Провадження № 22-ц/790/1420/14
Головуючий 1- інстанції- Шестак
Справа № 2/638/745/13
Доповідач - Макаров Г.О,
Категорія - договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі - Кузьменко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 23
травня 2013 року по справі за позовом ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

16.08.2012 р. ПАТ «Універсал Банк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, а якому
просив стягнути з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
№ СL27446 від 21.03.2008 р. в розмірі 152359,43 грн.,
а також суму судового збору, яка
становить 1593,59 грн. При цьому, в
обґрунтування заявленого позову
посилався на те, що 21.03.2008 р. між ВАТ
«Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
С127446, згідно якому відповідачу були
надані кредитні кошти в розмірі 7700,00
доларів США на строк до 05.03.2013 р. зі
сплатою 24 % річних за користування
кредитом, а в разі прострочення платежу
- 72% річних. Відповідач свої
зобов'язання за договором не виконав, у
зв'язку з чим, станом на 24.05.2012 р.
заборгованість по кредиту склала 19062,80
долара США, що в еквіваленті складає
152359,43 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до суду подав
клопотання, в якому просив розглядати
справу без його участі, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
позов задовольнити, проти ухвалення
заочного рішення не заперечував.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явились, причину
неявки суду не повідомили.

Зі згоди позивача суд ухвалив заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ч. 1
ст. 224 ЦПК України.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду міста Харкова від 23
травня 2013 року позовні вимоги ПАТ
"Універсал Банк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Універсал Банк" заборгованість за
кредитним договором № CL27446 від 21.03.2008 р.
в сумі 152359,43 грн. та судовий збір в
розмірі 1 593,59 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення змінити та відмовити в
задоволенні позовних вимог про
стягнення підвищених відсотків в
розмірі 52 549, 17 грн., посилаючись на
порушення судом норм матеріального
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскільки суд не
звернув уваги на те, що підвищення
відсоткової ставки протирічать ст. 1056'
ЦК, та ч.4 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Статтями 10, 11, 57, 60, 179 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 509, 526, 529, 530,
610, 611, 626, 627, 628, 629, 638, 1049, 1050, 1056 ' ЦК, ч.4 ст.
11 ЗУ «Про захист прав споживачів»
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього
Кодексу.Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Кредитор має право не приймати від
боржника виконання його обов'язку
частинами, якщо інше не встановлено
договором, актами цивільного
законодавства або не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У договорах за участю фізичної особи -
споживача враховуються вимоги
законодавства про захист прав
споживачів.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною
протягом усього строку кредитного
договору. Встановлений договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшено банком в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку змінювати
розмір фіксованої процентної ставки в
односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної
процентної ставки кредитор самостійно,
з визначеною у кредитному договорі
періодичністю, має право збільшувати
та зобов'язаний зменшувати процентну
ставку відповідно до умов і в порядку,
встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов'язаний письмово
повідомити позичальника, поручителя та
інших зобов'язаних за договором осіб
про зміну процентної ставки не пізніш
як за 15 календарних днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова ставка. У
кредитному договорі встановлюється
порядок розрахунку змінюваної
процентної ставки із застосуванням
погодженого сторонами індексу. Порядок
розрахунку змінюваної процентної
ставки повинен дозволяти точно
визначити розмір процентної ставки за
кредитом на будь-який момент часу
протягом строку дії кредитного
договору. Кредитор не має права
змінювати встановлений кредитним
договором порядок розрахунку
змінюваної процентної ставки без згоди
позичальника.

Індекс, що використовується у формулі
визначення змінюваної процентної
ставки, повинен відповідати таким
вимогам: поточне значення індексу
повинно періодично, але не рідше одного
разу на місяць, публікуватися в засобах
масової інформації або
оприлюднюватися через інші
загальнодоступні регулярні джерела
інформації. Кредитний договір повинен
містити посилання на джерело
інформації про відповідний індекс;
індекс повинен ґрунтуватися на
об'єктивних індикаторах фінансової
сфери, що дозволяють визначити ринкову
вартість кредитних ресурсів; значення
індексу повинно встановлюватися
незалежною установою з визнаною
діловою репутацією на ринку фінансових
послуг.

У разі застосування змінюваної
процентної ставки у кредитному
договорі повинен визначатися
максимальний розмір збільшення
процентної ставки.

