Єдиний унікальний номер 2-3044/11
Номер провадження 22-ц/775/2495/2014
Єдиний унікальний номер
Головуючий у 1 інстанції Писанець Н.В.
Доповідач Гусєв В.В.
І М Е Н Е М У
27 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Гусєва В.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Куйбишевського районного суду міста
Донецька від 12 січня 2012 року у справі за
позовом Об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Панфіловець 2010» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги, -
У грудні 2011 року жовтні 2013 року
Об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Панфіловець 2010» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1, пізніше уточнивши
позовні вимоги, про стягнення
заборгованості за комунальні послуги,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 на праві
власності належить квартира АДРЕСА_2.
Зазначений будинок знаходиться на
балансі позивача, який надає послуги по
утриманню будинку та прибудинкової
території. Однак відповідач має
заборгованість по сплаті фактичних
витрат з травня 2008 року по жовтень 2011
стягнути з відповідача на їх користь
вказану заборгованість, інфляційні
нарахування в сумі 1680,03 гривні, 3 %
річних в сумі 631,10 гривень та витрати,
пов*язані з оплатою судового збору в
сумі 222,50 гривень.
Заочним рішенням Куйбишевського
районного суду міста Донецька від 12
січня 2012 року позов задоволено.
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСББ
«Панфіловець 2010» сума боргу за
гривня, 3% річних в розмірі 631,10 гривень,
сума інфляційних нарахувань в розмірі
1680,03 гривні. Вирішено питання про
судовий збір.
З рішенням суду не погодився
ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та постановити нове рішення по суті
позовних вимог. Апелянт посилається на
те, що суд не дослідив докази, які б
підтверджували наявність договірних
відносин між сторонами, при цьому суду
не було надано ніяких доказів про
направлення пропозиції відповідачу
щодо укладання такого договору. Судом
не була врахована та обставина, що
відповідач не використовував квартиру
для проживання, оскільки вона була
придбана з метою подальшого продажу.
Судом не були встановлені види
житлово-комунальних послуг, які
фактично надавались позивачем, не
перевірені розрахунки вартості таких
послуг. Крім того, справа не підсудна
Куйбишевському районному суду міста
Донецька, оскільки відповідач
зареєстрований в іншому районі міста.
В судовому засіданні апеляційного
суду відповідач ОСОБА_1 підтримав
доводи апеляційної скарги, просив її
Представник Об*єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Панфіловець 2010» в судове
засідання апеляційного суду не прибув,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву про розгляд справи без його
Заслухавши суддю доповідача,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Обгрунтованим вважається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду про встановленні обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона забов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
зобов'язаний оплачувати надані йому
позивачем послуги, проте не виконує
належним чином обов*язки по оплаті
комунальних платежів та платежів на
утримання та ремонт неподільного майна
та відповідної частки загального майна
об*єднання.

Такий висновок суду є законним та
відповідає встановленим обставинам по
справі.

Відповідно до ч.1 ст.385 ЦК України
власники квартир для забезпечення
експлуатації багатоквартирного
житлового будинку, користування
квартирами та спільним майном
житлового будинку можуть створювати
об'єднання власників квартир (житла).
Таке об'єднання може бути створено
також власниками житлових будинків.

Спірні правовідносини
регулюються Законами України «Про
житлово-комунальні послуги», який є
загальним в сфері регулювання
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також
спеціальним Законом України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», який
визначає правові та організаційні
засади створення, функціонування,
реорганізації та ліквідації об'єднань
власників жилих та нежилих приміщень
багатоквартирного будинку, захисту
їхніх прав та виконання обов'язків щодо
спільного утримання багатоквартирного
будинку.

Відповідно до норм ст. 11 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», після
державної реєстрації об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку самостійно приймає рішення про
забезпечення експлуатації
багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» кошти за
користування неподільним та загальним
майном і обслуговування спільної
власності сплачуються на банківський
рахунок об'єднання. Ця частина
комунальних послуг надається
об'єднанню як кінцевому споживачеві.

Статтею 13 вказаного Закону
передбачено, що відносини власників
приміщень і управителя регулюються
договором між ними, який укладається на
основі Типового договору, форму якого
затверджує спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади з
питань містобудування та житлової
політики. Укладення договору між
власником окремого приміщення у
житловому комплексі та управителем є
обов'язковим і не залежить від членства
в об'єднанні, за винятком випадку, коли
власник і управитель є однією особою. У
разі відмови власника приміщення
укладати договір або сплачувати
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна та
відповідної частки загального майна
об'єднання має право звернення до суду
для стягнення нарахованих платежів у
судовому порядку. Право на звернення до
суду виникає у об'єднання через
шістдесят днів з дня припинення
платежів або відмови в укладенні
договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 08 лютого 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу, є власником квартири АДРЕСА_2
(а.с.28-29).

