Єдиний унікальний номер 0555/1359/12
Номер провадження 22-ц/775/1623/2014
Головуючий у 1 інстанції Ус О.В.
Доповідач: Жарова Ю.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ясинуватського міськрайонного
суду Донецької області від 04 грудня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного закладу «Дорожня
лікарня станції Ясинувата Державного
підприємства «Донецька залізниця»,
Комунальної лікувально-профілактичної
установи «Донецьке обласне клінічне
територіальне медичне об'єднання», за
участю третьої особи Державного
підприємства «Донецька залізниця» про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок неналежного
надання медичної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 грудня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Державного закладу
«Дорожня лікарня станції Ясинувата
Державного підприємства «Донецька
залізниця», Комунальної
лікувально-профілактичної установи
«Донецьке обласне клінічне
територіальне медичне об'єднання», за
участю третьої особи Державного
підприємства «Донецька залізниця» про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок неналежного
надання медичної допомоги - відмовлено
в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду
позивач по справі, ОСОБА_1, звернувся до
апеляційного суду із апеляційної
скаргою, в якій просив скасувати
рішення суду, позовну заяву залишити
без розгляду, посилаючись на те, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, ухвалене
із порушенням норм процесуального
права.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції був порушений процес
прийняття рішення по справі.

Суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволенні позову,
виходив з того, що відсутні об'єктивні
дані щодо неналежного надання
відповідачами позивачеві медичної
допомоги та відсутності об'єктивної
можливості при наявних симптомах та
медичних і лабораторних даних до 17
серпня 2010 року лікарями установ
відповідачів встановити або
запідозрити діагноз у позивача
лімфогранумалетоз. Дії лікарів
відповідають чинним інструкціям. При
лікуванні з 17 серпня 2010 року при
наявності скарг та клінічних і
лабораторних даних наявність
захворювання було запідозрене
лікарями ДЗ "Дорожня лікарня ст.
Ясинувата ДП "Донецька залізниця", яке
остаточно було виявлене з постановкою
діагнозу лікарями КЛПУ ДОКМТО.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
в повному обсязі, рішення суду першої
інстанції просив скасувати на ухвалити
нове.

Представники відповідачів в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
просили рішення першої інстанції
залишити без змін.

Представник 3-ї особи до судового
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином шляхом направлення
рекомендованого листа (а.с. 72).

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність
представника 3-ї особи, оскільки
відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представників позивача, відповідачів,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції при розгляді
цієї справи було встановлено, що
ОСОБА_1. з 21 серпня 1998 року до 27 серпня 2012
року працював на Державному
підприємстві «Донецька залізниця»,
звільнився за власним бажанням, у
зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності 2 групи (том 1 а. с. 9-12).
Позивач в березні 2010 року проходив
чергове щорічне профілактичне медичне
обстеження (том 1 арк. справи 14, 15, 129, 130),
03.03.2010 року позивачеві зроблено
флюорографію органів грудної клітини
(том 1 арк. справи 15), а 17 березня 2010 року
з рентгенографію органів грудної
клітини, після чого він був направлений
до КЛПУ "ДОКТМО" на консультацію до
торакального хірурга (том 1 арк. справи
17). 18 березня 2010 року позивач оглянутий
торакальним хірургом (том 1 арк. справи
18), згідно запису в амбулаторній карті
пацієнт відмовився від госпіталізації
- "лечь в отделение не может",
направлений на проведення СКТ, скарг
пацієнта не зазначено. 19.03.2010 р. хворому
зроблено СКТ - об'ємної та осередкової
патології легенів не виявлено (том 1 а.с
.28).

03 червня 2010 року позивач звернувся за
медичною допомогою до ДЗ «Дорожня
лікарня ст. Ясинувата ДП «Донецька
залізниця» зі скаргами на «оніміння
обличчя та рук, прискорене серцебиття,
оніміння ніг, захворів 03.06.» (том 1 а. с.19).

З 04 червня 2010 року до 18 червня 2010 року
позивач перебував на стаціонарному
лікуванні з діагнозом: синдром ВСД з
цефалгією на фоні остеохондрозу
шийного відділу хребта. Скарги при
надходженні: біль у лобово-скроневій
області, періодичне запаморочення,
біль в шийному відділі хребта, загальна
слабкість. Вважав себе хворим протягом
декількох місяців, коли з'явився
головний біль, за медичною допомогою не
звертався, стан погіршився на протязі
тижня, коли вищевказані скарги наросли.
Отримав лікування, за час перебування
на стаціонарі стан покращівся,
головний біль, біль в шийному відділі
хребта не турбують, виріс об'єм руху,
виписаний в статусі помірний
вертібрагенний сіндром (том. 1 а. с. 74-84).