Договір про надання споживчого кредиту
укладається у письмовій формі, один з
оригіналів якого передається
споживачеві. Обов'язок доведення того,
що один з оригіналів договору був
переданий споживачеві, покладається на
кредитодавця. Споживач не зобов'язаний
сплачувати кредитодавцеві будь-які
збори, відсотки комісії або інші
вартісні елементи кредиту, що не були
зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється
встановлювати у договорі про надання
споживчого кредиту будь-які збори,
відсотки, комісії, платежі тощо за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону. Умова договору про надання
споживчого кредиту, яка передбачає
здійснення будь-яких платежів за дії,
які не є послугою у визначенні цього
Закону, є нікчемною.

У договорі про надання споживчого
кредиту зазначаються: сума кредиту;
детальний розпис сукупної вартості
кредиту для споживача (у процентному
значенні та грошовому виразі) з
урахуванням відсоткової ставки за
кредитом та вартості всіх послуг
(реєстратора, нотаріуса, страховика,
оцінювача тощо), пов'язаних з
одержанням, обслуговуванням,
погашенням кредиту та укладенням
договору про надання споживчого
кредиту; дата видачі кредиту або, якщо
кредит видаватиметься частинами, дати
і суми надання таких частин кредиту та
інші умови надання кредиту; право
дострокового повернення кредиту; річна
відсоткова ставка за кредитом; умови
дострокового розірвання договору;)
інші умови, визначені законодавством.

Забороняється у будь-який спосіб
ускладнювати прочитання споживачем
тексту детального розпису сукупної
вартості споживчого кредиту,
зазначеного у договорі про надання
споживчого кредиту або у додатку до
такого договору, у тому числі шляхом
друкування його кеглем, меншим за кегль
шрифту основного тексту, злиття
кольору шрифту з кольором фону.

Рішення суду першої інстанції
обґрунтоване встановленням таких
фактів та відповідних їм
правовідносин.

21.03.2008 р. між ПАТ "Універсал Банк" та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ С127446, відповідно до якого
відповідачу надано кредит в сумі 7700,00
дол. США, з терміном погашення до 05.03.2013
р., зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 24 %
річних.

Відповідно до умов договору, за
користування кредитом понад
встановлений строк (прострочення
терміну сплати щомісячного платежу)
встановлюється підвищена процентна
ставка, яка становить 72 % річних.

Згідно з п. 9.1. кредитного договору
Кредитор може призупинити надання
кредиту та достроково витребувати
погашення всієї суми кредиту за данним
договором в разі настання випадків
передбачених п. 9.1.1, п. 9.1.2, п. 9.1.3, п. 9.1.4, п.
9.1.5 Кредитного договору.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за
кредитним договором банк
зобов'язується надати кредит
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Позивачем прийняті на себе
зобов'язання за кредитним договором
було виконано в повному обсязі.

Однак, відповідач прийняті на себе
зобов'язання за кредитним договором не
виконує.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань призвело до виникнення
заборгованості, загальна сума якої
станом на 24.05.2012 р. на підставі наданого
позивачем розрахунку заборгованості
становить 19062,80 дол. США, що в
еквіваленті складає 152359,43 грн,, яка
складається з: простроченої
заборгованості по кредиту: 39454,66 грн.,
суми дострокового стягнення кредиту:
17223,60 грн., нарахованих відсотків в
розмірі 43132,01 грн., підвищених відсотків
в розмірі 52549,17 грн.

Відповідач та його представник не
надали суду доказів, які спростовують
виниклі у відповідача, зобов'язання за
кредитним договором та розмір
заборгованості перед позивачем по
передбачених договором платежах. Тому,
суд вважав ці обставини доведеними, а
позов, таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважав що з
відповідача повинно бути стягнуто сума
простроченої заборгованості по
кредиту, сума дострокового стягнення
кредиту, сума нарахованих відсотків,
сума нарахованих прострочених
відсотків, а всього 152359,43 грн.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки та не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи не відносяться до тих
підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення відносно скасування
чи зміни оскаржуємого судового рішення
і висновків суду першої інстанції не
спростовують, в її задоволенні
належить відмовити на підставі ст.308
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317,
319, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 23
травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: