справа № 2/489/774/14
24 лютого 2014 року м.Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у
головуючого суддіКоваленко І.В.при
секретарі Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості
У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення із відповідача кредитної
вимоги мотивовані тим, що 17.10.2006 між
сторонами було укладено договір №
DNH4KP52690544, відповідно до якого ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 2259,40 грн. зі
сплатою процентів у розмірі 28,08
Грошові зобов'язання станом на 16.01.2014
відповідач не виконав, внаслідок чого
утворилася заборгованість на загальну
грн. заборгованості за кредитом, 9348,33
500,00 фіксованого штрафу та 1428,01 грн.
штрафу (процентна складова).
У судове засідання представник
позивача не з'явилася, до суду надала
письмову заяву про розгляд справи за її
відсутності, в якій позов підтримала та
просила задовольнити, проти заочного
вирішення справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений неодноразово.
Заяву про розгляд справи за своєї
відсутності та письмових заперечень
проти позову до суду не надав.
У відповідності до статей 224, 225
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) судом
ухвалено про проведення заочного
розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши зібрані в ній докази, вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.10.2006 між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено
договір, який оформлено заявою
позичальника № DNH4KP52690544, яка разом із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Рострочка»)
(Стандарт) та Тарифами банку складають
кредитно - заставний договір, що
обумовлено умовами заяви.
Відповідно до умов договору відповідач
отримав кредит у розмірі 2259,40 грн., зі
сплатою 2,09 відсотків місячних з
кінцевим терміном повернення по 17.10.2007.
Станом на 01.07.2013 відповідач грошові
зобов'язання не виконав, внаслідок чого
виникла заборгованості по кредитному
яка складається із 4,49 грн.
заборгованості за кредитом, 9348,33 грн.
фіксованого штрафу та 1428,01 грн. штрафу
(процентна складова).
Заборгованість підтверджена
розрахунком позивача.
Відповідно до пункту 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам, на
умови яких відповідач надав свою згоду,
підписавши заяву позичальника до вимог
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки сторони встановили позовну
давність тривалістю п'ять років.
Позивач звернувся до суду у січні 2014
Водночас із розрахунку позивача видно,
що 07.05.2013 та 08.05.2013 відповідач в рахунок
погашення заборгованості перерахував
банку 20,00 грн. та 2070,00 грн.
Тобто, строк позовної давності
перервався (стаття 264 ЦПК України), а
тому позов пред'явлено у межах строку
Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (пункт 3 частини першої
статті 611 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України
встановлено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 цього
Кодексу, яким врегульовано відносини
позики. Згідно частини другої статті
1050 вказаного Кодексу якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень статі 536 цього
Кодексу за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти у розмірі,
встановленому договором.
Отже, встановлені обставини свідчать
про порушення відповідачем договірних
зобов'язань та правомірність звернення
банку з позовом до суду.
Щодо одночасного заявлення банком
вимог про стягнення пені та штрафу суд
виходить з наступного.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
(частина друга статті 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(частина третя статті 549 ЦК України).
Виходячи з аналізу зазначених правових
норм штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з таких подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
визначену суму, яка залежить не тільки
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, а й від часу
Тобто, пеня та штраф є видами
відповідальності за різні порушення
зобов'язань боржником. Зокрема, штраф
має разовий характер, оскільки
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язань.
Відповідно до укладеного сторонами
договору передбачено як нарахування
Згідно пункту 5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Рострочка») (Стандарт) при порушені
будь-якого із зобов'язань, передбачених
Заявою та пунктами 3.2.2, 3.2.3 даних Умов
Позичальник сплачує банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожен
У силу пункту 5.3 вищевказаних Умов при
порушені Позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених Договором
більш ніж на 30 днів, Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500,00 грн. та додатково 5% від
суми заборгованості.
З огляду на вказані обставини та
положення закону, штраф та пеня
відповідно до умов укладеного між
сторонами договору нараховуються при
різних обставинах порушення
зобов'язання зі сторони боржника, а
відтак є різними видами
відповідальності за порушення
зобов'язань боржником, що вказує на
відсутність подвійної
відповідальності відповідача, а тому є
підставою для одночасного стягнення як
Водночас, відповідно до частини
третьої статті 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

При вирішенні питання про зменшення
неустойки необхідно враховувати
конкретну ситуацію, інтереси обох
сторін та їх майновий стан сторін,
ступінь виконання зобов'язання,
причини неналежного виконання
зобов'язання та форму вини боржника,
співрозмірність розміру неустойки
наслідкам порушення.

З цього приводу Конституційний Суд
України в рішенні від 11.07.2013 N 7-рп/2013
зазначив, що вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

З розрахунку банку видно, що розмір
заявленої до стягнення пені значно
(більше ніж у чотири тисячі двісті
сімдесят сім разів) перевищує
заборгованість відповідача за
кредитом.

У той же час, відповідно до пункту 6
частини першої статті 3 ЦК України
одними із загальних засад цивільного
законодавства України є
справедливість, добросовісність і
розумність, а також судовий захист
цивільного права та інтересу.

За таких обставин, враховуючи указані
засади цивільного права, інтереси
банку та відповідача, нарахована
позивачем станом на 16.01.2014 пеня
підлягає зменшенню до рівня по кредиту,
а саме до 4,49 грн.

Внаслідок наведеного, зміні підлягає
розмір штрафу нарахування якого
здійснюється відповідно до умов пункту
5.3 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Рострочка»)
(Стандарт) у розмірі 5% від суми
заборгованості.

За підрахунком суду розмір цього
штрафу складатиме 467,64 грн. ((4,49 + 9348,33) х 5%
х 100%), а обох штрафів разом - 967,64 грн.

За такого позов підлягає частковому
задоволенню шляхом стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 10324,95
грн. (4,49 + 9348,33 + 4,49 + 967,64).

Відповідно статті 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пропорційно
задоволеному розміру позовних вимог
сплачений при подачі позову судовий
збір в розмірі 103,24 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214, 224, 225,
228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 17.10.2006 №
DNH4KP52690544, яка складається із 4,49 грн.
заборгованості по кредиту, 9348,33грн. -
процентів, 4,49 грн. - пені та 967,64 грн. -
штрафів, разом 10324,95 грн. (десять тисяч
триста двадцять чотири гривні 95 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі
103,24 грн. (сто три гривні 24 коп.).

У іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Ленінським районним судом м. Миколаєва
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.

суддя