З пояснень позивача та свідка ОСОБА_3 в
судовому засіданні встановлено, що в
період чергової відпустки він з сім'єю
поїхав з сім'єю на море, однак у
відпустці його стан здоров'я
продовжував погіршуватися.

На наступний день після приїзду - 17.08. 2010
року з відпочинку звернувся за
медичною допомогою до ДЗ "Дорожня
лікарня ст. Ясинувата ДП Донецька
залізниця" зі скаргами на головний
біль, слабкість, підвищення
температури тіла до 37,8 градусів по
Цельсию, тяжкість в правому
передребер'ї, періодичне почуття
нудоти, зниження ваги (том 1 арк. справи
21), знаходився на амбулаторному
лікування (том 1 а. с. 21-23).

19 серпня 2010 року позивач направлений на
стаціонарне лікування в терапевтичне
відділення ДЗ «Донецька залізниця ст.
Ясинувата ДП Донецька залізниця» (том 1
а.с. 85-105).

25 серпня 2010 року Державним закладом
Дорожня клінічна лікарня на станції
Донецьк зроблена комп'ютерна спіральна
томографія органів грудної клітини,
висновок - ознаки об'ємного утворення
переднього середостіння (том 1 арк.
справи 29).

27 серпня 2010 року КЛПУ "ДОКТМО" проведена
СКТ органів грудної клітини, висновок -
новоутворення передньо-верхнього
середостіння, збільшення лімфатичних
вузлів середостіння (том 1 а. с.30).

27 серпня 2010 року хворий оглянутий
торакальним хірургом ДОКМТО,
встановлена необхідність
стаціонарного дослідження,
запропоновано явка на госпіталізацію
30.08.2010 року, 30.08.2010 року позивач
відмовився від госпіталізації (запис у
картці - "сегодня лечь не может",
запропонована явка на госпіталізацію у
будь-який день робочого тижня (том 1 а. с.
24).

06.09.2010 року позивач госпіталізований в 2
торакальне відділення ДОКМТО, 24.09.2010 р.
направлений на стаціонарне лікування
ХТО MJI № 2 м. Макіївки з виявленою
лімфомою Ходжкіна (том 1 а. с.25, 26).

В період з 06.09.2010 року до 24.09.2010 року
ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в
обласному центрі грудної хірургії II
торакальному відділенні КЛПУ "ДОКТМО",
08.09.2010 р. проведено хірургічне
втручання - відеоторакоскопічное
видалення новоутворення середостіння,
дренування плевральної порожнини
праворуч, діагноз: лімфогранулематоз
(том 1 а. с. 32).

Відповідно до довідки до акту МСЕК №
274476 при повторному огляді 17.01.2012 року
позивачеві встановлена друга група
інвалідності по онкології, причина
інвалідності загальне захворювання, на
строк до 01.02.2014 року, дата чергового
переогляду 17.01.2014 року (а. с. 33).

Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 191 від
10.07.2013 року: рентгенограма органів
грудної клітини, зроблена 17.03.2010 р.
фахівцями ДЗ "Дорожня лікарня
ст.Ясинувата ДП "Донецька залізниця"
низької якості, з неї вбачаються зміни
в S6 нижньої частки лівого легкого і
верхньому середостінні неясного
ґенезу, внаслідок чого вимагалося
СКТ-органів грудної порожнини.

На представленому знімку
мультизрізової комп'ютерної
томографії органів грудної клітини від
19.03.2010 p., зробленому фахівцями КЛПУ
ДОКМТО мають місце фіброзні зміни в S6
нижньої частки лівої легені, вогнищеві
зміни в S9 нижньої частки правої легені
і S8 нижньої частки лівого легкого
неясного ґенезу - пневмофіброз (?), але
оцінити стан структур середостіння і
кісткової тканини неможливо, внаслідок
відсутності зображень з відповідними
режимами щільності.

