн. заборгованість по пені, 6143,76 грн.
заборгованість по консультаційним
послугам, 32 840,92 грн. реструктуризована
пеня, 513 476,19 грн. штраф за порушення умов
кредитного договору.

Позов мотивовано тим, що 18 серпня 2008
року між банком та ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір, згідно умов якого
останній отримав у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 103 392,80
доларів США на придбання нерухомості
(квартири) зі сплатою 14,59 % річних за
його користування строком до 12 серпня
2018 року. ОСОБА_5 зобов'язався щомісячно
до 10 числа поточного місяця сплачувати
мінімальний платіж у розмірі 1345
доларів США. Для забезпечення
виконання умов кредитного договору 18
серпня 2008 року між ОСОБА_6 та банком
укладено договір поруки, згідно якого
відповідачі несуть солідарну
відповідальність за невиконання умов
кредитного договору. 7 березня 2013 року
банк направив вимогу ОСОБА_5 з
пропозицією виконати взяті на себе
зобов'язання за договором та ОСОБА_6
виконати взяті на себе зобов'язання, як
поручителя. Разом з тим, останні не
виконали вимог позивача. У зв'язку з чим
останній звернувся до суду з
відповідним позовом про стягнення
заборгованості в примусовому порядку.

У травні 2013 року ОСОБА_6 подала
зустрічний позов, в якому просила
розірвати договір поруки від 18 серпня
2008 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_6 та зобов'язати ПАТ КБ «Надра»
внести зміни до кредитного договору,
шляхом виключення з п. 2.4 даного
договору посилання на укладений з
ОСОБА_6 договір поруки.

Зустрічний позов мотивований тим, що
шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.
ОСОБА_6 в квартирі не проживає, а банк не
задовольнив її письмові вимоги про
заміну поручителя та внесення змін до
кредитного договору. ОСОБА_6
посилається на те, що 18 серпня 2008
року була укладена додаткова угода про
реструктуризацію кредиту, згоду на яку
вона не давала, а за період
реструктуризації борг збільшився на 38
984,68 грн., що є істотною зміною умов
договору. Крім того вважає, що договір
поруки припинив свою дію, оскільки з
часу останнього погашення кредиту з
жовтня 2010 року по час звернення до суду
минуло більше 6 місяців. Також істотною
умовою вважає фінансову кризу і у
зв'язку з цим значну зміну курсу гривні
відносно долара.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 29 жовтня 2013 року, основний позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
від 18 серпня 2008 року у розмірі 159 917,90
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 1278 223,77 грн. У
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6
задоволено частково. Визнано
припиненим дію договору поруки від 18
серпня 2008 року, укладеного між банком
та ОСОБА_6 на виконання зобов'язань
ОСОБА_5 по кредитному договору від 18
серпня 2008 року. У задоволенні іншої
частини зустрічних позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Позивач ПАТ «КБ «Надра», не
погоджуючись з даними рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
«КБ «Надра» у повному обсязі та
відмовити у задоволенні зустрічного
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи основний та зустрічний
позови виходив з того, що незважаючи на
незмінність відсоткової ставки по
кредиту, термінів сплати по кредиту,
додаткова угода №1 містила істотні
умови, які впливали на збільшення
відповідальності основного боржника,
що в свою чергу призвело до погіршення
прав поручителя ОСОБА_6 Такі обставини
є підставою для припинення договору
поруки, укладеного між банком та ОСОБА_6
Суду не надано доказів, що ОСОБА_6 була
повідомлена про умови додаткової угоди
№1, погодилась з ними при виконанні
зобов'язань поруки, а також доказів
того, що в даному випадку у банка з
ОСОБА_6 не було необхідності укладати
додаткову угоду з урахуванням змін до
кредитного договору, а доказом її
повідомлення про зміну умов договору
достатнім є заповнена нею анкета.
Посилаючись на зазначене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
встановлення солідарної
відповідальності сторін з урахуванням
договору поруки.

Суд відмовив у задоволенні основного
позову в частині стягнення неустойки
(штрафу та пені) за порушення строків
повернення кредиту (суми
реструктуризованої пені та штрафів за
порушення строків повернення кредиту)
з підстав пропуску річного строку
звернення до суду з такими вимогами та
заявлення про застосування наслідків
пропуску строку позовної давності
відповідачем. При цьому, суд стягнув з
відповідача суму пені в межах річної
позовної давності.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками суду першої інстанції та
залишив ухвалене ним рішення без змін.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитися не
можна, оскільки вони зроблені без
належного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, та з порушенням норм
процесуального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів першої
та апеляційної інстанцій не
відповідають.

Відповідно до частини четвертої
статті 559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею
526 ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є
як направлення/вручення йому вимоги
про погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.
(роз'яснення, надані у постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»).

Суди попередніх інстанцій не
врахували вказаних положень та не
надали належної оцінки фактичним
обставинам, не перевірили коли саме
було встановлено порушення умов
договору, та за яких підстав банк
звертається до суду про дострокове
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

Не перевірено доводів банку щодо
обізнаності поручителя про укладення
додаткової угоди №1, зокрема
заповнення і підписання нею
заяви-анкети на здійснення
реструктуризації у листопаді 2010 року.
Також не перевірено посилань банку на
те, що боржник використав своє право
закріплене у п.4.4.2 кредитного договору,
згідно якого, позичальник має право
скористатися можливістю відстрочення
сплати платежів по поверненню кредиту
за одним із вказаних у даному пункті
договору варіантів. В результаті
реструктуризації змінено порядок
погашення заборгованості без
збільшення її розміру. Підписанням
додаткової угоди №1 обсяг
відповідальності відповідачів не
збільшився.

Судами не перевірено в чому саме
полягає погіршення прав поручителя
ОСОБА_6 укладенням додаткової угоди №1,
які саме істотні умови вона містить та
які впливають на збільшення
відповідальності основного боржника і
поручителя.

Належним чином не перевірено
правильність застосування місцевим
судом строку позовної давності щодо
вимог про стягнення пені і штрафних

санкцій. Обґрунтовані висновки з цього
приводу рішення судів першої та
апеляційної інстанції не містять.

Крім того, судами не враховано тих
обставин, що ОСОБА_6 у позові заявлялися
вимоги про розірвання договору поруки.
При тому, що місцевий суд, частково
задовольняючи заявлений нею позов,
припинив дію договору поруки, тобто
вирішив питання, яке у зустрічній
позовній заяві перед судом не
ставилося.

Зазначене вище свідчить про
порушення судами, як першої, так і
апеляційної інстанції норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, що в свою чергу
призвело до поверхневого вирішення
спору.

За таких обставин, ухвалені судами
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК
України їх слід скасувати з передачею
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 26 липня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 29 жовтня 2013 року скасувати.

Справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Висоцька
В.С. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.