22-ц/772/650/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Король О. П.Категорія: 48
Доповідач: Медяний В. М.
суду Вінницької області
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:
Головуючого: судді Медяного В.М.,
Суддів : Пащенко Л.В., Луценка В.В.,
при секретарі : Агеєвій Г.В.,
за участю сторін у справі: позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року,
-

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. Посилається на те, що з
відповідачем перебуває в шлюбі з 26
березня 2002 року. Однак, спільне життя у
них не склалося, у зв`язку з чим вони
припинили подружні відносини та
спільне проживання, шлюб фактично
розпався. Від даного шлюбу мають доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею
і знаходиться на її утриманні.
Відповідач, є фізично здоровою,
працездатною людиною. Працюючи
неофіційно на території Російської
Федерації та маючи при цьому доходи,
ухиляється від утримання доньки,
матеріальної допомоги добровільно не
надає. Інших осіб, які б перебували у
нього на утриманні не має. Тому,
враховуючи матеріальне становище
відповідача, вона вважає за необхідне
стягувати з нього аліменти на її
користь на утримання доньки в твердій
грошовій сумі в розмірі 2000 гривень. Так
як відповідач добре обізнаний щодо
розміру дійсних витрат, які
здійснюються на утримання доньки.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн.
щомісячно, які підлягають індексації,
починаючи стягнення з 05.12.2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування витрат на правову
допомогу 100 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід
держави в розмірі 229, 40 грн.(а.с.14).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
від 15 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким стягнути з нього на
користь позивача на утримання
малолітньої доньки аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 400 гривень
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття. Посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
позивача у справі та представника
відповідача, що з'явилися до суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до ч.1 п.1, 3, 4 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Апеляційний суд на виконання вимог ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку, перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції встановив та
виходив з того, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 26.03.2012 року. Від
шлюбу народилась донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з
позивачем та перебуває на її утриманні.
Спільне життя не склалось, місяць тому
сторони припинили подружні відносини
та спільне проживання, шлюб фактично
розпався .

Відповідач - фізично здорова,
працездатна людина, працює на
території Російської Федерації, де
офіційно на роботу не був оформлений.
Інших утриманців у нього не має.
Матеріальної допомоги на утримання
дитини відповідач не надає.

Таким чином, враховуючи норми статей
180-182, 184 СК України, роз'яснення
Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивач не має достатньо
коштів для задоволення всіх життєвих
потреб дитини, матеріальне становище
сім`ї є скрутним. На утримані позивача
знаходиться і старша дочка, яка
навчається у вищому навчальному
закладі, за навчання оплачує батько
позивача. А тому з відповідача на
користь позивача слід стягнути
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 800 грн. щомісячно.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки судом
першої інстанції неповно з'ясовані
фактичні обставини справи, які мають
істотне значення для справи в межах
наданих сторонами доказів, не вірно
застосовані норми матеріального права,
а доводи апеляційної скарги дають
підстави вважати, що висновки суду не
повністю відповідають обставинам
справи та дають достатні підстави для
зміни рішення суду.

Так, частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України
батьки зобов'язані утримувати дітей до
їх повноліття. Повнолітні діти
зобов'язані піклуватися про своїх
непрацездатних батьків.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», згідно з якими
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Так, згідно ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при
визначені розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
а також інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону. Якщо розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, менше мінімального
розміру, передбаченого частиною другою
статті 182 цього Кодексу, то дитині
призначається відповідно до закону
державна допомога в розмірі різниці
між визначеним розміром аліментів і 30
відсотками прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім`ї. Сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Перевіряючи доводи позивача ОСОБА_2
щодо визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі, суд першої
інстанції належним чином врахував
положення ч.1 ст.184 СК України щодо
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, як у разі наявності
нерегулярного, мінливого доходу
платника.

Однак, при визначенні розміру
аліментів, суд першої інстанції не в
повній мірі з'ясував та не врахував
обставини, передбачені ст.182 СК України,
які враховуються судом при визначенні
розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» за №5515-VІ від
06.12.2012 року прожитковий мінімум на
дітей віком від 6 до 18 років на момент
звернення з позовом до суду з 05.12.2013
року встановлено в розмірі 1 286 гривень.
Отже, 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05 грудня 2013 року складає
385 грн. 80 коп.

З пояснень, наданих відповідачем
ОСОБА_3 в суді першої інстанції
вбачається, що постійного офіційного
місця роботи він не має, однак дійсно
раніше тимчасово працював на території
Російської Федерації.

Відповідно до довідки за №236 виданої
24.01.2014 року Калинівським районним
центром зайнятості, відповідач ОСОБА_3
перебуває на обліку в Калинівському
РЦЗ як безробітний з 22.01.2014 року (а.с.26).
Згідно довідки цього ж центру № 01-21/290
від 17.02.2014 року ОСОБА_3 скорочено
виплату допомоги по безробіттю в
період з 29.01.2014 року по 28.04.2014 року в
зв'язку з звільненням з останнього
місця роботи за ст. 38 п. 1 КЗпП України.
За виконання безробітним вимог чинного
законодавства в період перебування
його на обліку в службі зайнятості
виплата буде розпочата з 29.04.2014 року.

Згідно консультативного висновку
спеціаліста Комунальної установи
«Калинівського районного медичного
центру первинної медико-санітарної
допомоги» від 23.01.2014 року,
відповідачеві встановлено діагноз
гіпертонічна хвороба І ступеню,
протипоказано фізичну роботу, а також
рекомендовано запобігати нервовим
перенапруженням (а.с.24).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що відповідач являється
працездатною особою молодого віку (1978
р.н.), належних доказів, які б свідчили
про те, що за станом свого здоров'я він
не може працювати, та про наявність на
його утриманні інших осіб відповідач
суду також не надав, а тому має всі
можливості матеріально утримувати
свою малолітню дитину, що є його
обов'язком закріпленим як в
Конституції України, так і Сімейному
кодексі України.

Колегія суддів вважає, що позивачкою в
повній мірі були доведені ті обставини,
що відповідач має мінливий та
нерегулярний дохід, однак обставин, які
б свідчили щодо можливості сплати
відповідачем аліментів на утримання
дитини у твердій грошовій сумі саме в
розмірі 800 грн. щомісячно доведено не
було.

Разом з тим, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про те, що при
визначенні розміру аліментів суд
першої інстанції не в повній мірі
з'ясував та не врахував обставини,
передбачені ст.182 СК України, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів.

Тому з урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення місцевого
суду слід змінити.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 21
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» суд, відповідно
до ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснює
сторонам їх відповідальність за
прострочення сплати аліментів.

Також, визначення розміру аліментів у
твердому грошовому розмірі не
позбавляє права як платника так і
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них звернутися до суду з
позовом про зміну розміру аліментів
відповідно до ст.192 СК України.

Частинами 3, 5 ст.88 ЦПК України
визначено, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

На підставі викладеного та керуючись
ст.4, 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
змінити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, уродженця і
жителя с. Жигалівка, Калинівського
району Вінницької області,
зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, офіційно непрацюючого, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки
АДРЕСА_2, аліменти на утримання
малолітньої дитини - доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) гривень
щомісячно, з індексацією відповідно до
закону, починаючи від дня пред'явлення
позову, тобто з 05 грудня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати на правову
допомогу пропорційно до задоволено
частини позовних вимог в розмірі 90
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 229 гривень 40
копійок.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:підпис.
В.М. Медяний

Судді:підписи.
Л.В. Пащенко

В.В. Луценко

З оригіналом вірно.

Суддя: