Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 0602/1137/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 лютого 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Ковалика Ю. А.
секретаря судових засідань Стаднюк
В.В. за участю позивача-відповідача
ОСОБА_2, представника
позивача-відповідача ОСОБА_3,
відповідача-позивача ОСОБА_4,
представника відповідача-позивача
ОСОБА_5, представника
відповідача-позивача ОСОБА_6,
представника третьої
особи-відповідача Блиндюк Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Баранівка
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог Дубрівська сільська
рада Баранівського району
Житомирської області про визнання
права власності на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_8 до
ОСОБА_2, Дубрівської сільської ради
Баранівського району Житомирської
області про визнання права власності
на спадкове майно, встановленя факту
прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Дубрівська сільська
рада Баранівського району
Житомирської області, просила ухвалити
рішення про визнання права власності
на спадкове майно за заповітом після
смерті ОСОБА_10, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначила, що в АДРЕСА_1 проживала
ОСОБА_10, хрещена матір її покійного
чоловіка, яку вона доглядала на протязі
шести років до її смерті, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Будинок у якому проживала ОСОБА_10
збудовано у 1910 році її батьками ОСОБА_11
та ОСОБА_12, які мали дітей ОСОБА_10,
ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_13. Після
встановлення радянської влади їм
колгоспом було виділено земельну
ділянку для обслуговування будинку та
ведення особистого селянського
господарства, площею 0,59 га, що
підтверджує той факт, що вони були
членами колгоспу та їх господарство
було колгоспним двором.

Діти повиростали та вийшли з
колгоспного двору, ще до 1991 року бо мали
свої житлові будинки. ОСОБА_10
залишилась проживати з батьками у їх
спільному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12. У
спірному будинку залишилась проживати
одна ОСОБА_10, яка була останнім членом
колгоспного двору та проживала в ньому
до своєї смерті.

При житті ОСОБА_10 22.06.2009 року склала
заповіт, яким заповіла все своє майно, в

тому числі будинок, на її користь.
Спадщину після смерті ОСОБА_10 вона
прийняла але постановою про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2011
року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
житловий будинок, тому вона
звертається до суду за захистом свого
права на спадкове майно.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_14 звернулися
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_2, Дубрівської сільської ради,
просили ухвалити рішення про визнання
за кожним права власності на спадкове
майно за законом в розмірі 1/2 частини
після смерті батьків ОСОБА_11, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3; встановити факт
прийняття ними спадщини після смерті
батьків (а.с. 52-54).

Обгрунтовуючи вимоги зустрічного
позову зазначили, що спірний будинок
АДРЕСА_1 побудували їх батьки ОСОБА_11 та
ОСОБА_12. Після смерті батьків в будинку
проживала їх сестра ОСОБА_10, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При житті ОСОБА_10
не оформила право власності на будинок,
тому не мала права його заповідати.

Після смерті батьків вони систематично
відвідували будинок, проводили
поточний ремонт, обробляли присадибну
ділянку, збудували там криницю, тому
фактично прийняли спадщину після їх
смерті.

В судовому засіданні позивач -
відповідач ОСОБА_2, представник
позивача - відповідача ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, зазначених у позові, в
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити.

Відповідач - позивач ОСОБА_4,
представник відповідача - позивача
ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили
проти задоволення первісного позову,
зустрічний позов підтримали в повному
обсязі.

Представники відповідача - позивача
ОСОБА_8 - ОСОБА_6, ОСОБА_16 в судовому
засіданні просили відмовити в
задоволенні первісного позову,
зустрічний позов підтримали у повному
обсязі з підстав, зазначених у ньому.

Представник третьої особи -
відповідача Дубрівської сільської
ради Баранівського району
Житомирської області Блиндюк Т.І. в
судовому засіданні підтримала
первісний позов, в задоволенні
зустрічного позову просила відмовити.

В судовому засіданні 24.12.2013 року свідок
ОСОБА_17 надав показання, згідно яких
ОСОБА_4 з 1978 року по 2006 роки допомагала
обробляти дану садибу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, на яких грунтуються
позовні вимоги первісного та
зустрічного позовів, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, прийшов до
висновку, що первісний позов підлягає
задоволенню, в задоволенні зустрічного
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в житловому
будинок АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та їх діти ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_14.

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно копії
свідоцтва про смерть (а.с.64), спадкова
справа до майна померлого не
відкривалась, що підтверджується
листом Баранівської державної
нотаріальної контори від 10.12.2013 року
(а.с. 75).