Висновок, зроблений лікарем КЛПУ
ДОКМТО від 19.03.2010 р., а саме: «даних за
об'ємну і осередкову патологію в
легенях не виявлено», в частини
легочної патології, відповідає знімку
мультизрізової комп'ютерної
томографії органів грудної клітини,
зробленому 19.03.2010 року фахівцями КЛПУ
ДОКТМО.

Експерти прийшли до висновку, що
об'єктивна можливість встановити
ознаки захворювання (лимфоганулематоз)
у ОСОБА_1 була відсутня:

- у лікарів ДЗ "Дорожня лікарня ст.
Ясинувата ДП "Донецька залізниця" в
період з 03.03.2010 р. до 17.03.2010 p., оскільки
останній скарг не пред'являв,
лабораторні показники нормальні, а
висновок рентгенолога вимагав
консультації торакального хірурга.
Враховуючи відсутність торакального
хірурга та апарату СКТ, при виявленні
підозри на захворювання середостіння,
на підставі рентгенографії органів
грудної клітини 17.03.2010 p., спеціалісти
зазначеної лікарні не мали можливості
самостійного встановлення діагнозу,
була необхідність направлення для
уточнення діагнозу до установи III рівня
ДОКМТО, враховуючи, що тора кальне
відділення є єдиним профільним
відділенням в області;

- у лікарів КЛПУ ДОКМТО
(торакальний хірург) 19.03.2010 p., оскільки
скарг не було, лабораторні показники
нормальні, при МКТ органів грудної
клітини виключено пухлинне утворення.
Встановити діагноз "лімфогранулематоз"
тільки на підставі знімку компьютерной
томографії, при відсутності скарг
пацієнта на погіршення самопочуття,
клінічних проявів цього захворювання,
при відмові від госпіталізації не
можливо. Такий діагноз може бути
поставлений тільки на підставі
патогістологічного дослідження
біопсійного матеріалу, який міг бути
отриманий лише після торокатомії;

- у лікарів ДЗ "Дорожня лікарня
ст.Ясинувата ДП "Донецька залізниця" в
період з 04.06.2010 р. до 18.06.2010 p., оскільки
наявні були скарги лише про біль у
лобово-скроневій області, періодичне
запаморочення, болі у шийному відділу
хребта, загальна слабкість, клінічні та
лабораторні дані без особливостей, при
МКТ органів грудної клітини 19.03.2010 р.
виключено пухлинне утворення.
Враховуючи зазначене за відсутністю
скарг хворого з області грудної
клітини і нормальних лабораторних
показників не було підстави для
підозри захворювання середостіння при
лікуванні синдрому ВСД. ОСОБА_1
обґрунтовано встановлено діагноз
сіндром ВСД з цефалгією та тлі
остеохондрозу шийного відділу хребта.

При амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 в
ДЗ "Дорожня лікарня ст.Ясинувата ДП
"Донецька залізниця" з 17.08.2010 р. до 18.08.2013
р. та стаціонарному лікуванні з 19.08.2010 р.
до 30.08.2013 р. на підставі скарг, даних
обстежень, СКТ у лікарів була
об'єктивна можливість запідозрити
ознаки захворювання.

Швидкість течії (прогресування)
лімфогранулематозу не пов'язано зі
стадією розвитку захворювання, а
залежить від типу біологічної
активності організму хворої людини. У
зв'язку з специфічною локалізацією
утворень, не можливо встановити
діагноз лімфогранулематоз без
торакотомії та патогістологічного
дослідження матеріалу біопсії.
Лімфогранулематоз, особливо при
медіастинальних формах, відноситься до
захворювань, які важко діагнозувати на
ранніх стадіях за умови відсутності
ознак будь-яких клінічних проявів
захворювання. Сонячні проміні,
морський клімат, спека, могли
прискорити розвиток
лімфогранулематозу та вплинути на
погіршення стану ОСОБА_1 Визначити
кількість курсів хіміотерапії при
лімфогранумалетозі залежить виключно
від стадії захворювання, гістологічний
висновок на це не впливає, а стан
хворого, особливості перебігу хвороби,
індивідуальні особливості організму
враховуються в період
поліхіміотерапії для контролю.
Кількість курсів поліхіміотерапії
визначається з моменту остаточного
діагнозу і зазвичай проводиться не
менше 6 курсів. Після 4 курсів
проводиться контроль (комп'ютерна
томографія) з метою можливої корекції
"якості" ПХТ. Погіршення стану здоров'я
ОСОБА_1 могло бути пов'язане з
знаходженням на відпочинку та,
відповідно, тривалим перебуванням "на
сонці", характер зв'язку - непрямий.
Експертна комісія не знайшла випадку
порушення чинних інструкцій лікування
ОСОБА_1 (том 1 а. с.240-249).

