Справа № 569/4237/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі судді Долі В.А.

при секретарі Глотовій П.В.

з участю прокурора Меленчук І.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом заступника
прокурора м. Рівне в інтересах держави
в особі відділу охорони здоров'я
виконавчого комітету Рівненської
міської ради Рівненської області -
Центральної міської лікарні до ОСОБА_2
про стягнення суми,-

встановив:

Заступник прокурора м. Рівне, в
інтересах держави в особі відділу
охорони здоров'я виконавчого комітету
Рівненської міської ради Рівненської
області - Центральної міської лікарні
(далі ЦМЛ м. Рівне), в порядку ст. 45 ЦПК
України, ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» звернувся до суду з
позовом, у якому просить стягнути з
ОСОБА_2 1 897 грн. витрат на стаціонарне
лікування потерпілого від злочину
ОСОБА_3 В обґрунтування позову
зазначає, що вироком Рівненського
міського суду від 04 грудня 2013 року
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК
України. Вироком суду встановлено, що 28
жовтня 2013 року, близько 20 год., ОСОБА_2
перебуваючи поблизу по вул. Дубенській,
42, в м. Рівне, в ході словесного
конфлікту, діючи умисно, завдав
потерпілому ОСОБА_3 один удар кулаком
правої руки в обличчя, чим спричинив
тілесні ушкодження у вигляді перелому
нижньої щелепи зліва в ділянці кута з
наявністю крововиливу в ділянці дуги
нижньої щелепи зліва, які згідно
висновку судово - медичної експертизи
№ 1183 від 12 листопада 2013 року
відносяться до середнього ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень по
критерію довго тривалості розгляду
здоров'я. Потерпілий ОСОБА_3 у зв'язку
отриманими тілесними ушкодженнями за
вказаних обставин, перебував на
стаціонарному лікуванні у
стоматологічному відділенні
Центральної міської лікарні в період з
01 - 11 листопада 2013 року, що складає 10
ліжко - днів. Сума витрат за час його
стаціонарного лікування становить 1 897
грн.

В судовому засіданні представник
прокуратури м. Рівне позов підтримала з
викладених у ньому підстав, просила
його задоволити.

Представник Центральної міської
лікарні Гурська Н.О. у судове засідання
не з'явилась, надіслала суду заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги просила задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов
не визнав посилаючись на доводи
викладені у письмових запереченнях
проти позову свого довірителя, вказав,
що в заступника прокурора відсутні
повноваження звертатись до суду з
позовом в інтересах відділу охорони
здоров'я виконавчого комітету
Рівненської міської ради ЦМЛ м. Рівне;
відсутні докази на підтвердження
витрат вартості перебування ОСОБА_3 на
лікуванні, також вказав що факт
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди ОСОБА_3
підтверджується розпискою останнього
від 16 грудня 2013 року, про те, що
претензій до ОСОБА_2 він не має. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають до
задоволення повністю.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року,
близько 20 год., ОСОБА_2 перебуваючи
поблизу по вул. Дубенській, 42, в м. Рівне,
в ході словесного конфлікту, діючи
умисно, завдав потерпілому ОСОБА_3 один
удар кулаком правої руки в обличчя, чим
спричинив тілесні ушкодження у вигляді
перелому нижньої щелепи зліва в
ділянці кута з наявністю крововиливу в
ділянці дуги нижньої щелепи зліва, які
згідно висновку судово - медичної
експертизи № 1183 від 12 листопада 2013 року
відносяться до середнього ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень по
критерію довго тривалості розгляду
здоров'я.

Вироком Рівненського міського суду від
04 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним
за ч.1 ст. 122 КК України та призначено
покарання у виді одного року
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК
України звільнено від призначеного
судом покарання з іспитовим строком
один рік.

Внаслідок вчинення ОСОБА_2 злочину,
потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості, у зв'язку з чим перебував на
стаціонарному лікуванні в ЦМЛ м. Рівне.

Лікувальним закладом понесено витрати
на лікування особи за рахунок
бюджетних коштів. Згідно довідки ЦМЛ м.
Рівне від 27 січня 2014 року № 1-9/250, ОСОБА_3
перебував на стаціонарному лікуванні в
стоматологічному (ЩЛХ) відділенні з 01
листопада 2013 року по 11 листопада 2013
року, що складає 10 ліжко - днів, сума
витрат лікарні становить 1 897 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України,
особа, яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.

За змістом Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 07 липня 1995
року за № 11 "Про відшкодування витрат
на стаціонарне лікування особи, яка
потерпіла від злочину, та судових
витрат", термін і обґрунтованість
перебування потерпілого від злочину на
стаціонарному лікуванні визначається
на підставі даних лікувального
закладу, де він перебував на лікуванні.
До справи має бути приєднана довідка -
розрахунок бухгалтерії цього закладу
із записом про вартість одного ліжко -
дня та загальну суму фактичних витрат
на лікування потерпілого.

Оскільки розрахунок вартості
лікування потерпілого наведений у
вказаній довідці проведений у
відповідності до Порядку обчислення
розміру фактичних витрат закладу
охорони здоров'я на стаціонарне
лікування потерпілого від злочинного
діяння та зарахування стягнених з
винних осіб коштів до відповідного
бюджету і їх використання",
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України N 545 від 16 липня 1993
року та згаданої Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 07 липня 1995
року за № 11 він приймається судом до
уваги.

Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 07 липня 1995
року за № 11, відповідно до частини
першої ст.93-1 КПК позов про стягнення
таких витрат може бути пред'явлений
закладом охорони здоров'я, органом
Державного казначейства України або
прокурором у порядку, передбаченому ст.
28 та ч.2 і ч.3 ст.93 КПК. У кримінальному
судочинстві відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого
може покладатися тільки на особу, вина
якої у вчиненні злочину встановлена
обвинувальним вироком суду (у тому
числі без призначення покарання, із
звільненням від покарання, про умовне
засудження чи засудження з відстрочкою
виконання вироку). В усіх інших
випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК,
таке відшкодування провадиться в
порядку цивільного судочинства (п.7).

За положенням ч.2 ст. 45 ЦПК України, з
метою представництва інтересів
держави в суді прокурор в межах
повноважень, визначених законом,
звертається до суду з позовною заявою,
бере участь у розгляді справ за його
позовами. Прокурор, який звертається до
суду в інтересах держави, в позовній
заяві самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

Статтею 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" передбачено підстави
представництва прокуратурою інтересів
держави в суді, що полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
держави у випадках, передбачених
законом.

Таким чином, заступник прокурора м.
Рівне, в межах повноважень визначених
ст. 45 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» звернувся до суду з
вказаним позовом в порядку цивільного
судочинства.

Твердження представника відповідача
про повне відшкодування ОСОБА_2
потерпілому матеріальної та моральної
шкоди про що свідчить розписка
останнього від 16 грудня 2013 року не лише
не підтверджено доказами відповідно до
ст. 60 ЦПК України, та не відносяться до
витрат в порядку ст. 1206 ЦК України.

Наведене повністю спростовує доводи
представника відповідача щодо
безпідставності позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення з
відповідача 1 897 грн. витрат на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину ОСОБА_3 у Центральній міській
лікарні м. Рівне, а відтак про повне
задоволення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
підлягають стягненню з відповідача в
дохід держави 243, 60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.1206 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215,
218, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
відділу охорони здоровя виконавчого
комітету Рівненської міської ради
Рівненської області - Центральної
міської лікарні 1 897 (одна тисяча
вісімсот дев'яносто сім) гривень витрат
на стаціонарне лікування потерпілого
від злочину.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Доля В.А.