311/940/14-ц 24.03.2014
Справа № 2-о/311/33/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року
м.
Василівка

Суддя Василівського районного суду
Запорізької області Сидоренко Ю.В.,
перевіривши виконання вимог
ст.ст.107-126,256,258 ЦПК України по цивільній
справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлені
особи: Василівська державна
нотаріальна контора, Відділ реєстрації
актів цивільного стану Василівського
районного управління юстиції
Запорізької області про встановлення
факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до Василівського
районного суду Запорізької області з
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення, в якій просить суд
встановити факт, що вона 15.09.1971 року,
дошлюбне прізвище ОСОБА_1, одружилась з
ОСОБА_2, шлюб було зареєстровано
Ленінським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану,
актовий запис № 411 та в актовому записі
було допущено помилку в прізвищі
замість ОСОБА_1 прізвище зазначено як
ОСОБА_1. Внести зміни до актового запису
№ 411 від 15.09.1971 року, змінивши прізвище
ОСОБА_1 на її - ОСОБА_1.

Ознайомившись зі змістом поданої до
суду заяви та матеріалами, що до неї
додаються, суд вважає необхідним у
відкритті провадження у даній
цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, відмовити за наступними
підставами.

Відповідно до ч.3 ст.15 ЦПК України суди
розглядають справи визначені у частині
першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно положень ч.3 ст.235 ЦПК України,
справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту:

1) родинних відносин між фізичними
особами;

2) перебування фізичної особи на
утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для
призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,
усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі
неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі
неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за
обставин, що загрожували їй смертю або
дають підстави вважати її загиблою від
певного нещасного випадку внаслідок
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру.

Заява про встановлення факту має
відповідати вимогам ст.258 ЦПК України
та має бути подана до суду за правилами,
встановленими ст.257 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України у заяві
про встановлення факту, що має юридичне
значення повинно бути зазначено, який
факт заявник просить встановити та з
якою метою; також причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт; докази, що
підтверджують факт. До заяви додаються
докази, що підтверджують викладені в
заяві обставини, і довідка про
неможливість відновлення втрачених
документів.

Між тим, ані зі змісту заяви, а не змісту
доданих до заяви документів, неможливо
встановити мету звернення ОСОБА_1 до
суду. Фактично заявником при зверненні
до суду не зазначена мета встановлення
вказаного у заяві юридичного факту.

Заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог
ст.ст.119,258 ЦПК України, зокрема з
матеріалів заяви не вбачається, чи було
нотаріусом відмовлено заявнику у
видачі свідоцтва про право на спадщину
шляхом винесення відповідної
постанови, оскільки, згідно діючого
законодавства, відмова нотаріуса у
вчинені нотаріальної дії має бути
викладена у вигляді відповідної
постанови. До заяви не додано
будь-якого іншого роз'яснення
нотаріуса про неможливість отримання
заявниками свідоцтва про право на
спадщину. Таким чином відмова
нотаріуса по суті породжує юридичні
наслідки - нереалізоване право на
спадщину, відповідно виникає
необхідність встановлення факту, про
що зазначено в постанові Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення".

Відповідно до норм п.,п.6, 7 ч.1,2 ст.256 ЦПК
України, що суд розглядає справи про
встановлення факту, зокрема: -
народження особи в певний час у разі
неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту народження; - належності
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім"я, по батькові, місце і час
народження якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім"ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
паспорті.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1
просить суд встановити факт належності
їй правовстановлюючого документа -
актового запису про шлюб, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану.

Згідно ч.3 ст.256 ЦПК України, справи про
встановлення факту належності особі
свідоцтв, що їх видають органи
державної реєстрації актів цивільного
стану, судовому розгляду в порядку
окремого провадження не підлягають.

Згідно з п.12 Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення факті, що мають
юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5
заяви про встановлення факту
належності особі паспорта, чи свідоцтв,
що їх видають органи реєстрації актів
громадянського стану, та інших
документів, що посвідчують особу, не
підлягають розгляду в порядку,
передбаченому главою 37 ЦПК України,
оскільки ці питання вирішуються
органом, який видав документ.

Відмова відповідного органу в
установленні такого факту може бути
оскаржена заінтересованою особою до
суду в порядку, передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
про встановлення факту, що має юридичне
значення не може бути прийнята до
провадження, оскільки відповідно до п.1
ч.2 ст.122 ЦПК України подана ОСОБА_1 заява
не підлягає судовому розгляду в
порядку окремого провадження.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122, 208-210, 256 ЦПК
України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у цивільній
справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлені
особи: Василівська державна
нотаріальна контора, Відділ реєстрації
актів цивільного стану Василівського
районного управління юстиції
Запорізької області про встановлення
факту, що має юридичне значення, -
відмовити.

Роз'яснити заявнику, що він вправі
звернутися із відповідної заявою про
встановлення даного факту до
уповноваженого органу, а у випадку
відмови уповноваженого органу - з
адміністративним позовом до суду.

Копію ухвали разом із заявою та всіма
додатками до неї направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд в
п'ятиденний строк з дня отримання копії
ухвали

Ухвала суду набирає законної сили
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області
Ю.В.
СИДОРЕНКО