Висновок експертів не підлягає
сумніву, оскільки судово-медична
експертиза проведена комісією до
складу якої входять фахівці в галузі
медицини з достатнім стажем роботи, з
додержанням умов
Цивільно-процесуального Кодексу
України та Кримінального Кодексу
України, тому є належним доказом та
ґрунтується на поясненнях свідків та
медичних документах з різних
лікарських установ.

Згідно із ст.. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність об'єктивних даних щодо
неналежного надання відповідачами
позивачеві медичної допомоги та
відсутності об'єктивної можливості при
наявних симптомах та медичних і
лабораторних даних до 17 серпня 2010 року
лікарями установ відповідачів
встановити або запідозрити діагноз у
позивач лімфогранумалетоз. Дії лікарів
відповідають чинним інструкціям. При
лікуванні з 17 серпня 2010 року при
наявності скарг та клінічних і
лабораторних даних наявність
захворювання було запідозрене
лікарями ДЗ «Дорожня лікарня ст..
Ясинувата ДП «Донецька залізниця», яке
остаточно було виявлене з постановкою
діагнозу лікарями КЛПУ ДОКМТО.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої
інстанції, належним чином перевіривши
докази, дійшов вірного висновку щодо
відмови в повному обсязі у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок неналежного
надання медичної допомоги, оскільки
вказані вимоги є необґрунтованими та
не доведеними належними та допустимими
доказами по справі.

Вимоги апеляційної скарги в частині
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої внаслідок
неналежного надання медичної допомоги
не можуть бути розглянуті апеляційним
судом, оскільки відповідно до ч. ст.. 310
ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження по справі або
залишенням заяви без розгляду з
підстав, визначених статтями 205 і 207
цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо позивач подав
заяву про залишення позову без
розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими главою 1 розділу V ЦПК
України.

У главі ЦПК України про апеляційне
провадження є лише два випадки, коли
сторони можуть реалізувати
диспозитивні права щодо розпорядження
своїми процесуальними способами
захисту: відмова позивача від позову та
мирова угода сторін (ст.. 306 ЦПК України),
унаслідок чого рішення суду на
підставі статей 205 і 310 ЦПК України
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі.

Вищезазначене свідчить про те, що на
стадії апеляційного провадження не
допускається залишення позову без
розгляду. Така заява може бути
розглянута і вирішена лише до
ухвалення рішення судом першої
інстанції.

Довід апеляційної скарги, що суд першої
інстанції повинен був залишити без
розгляду позовні вимоги позивача в
наслідок його неявки до судового
засідання, судовою колегією до уваги не
приймається оскільки, відповідно до ч.
3, 5 ст.. 207 ЦПК України, суд постановляє
ухвалу про залишення заяви без
розгляду, якщо, належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності; позивач
подав заяву про залишення позову без
розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема журналу судового засідання від
18.11.2013 року позивач особисто приймав
участь у розгляді справи та звертався
до суду із клопотанням про відкладення
розгляду справи. 04 грудня 2013 року
позивач звернувся до суду із заявою в
якій просив відкласти розгляд справи в
зв'язку з неможливістю прийняти участь
у судовому засіданні. Заява позивача
залишена без задоволення і 04.12.2013 року
судом ухвалено рішення по справі. Тобто
враховуючи вищевикладене, позивач під
час розгляду справи у суді першої
інстанції не скористався своїм правом
щодо звернення до суду із заявою про
залишення позову без розгляду, тобто не
висловив бажання залишити свої позовні
вимоги без розгляду, а процесуальні
підстави залишити позов без розгляду,
як це передбачено ч. 3 ст. 207 ЦПК України
у суду були відсутні.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
безпідставність позовних вимог в
повному обсязі.

Суд першої інстанції повно та всебічно
встановив обставини справи, дослідив
надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку. Наведені в апеляційній
скарзі доводи не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення про скасування
оскаржуваного рішення. Рішення суду є
законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ясинуватського міськрайонного
суду Донецької області від 04 грудня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: