У х в а л а

іменем україни

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна
О.П.,

Коротуна В.М.,-

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
приватного підприємця ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої
невиконанням договору про надання
послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 24 жовтня 2013 року та
рішення апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ПП ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої невиконанням договору про
надання послуг.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
луганська від 24 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року
рішення Жовтневого районного суду м.
луганська від 24 жовтня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Так, спірні правовідносини сторін
регулюються нормами Цивільного
кодексу України, що опосередковують
правовідносини за договором підряду,
згідно з яким одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ст. 857 ЦК України робота,
виконана підрядником, має відповідати
умовам договору підряду, а в разі їх
відсутності або неповноти - вимогам, що
звичайно ставляться до роботи
відповідного характеру.

Згідно зі ст. 839 ЦК України підрядник
зобов'язаний виконати роботу,
визначену договором підряду, із свого
матеріалу і своїми засобами, якщо інше
не встановлено договором. Підрядник
відповідає за неналежну якість наданих
ним матеріалу і устаткування, а також
за надання матеріалу або устаткування,
обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 852 ЦК України якщо
підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу, або
допустив інші недоліки в роботі,
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного виправлення цих
недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з правом
на відшкодування своїх витрат на
виправлення недоліків чи відповідного
зменшення плати за роботу, якщо інше не
встановлено договором. За наявності у
роботі істотних відступів від умов
договору підряду або інших істотних
недоліків замовник має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

У відповідності до ч. 3 статті 10 Закону
України "Про захист прав споживачів" у
разі виявлення недоліків у виконаній
роботі (наданій послузі) споживач має
право на свій вибір вимагати:
безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк, відповідного зменшення
ціни виконаної роботи (наданої
послуги), безоплатного виготовлення
іншої речі з такого ж матеріалу і такої
ж якості чи повторного виконання
роботи, відшкодування завданих йому
збитків з усуненням недоліків
виконаної роботи (наданої послуги)
своїми силами чи з залученням третьої
особи, реалізації інших прав, що
передбачені чинним законодавством на
день укладення відповідного договору.

Установлено, що ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПП ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої
невиконанням договору про надання
послуг з підстав передбачених ст. ст. 23,
651, 652, 653, 1166 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 апеляційний суд
обґрунтовано виходив із того, що
позивачем невірно обраний спосіб
захисту, і позивач не позбавлений
можливості звернутися до суду з
відповідним позовом.

Отже, встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду Луганської області
від 18 грудня 2013 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляц3ійної
інстанції норм матеріального права і
порушення норм процесуального права
при його ухваленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.П.
Касьян

В.М. Коротун