ОСОБА_4 проживала у вказаному будинку
до 1957 року згідно її пояснень в
судовому засіданні. ОСОБА_14 був
зареєстрований у даному будинку та
вибув 01.09.1960 року в м. Житомир, згідно
копії довідки Виконавчого комітету
Дубрівської сільської ради від 28.02.2012
року (а.с. 100).

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.
Дубрівка Баранівського району
Житомирської області (а.с. 65), спадкова
справа до майна померлої не
відкривалась, що підтверджується
листом Баранівської державної
нотаріальної контори від 10.12.2013 року
(а.с. 75).

ОСОБА_10 постійно проживала у даному
будинку по день своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 та була в ньому
зареєстрована, згідно копії довідки
від 22.01.2010 року (а.с. 19).

При вирішенні спору щодо встановлення
факту прийняття позивачами за
зустрічним позовом спадщини після
смерті батьків та визнання за ними
права власності на спадкове майно за
законом, суд дійшов наступних
висновків.

Правовідносини регулюються Цивільним
кодексом Української РСР (далі ЦК УРСР).

Позивачами за зустрічним позовом в
судовому засіданні не було надано
належних доказів на підтвердження
прийняття ними спадщини протягом шести
місяців після смерті батьків, згідно з
ст. 549 ЦК УРСР. Крім того, позивачі за
зустрічним позовом не зверталися до
нотаріальної контори щодо прийняття та
оформлення спадщини після смерті
батьків, спадкові справи не
відкривалися, постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні відповідної
нотаріальної дії відсутні, тому в
задоволенні зустрічного позову
необхідно відмовити.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 згідно погосподарського
обліку за 1953 - 1992 роки значився як
колгоспний двір, що підтверджується
копією довідки Виконавчого комітету
Дубрівської сільської ради від 28.02.2012
року (а.с. 100), яка відповідає записам в
погосподарських книгах, які оглянуті в
судовому засіданні.

При житті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були
членами колгоспу, що підтверджується
поясненнями ОСОБА_4 та не оспорювалося
сторонами в судовому засіданні.

Правовідносини щодо права на майно
колгоспного двору регулювалися
нормами ЦК УРСР з наступними змінами та
доповненнями.

Згідно з положеннями ст. 120 ЦК УРСР, що
був чинним на час виникнення спірних
відносин, колгоспний двір є
сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які
використовують на праві спільної
власності майно двору для ведення
підсобного господарства та сімейних
потреб. Сім'я селянина-колгоспника
складає основу колгоспного двору, а
належність до неї - одна з умов членства
в колгоспному дворі.

Відповідно до ст. 126 ЦК УРСР
працездатний член колгоспного двору
втрачає право на частку в майні двору,
якщо він не менше трьох років підряд не
брав участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року "Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності" вказано, що спори щодо майна
колишнього колгоспного двору мають
вирішуватись за нормами, що регулювали
власність цього двору, зокрема право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглось після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили право на частку у його майні.

Таким чином, єдиним членом двору, яка до
15.04.1991 року не втратила право на частку
у його майні є ОСОБА_10, тому вона має
право власності на майно колгоспного
двору, а саме житловий будинок АДРЕСА_1.

Заповітом від 22.06.2009 року ОСОБА_10
заповіла все своє майно ОСОБА_2 (а.с. 15).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно з копією спадкової справи №
377/2009 заведеної Баранівською державною
нотаріальною конторою до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10, спадщину
прийняли ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8 (а.с.
11-19).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 14.12.2011 року,
позивачу за первісним позовом
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
житловий будинок (а.с. 77).

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК
УРСР, громадяни могли мати у власності
житловий будинок, при чому норми глави
10 "Особиста власність" цього Кодексу не
пов'язували наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією.

У відповідності з п.п. 4.15 глави 10 Видача
свідоцтв про право на спадщину Порядку
вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Судом встановлено, що такі умови для
одержання в нотаріуса свідоцтва про
право на спадщину на житловий будинок у
ОСОБА_2 відсутні з причин, зазначених
вище, тому вимоги її щодо визнання
права власності на спадкове майно за
нею при таких обставинах є
обгрунтованими. Ці вимоги доведені
вищевказаними доказами, а тому
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 право власності по
спадкуванню за заповітом на спадкове
майно ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
в АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, Дубрівської
сільської ради Баранівського району
Житомирської області про визнання
права власності на спадкове майно,
встановленя факту прийняття спадщини,
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні, в той же
строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Ю. А. Ковалик