Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.,

при секретарі - Булгаковій Т.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

адвоката третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
припинення права власності та визнання
права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 після уточнення вимог
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 ,
третя особа ОСОБА_3, та просив припинити
право власності ОСОБА_6 на 1/4 частки
квартири АДРЕСА_2 та визнати за ним
право власності на 1/4 частки даної
квартири. Позов обґрунтований тим, що
частка відповідачки є незначною, її
виділ із двокімнатної квартири є
неможливим, тобто вона є неподільною,
сумісне проживання у квартирі з
визначенням порядку користування
неможливе, відповідачка має інше
повноцінне житло у місті Одесі, тому на
підставі ст.365 ЦК України просив вимоги
задовольнити. Також позивач зазначив,
що відповідачка була лише
зареєстрованою в спірній квартирі,
однак ніколи в ній не проживала,
оскільки мала у власності 1/3 частину в
квартирі АДРЕСА_1, однак в період
розгляду справи вона навмисно
розпорядилася на користь своєї
18-річної доньки належною їй частиною за
символічну суму 15000 грн., тоді як
ринкова вартість такої частки
становить 112000 грн. , з метою навмисного
позбавлення себе житла.

Представник позивача позовні вимоги
ОСОБА_5 підтримала в повному обсязі та
просила їх задовольнити. Також
звернула увагу на те, що після набрання
рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси чинності, яке було прийняте при
першому розгляді справи, ОСОБА_5 було
здійснено продаж ? частки, вартість
якої згідно з висновком про оціночну
вартість склала 77792,75 грн., що на 6207,25
грн. менше внесеної грошової суми на
депозит. Надані в апеляційній
інстанції відповідачкою пояснення, що
вона реалізувала 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1 доньці, оскільки потребувала
гроші, взагалі не відповідає ніякій
логіці, так як за ? частини спірної
квартири вона могла б отримати 84000 грн.
Крім того, вказувала на те, що рішення
першої та апеляційної інстанції були
скасовані Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ лише з підстав у
зв'язку відсутністю висновку експерта
про неможливість виділу частки, тоді як
все одно зрозуміло, що наявна в
квартирі площа не дозволяє здійснити
її поділ згідно з належними власникам
частками.

Представник відповідачки повністю
заперечував проти задоволення позову
вказуючи на те, що на теперішній час
власником квартири є третя особа
ОСОБА_3, тому позивач ОСОБА_5
звертаючись до суду з позовом з підстав
ст.365 ЦК України, вже не має права
вимагати від суду припинення права на
частку у спільному майні. Крім того, за
ним не можливо визнати і право
власності, оскільки спірна частина
вже була ним відчужена за угодою і є
новий власник, а його права на
теперішній час взагалі не порушуються
відповідачкою. Заперечуючи проти вимог
зазначив, що у відповідачки взагалі не
має житла, залишена без даху над
головою, при цьому також порушується її
право власності гарантоване як
Конституцією України так і нормами
Цивільного кодексу України.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник
повністю підтримали позовні вимоги
ОСОБА_5 та зазначили, що квартира під
час придбання не знаходилася під
забороною для відчуження, в ній ніхто
не проживав, тому вважають доводи
відповідачки безпідставними. На
теперішній час в квартирі проживає
ОСОБА_3 та її матір.

Вислухавши представника
позивача , представника відповідача,
третю особу та її представника,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_5 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні
встановлено, що ? частини квартири
АДРЕСА_2 належить позивачеві на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, р.№1-1781, виданим
05.06.2007 року державним нотаріусом
Восьмої Одеської державної
нотаріальної контори Туйськ Ф.Л..

Інша 1/4 частина квартири АДРЕСА_2
належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
р.№1-2427, виданим 1 серпня 2005 року
державним нотаріусом Восьмої Одеської
державної нотаріальної контори Туйськ
Ф.Л..

Право власності на спірну
квартиру зареєстроване за
співвласниками в КП МБТІ та РОН.

Квартира складається з двох
кімнат житловими площами 11,7 кв.м та 13,6
кв.м. загальна площа квартири становить
50,2 кв.м. .

Між сторонами склалася конфліктна
ситуація, з приводу чого вони
неодноразово звертались із заявами до
органів внутрішніх справ, тому сумісне
користування спірним нерухомим майном
неможливе.

Судом за клопотанням
позивача було призначено судову
будівельно-технічну експертизу, згідно
висновку якої вартість 1/4 частки
квартири становить 84 000,00 гривень.

Згідно ухвали суду від 19 вересня 2012
року вказану суму було внесено
позивачем на депозитний рахунок
територіального управління державної
судової адміністрації Одеської
області.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №5744
від 17 грудня 2013 року при наявних
технічних характеристиках квартири
виділити в натурі 1/3 та ? в повному
складі житлових та підсобних
приміщень, регламентованих
нормативними документами, діючими на
території України - технічно не
представляється можливим.

Згідно з вимогами ст.319 ЦК України
власник майна володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України спірна
квартира, яка належить сторонам по
справі на праві спільної часткової
власності, є річчю неподільною.

У відповідності до вимог ст.321 ЦК
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Нормами ст.365 ЦК України передбачено, що
право особи може бути припинено за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо частка є незначною
і не може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, спільне володіння і
користування майном є неможливим.

Як видно із наявних в матеріалах
справи доказів суд вважає
неможливим спільне володіння і
користування квартирою між сторонами.

Передбачені частиною 2 статті 365
ЦК України умови застосування даної
норми закону позивачем виконані та
суду надано квитанцію про перерахунок
вартості спірної частки в розмірі 84 000,00
гривень на депозитний рахунок
територіального управління державної
судової адміністрації Одеської
області.

Що стосується заперечень
представника відповідача з посиланням
на позбавлення ОСОБА_6 права на житло,
то їх суд розцінює критично, оскільки
із матеріалів справи видно, що
відповідачка була власником також і 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, якою вона 23
лютого 2011 року розпорядилася на
користь своєї доньки ОСОБА_8, тоді як
позов ОСОБА_5 було прийнято судом 13
листопада 2008 року, тобто саме під час
розгляду справи. Крім того, суд звертає
увагу на те, що в спірній квартирі
відповідач ніколи не проживала і не
виявляла такого наміру.

З урахуванням встановлених обставин та
приймаючи до уваги вказані норми, суд
вважає, що вимоги позивача законні та
обґрунтовані, тому уточнений позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,58,59,60,212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Припинити право власності
ОСОБА_6 на ? частини квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_5 право власності
на ? частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 в рахунок сплати вартості ?
частини квартири АДРЕСА_2 грошові
кошти у розмірі 84000 грн., які розміщені
на депозитному рахунку
територіального управління державної
судової адміністрації Одеської
області.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя: