Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді - Тішко Д.А.,
при секретарі - Шугай Г.В., за участю
позивача та представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
представників третіх осіб ОСОБА_4,
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у місті
Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_6, ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
певні дії, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЖЕК "Забота",
Управління з використання та розвитку
комунальної власності Миколаївської
міської ради, Адміністрація
Центрального району Миколаївської
міської ради,-

встановив:

У вересні 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1
звернулися до суду із позовом в якому
просили стягнути із ОСОБА_7 майнову
шкоду в розмірі 21 235 грн. та компенсацію
моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.,
зобов'язати його та ОСОБА_2 за свій
рахунок, у термін до трьох місяців,
відновити несучу здібність
пошкоджених капітальних елементів
перекриття (балок) другого та третього
поверхів, відновити зруйновані опірні
стіни; зобов'язати ОСОБА_8 за свій
рахунок відновити проектні
характеристики підвалу, а саме
відновити його розміри та зруйновані
цегляні перегородки. (а.с. 4, 39-41; т.1)

В обґрунтування позову зазначали, що
позивачі постійно мешкають в АДРЕСА_1. У
2009 р. ОСОБА_2, як власник НОМЕР_1, що
знаходиться на другому поверсі
зазначеного будинку, без відповідного
дозволу зніс всі перегородки та
цегляну опірну стіну між кухнею та
житловими кімнатами, демонтував
опалення, після чого продав зазначену
квартиру ОСОБА_7 Останній остаточно
самовільно зніс всі стіни (опірні
цегляні стіни, які також були
невід'ємним елементом загальної
опірної стіни будинку). Крім того,
відповідач ОСОБА_8 також вів будівельні
роботи в підвальному приміщенні
зазначеного будинку, в ході яких було
здійснено його поглиблення та
розширення. Внаслідок цих дій
відповідачів в квартирі позивачів
тріснула стіна, а також прогнулися
несучі балки перекриття другого та
третього поверхів, що призвело до
провисання дощатих полів на кухні,
коридорі та житловій кімнаті квартири
НОМЕР_2. Загальна вартість ремонтних
робіт у зв'язку з порушенням несучої
властивості внутрішніх стін та
перекриття відповідно до кошторису
Регіональної торгово-промислової
палати Миколаївської області складає 21
235 грн. На підставі вищевикладеного та
посилаючись на норми ст.ст. 100, 152, 176 ЖК
УРСР та ст.ст. 1166, 1167 ЦК України просили
задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1, який також діяв в
якості представника позивача ОСОБА_6 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, пояснив
суду, що відповідачі самовільно, без
згоди інших власників квартир в
будинку АДРЕСА_1, без отримання
необхідної дозвільної документації та
проекту здійснили реконструкцію
квартири НОМЕР_1 шляхом її
перепланування.

Відповідач ОСОБА_7 до судового
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, при цьому направив до
суду свого представника, який в
письмових запереченнях зазначив, що
оскільки квартира НОМЕР_2 не
приватизована позивачами, то їм не може
бути завдана матеріальна шкода. При
цьому ОСОБА_7 ніколи не був власником та
не проживав в квартирі НОМЕР_1,
натомість її власниками є мати
відповідача - ОСОБА_9 та його син -
ОСОБА_10, що підтверджується
відповідними довідками КП «ММБТІ». Під
час здійснення ремонту квартири жодна
опірна стіна не була зруйнована, що
підтверджується технічним висновком
ПП «ОСОБА_15». Звертав увагу на
відсутність причинно-наслідкового
зв'язку між роботами, які проводилися в
квартирі НОМЕР_1 та пошкодженнями, які
утворились в кв. НОМЕР_2 (а.с.16-18; т.2)

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог та надав до суду
письмові заперечення на позовні вимоги
в яких зазначав, що в 2007 році його
дружиною ОСОБА_11 була придбана
зазначена квартира після чого були
здійснені ремонтні роботи в результаті
яких були усунуті тріщини стін,
перероблені перегородки стін, замінена
частини деревяної підлоги. Про цей
ремонт знали сусіди в будинку, в тому
числі і позивач ОСОБА_1, який заходив до
квартири під час ремонту та не
висловлював жодних претензій. В 2009 р.
зазначена квартира була продана
ОСОБА_10 На підставі зазначеного просив
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог до нього. (а.с.70; т.1)

Відповідач ОСОБА_8 до судового
засідання не з'явився, про дату та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, при цьому направив до
суду письмові заперечення на позовні
вимоги в яких зазначав, що нежитлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_3
належить не йому, а ОСОБА_13, крім того
вказував, що проведення будівельних
робіт жодним чином не вплинуло на стан
житлового будинку, при цьому жодні
перегородки не демонтувались, підлога
не поглиблювалася, здійснювалися лише
роботи з прибирання та вивезення
сміття відповідно до акту ЖЕК-3 від
10.10.2007 р. (а.с. 131; т.1)

Представник Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради в судовому засіданні при
винесені рішення поклалася на розсуд
суду на підставі наявних в справі
матеріалів та діючого законодавства.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЖЕК "Забота" (далі -
ТОВ "ЖЕК"Забота") до судового засідання
не з'явилася, направила до суду заяву в
якій просила розглянути справу без її
участі. (а.с. 99; т.1)

Представник Управління з використання
та розвитку комунальної власності
Миколаївської міської ради до судового
засідання не з'явилася, направила до
суду заяву в якій просила розглянути
справу без її участі, а рішення
прийняти у відповідності до норм
чинного законодавства на підставі
наявних доказів. (а.с. 247; т.1)

Заслухавши пояснення сторін по справі
та їх представників, дослідивши
матеріали даної цивільної справи, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог з
наступних підстав.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є
багатоквартирним, має 4 поверхи, та
знаходиться на балансі ТОВ "ЖЕК "Забота"
з 2006 року (а.с. 7, 222; т.1)

ОСОБА_6 та ОСОБА_1 мають право
користування та постійно проживають в
квартирі НОМЕР_2, що знаходиться на
третьому поверсі зазначеного будинку
та складається з 3 кімнат житловою
площею 45 кв.м. відповідно до ордеру
виконавчого комітету міської Ради
депутатів трудящих м. Миколаєва №1205
від 10.10.1968 р., свідоцтва відділу обліку
та розподілу житла Миколаївської
міської ради №196, що видане на підставі
рішення виконкому міської ради №950 від
30.07.2010 р. Особовий рахунок оформлено на
ОСОБА_6 (а.с. 15-17, 219, 219 зв.; т.1) На момент
розгляду справи ця квартира позивачами
не приватизована. (а.с.84;201 т.1)

Квартира НОМЕР_1 знаходиться на другому
поверсі зазначеного будинку та
розміщується під квартирою позивачів.
Власником зазначеної квартири на
момент розгляду справи є ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 в рівних частках на підставі
свідоцтва про право власності від
04.08.2010 р., зареєстрованого в КП «ММБТІ»
04.08.2010 р. (а.с.202,206; т.1)

В зазначеній квартирі було здійснено
внутрішнє перепланування. При цьому
відповідно до розпорядження
Адміністрації Центрального району від
29.06.2010 р. №452 зазначений об'єкт визнаний
готовим до експлуатації. На підставі
рішення Миколаївської міської ради від
30.07.2010 р. №901 визнано право власності за
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та видано свідоцтво
про право власності замість договору
дарування. (а.с.208-209, 248-250;т.2)

Попереднім власником квартири була
ОСОБА_11, яка подарувала її ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 відповідно до договору
дарування від 09.06.2010 р., реєстровий №1362.
(а.с. 209; т.1)

До перепланування ця квартира була
трикімнатною та мала загальну площу 64,2
кв.м., житлову площу 43,0 кв.м. На
теперішній час зазначена квартира є
двокімнатною, загальною площею 63,8 кв.м.,
житловою площею 24,1 кв.м. (а.с.4-5; т.1)

Відповідно до акту ТОВ «ЖЕК «Забота»
НОМЕР_2 від 19.03.2010 р. в квартирі НОМЕР_2
були виявлені наступні пошкодження: в
житловій кімнаті (спальні) тріщини до 4
мм, на стінах кухні - до 3 мм., при
здійснення переміщення по кухні
відчувалася вібрація підлоги, на стіні
коридору - тріщина до 3 мм. При
обстеженні квартири НОМЕР_1 виявлено
здійснення самовільних будівельних
робіт з переплануванням без отримання
відповідних дозвільних документів.
(а.с.7; т.1)

Відповідно до кошторису, складеного
співробітником Регіональної
Торгово-промислової палати
Миколаївської області ОСОБА_14 загальна
вартість ремонтних робіт в квартирі
АДРЕСА_1 станом на 31.07.2010 р. складає 15 752
грн. (а.с. 20-35; т.1)

Згідно відповіді Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради №М-3023-1/ц-о
від 16.08.2013 р. ОСОБА_9 в 2010 році були
виконані роботи з перепланування
приміщень квартири за рахунок
внутрішньоквартирних перегородок без
порушення несучих стін, за що на неї
було складено протокол від 17.03.2010 р. №210
про адміністративне правопорушення за
ст.150 КУпАП, який було розглянуто
адміністративною комісією при
адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради. (а.с. 222; т.1)

Щодо права власності на нежитлові
приміщення підвалу, 1 поверху, та
сходів, то воно відповідно до
інвентаризаційних відомостей КП
«ММБТІ» належить територіальній
громаді м. Миколаєва в особі
Миколаївської міської ради. Водночас,
частина підвалу (58/1000 часток будинку)
загальною площею 58,1 кв.м., яка
знаходиться в межах розташування
квартири позивачів була продана Фондом
комунальної власності міської ради на
користь Приватного підприємства
«Раязіл фасад» відповідно до договору
купівлі-продажу комунального майна від
27.12.2004 р. №5993. (а.с.225; т.1) На даний момент
власником зазначеного нежитлового
приміщення є ОСОБА_13 (а.с.133; т.1)

Відповідно до змісту ст.ст. 3, 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст.4 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 2 ст. 383 ЦК України,
здійснення змін або ремонту з боку
власника квартири не повинні
призводити до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушувати
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 100 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадяться з метою підвищення їх
благоустрою і перетворення
комунальних квартир в окремі квартири
на сім'ю. Переобладнання і
перепланування жилого приміщення
допускаються за згодою наймача, членів
сім'ї, які проживають разом з ним, та
наймодавця виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів.
Наймач, який допустив самовільне
переобладнання чи перепланування
жилого або підсобного приміщення,
зобов'язаний за свій рахунок привести
приміщення у попередній стан.

Правилами користування приміщеннями
житлових будинків та гуртожитків,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 08 жовтня 1992 року
№ 572 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 14 січня
2009 року № 5), наказом
Держжитлокомунгоспу України №76 від
17.05.2005 р. «Про правила утримання жилих
будинків та прибудинкових територій»
встановлено, що власники, наймачі
(орендарі) приміщень житлових будинків
мають право на переобладнання і
перепланування житлових і підсобних
приміщень балконів і лоджій за
відповідними проектами без обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у будинку, гуртожитку, з
дозволу власника будинку (квартири),
власника гуртожитку (житлового
приміщення у гуртожитку) та органу
місцевого самоврядування, що видається
в установленому порядку.

Таким чином, відповідальність за шкоду
нанесену самовільними роботами з
переобладнання або перепланування
квартири законодавством України
покладається на власників відповідних
житлових приміщень.

З матеріалів справи з якими
неодноразово знайомився позивач та з
письмових заперечень відповідачів
вбачається, що ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 не
є та ніколи не були власниками квартири
АДРЕСА_2 та нежитлових приміщень
підвалу зазначеного будинку. Проте,
позивач та одночасно представник
іншого позивача наполягав на позовних
вимогах саме до цих відповідачів (в
якості осіб, які на його думку, фактично
здійснювали будівельні роботи), що
підтверджується змістом його
письмових пояснень, які відображають
його правову позицію у цій справі. (а.с.
42-44, 52-53, т.2)

Відповідно до змісту ст.ст.11,33 ЦПК
України випливає, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка
повинна відповідати за ним, суд може
замінити первісного відповідача
належним або залучити іншу особу в
якості співвідповідача лише за
клопотанням позивача.

У зв'язку з вказаною процесуальною
позицією позивачів та встановивши, що
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 не є належними
відповідачами за позовними вимогами
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
певні дії, суд відмовляє ОСОБА_6, ОСОБА_1
у їх задоволенні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати сплачені позивачами при
зверненні до суду та перерозподілу не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_1 до
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Д.А. Тішко