З Статуту об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Панфіловець 2010» вбачається, що
Об*єднання створено власниками квартир
та приміщень багатоквартирного
будинку АДРЕСА_2, зареєстровано
рішенням виконавчого комітету
Куйбишевської районної у місті
Донецьку ради № 192 від 04 вересня 2008 року
(а.с.17-26, 27).

Вказаний будинок знаходиться на
балансі об*єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Панфіловець 2010», яке є виконавцем
житлово-комунальних послуг.

Отже, позивач у цій справі є
належним балансоутримувачем, а тому
він має права, передбачені ч.1 ст.24
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», а саме здійснювати функції
утримання на балансі переданого йому
за договором з власником майна та
управляти їм чи передавати за
договором повністю або частково
функції управління управителю;
визначати порядок утримання,
експлуатації та ремонту майна;
укладати договори на надання
житлово-комунальних послуг; приймати
рішення щодо використання коштів на
виконання капітального та поточного
ремонтів; здійснювати господарську
діяльність у порядку, визначеному
законом; звертатися до суду про
звернення стягнення на майно осіб, які
відмовляються оплачувати рахунки за
споживання житлово-комунальних послуг
або відшкодовувати завдані збитки
майну, що перебуває в нього на балансі.

Пунктом 1 частини першої статті 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» передбачено право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
праву прямо відповідає визначений
пунктом 5 частини третьої статті 20
цього Закону обов*язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Докази звернення відповідача в
установленому законодавством порядку
з претензіями щодо надання неякісних
житлово-комунальних послуг в
матеріалах справи відсутні.

Пунктом 10 частини третьої
статті 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги.

Згідно до ст. 16 Закону «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» об'єднання
має право встановлювати розміри
платежів, зборів внесків членів
об'єднання, а також відрахувань до
резервного і ремонтного фондів.

Виходячи із змісту наведених
норм, суд на підставі наданих сторонами
доказів дійшов обґрунтованого
висновку про те, що відповідач повинен
брати участь в належному утриманні
будинку та прибудинкової території,
приміщень загального користування,
опорних конструкції будинку,
механічного, електричного,
сантехнічного та іншого обладнання,
яке обслуговує більше однієї квартири,
а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир.

Судом першої інстанції були
враховані письмові докази, а саме
розрахунок заборгованості за
комунальними платежами за період з
листопада 2008 року по жовтень 2011 року в
розмірі 8599,42 гривні, та розрахунок
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат об*єднання з травня 2008
року по жовтень 2011 року в розмірі 13650,62
гривні (а.с.5-16).

Відповідно до пункту 5 частини 3
статті 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Встановивши такі обставини, суд
дійшов правильного висновку про
наявність підстав для задоволення
вимог позивача про стягнення з
відповідача заборгованості і такий
висновок суду відповідає ст. 13, ст. 20
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку».

Доводи апеляційної скарги про
відсутність договірних відносин між
сторонами не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки за змістом статей
названого Закону «не укладання
договору» не звільняє його від такого
обов*язку.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач повідомлявся про
проведення зборів ОСББ
«Панфіловець-2010» та приймав в них
участь (а.с.40,41).

З пояснень відповідача
вбачається, що з моменту отримання
права власності на квартиру, він
звертався до позивача з проханням про
несплату вартості житлово-комунальних
послуг, оскільки мав намір зазначену
квартиру продати.

Зазначене свідчить про те, що
відповідач не мав наміру укладати з
позивачем договору та сплачувати
комунальні послуги.

Проте, відповідачем не надано
жодних допустимих доказів в
обґрунтування заперечень проти позову.

Апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги й про
те, що позивач мав право звертатися до
суду лише через шістдесят днів з дня
припинення платежів або відмови в
укладенні договору, оскільки
відповідач не здійснював платежів з
часу отримання права власності на
квартиру.

Відповідно до ч. 8 ст. 22 «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» відмова
від укладення договору, від оплати
рахунків або несплата рахунків не
допускається. Такі дії є порушенням
прав інших членів об'єднання і
підставою для звернення до суду про
стягнення заборгованості із плати по
відповідних рахунках у примусовому
порядку.

Отже, законом передбачено
обов'язок оплачувати рахунки, пов'язані
із наданням житлово-комунальних
послуг.

Таким чином, доводи скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції і не спростовують правових
висновків суду та не дають підстав для
висновку про неповне з*ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що привело або
могло привести до неправильного
вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
права або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У
Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Куйбишевського
районного суду міста Донецька від 12
січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: