інстанції Величко В.П. Провадження №
22-ц/780/1212/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа Рівненська
сільська рада, Бориспільського району
Київської області, Комунальне
підприємство Бориспільської районної
ради Бориспільська районне «Бюро
технічної інвентаризації» про
припинення права власності на житловий
будинок,

встановила:

у жовтні 2013 року позивач звернувся
до суду із позовом обґрунтовуючи його
тим, що він є власником земельної
ділянки площею 0,010га., з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На земельній ділянці знаходився
житловий будинок, який належав на праві
власності позивачу. В 2004 році вказаний
будинок був подарований позивачем
ОСОБА_1

За період з 2004 року і по даний час
відповідач, як власниця будинку,
належним чином не доглядала його, не
підтримувала в належному стані в
результаті чого будинок став
непридатним для використання за
призначенням.

Фактично на місці де знаходився
житловий будинок, на даний час
залишилися руїни від нього.
Відповідачка не здійснює жодних дій
для внесення змін до державного
реєстру права власності, щодо
скасування права власності, в зв»язку з
знищенням житлового будинку, а тому
позивач змушений звернутися до суду із
заявою про припинення права власності
на житловий будинок, так як від
наслідків його руйнації створюються
перешкоди в користуванні належною
позивачу на праві власності земельною
ділянкою.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду від 02 грудня 2013
року позов задоволений.

Скасована державна реєстрація
права власності ОСОБА_1 на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов»язано ОСОБА_1 звільнити належну
ОСОБА_2 земельну ділянку від належних
їй залишків житлового будинку шляхом,
самостійного вивозу.

Не погоджуючись з рішення суду
першої інстанції відповідачкою подана
апеляційна скарга в якій апелянт
просить суд скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що вона, як
власник житлового будинку, не
зверталася з заявою про припинення
права власності. Суд першої інстанції
на порушення вимог ст.349 ЦК України
постановив незаконне рішення.

Колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.11 п.1 ч.2 ст.16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно
договору дарування від 21 липня 2004 року,
ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в
дар житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 (а.с.
38). 27.09.2004 року вказаний вище будинок був
зареєстрований на праві власності за
відповідачкою (а.с.74).

Частиною 4 ст.41 Конституції
України встановлено, що ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
нього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст.349 ЦК України у разі знищення
майна, права на яке підлягають
державній реєстрації, право власності
на це майно припиняється з моменту
внесення за заявою власника змін до
державного реєстру.

В матеріалах справи відсутня заява
власника, ОСОБА_1, до державного
реєстру, про припинення права
власності на знищене майно.

Ухвалюючи рішення, про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції,
на порушення ст.15 ЦК України, не вказав,
яке порушене, невизнане або оспорювань
право захищає в судовому порядку
відповідач, і хто із сторін по даній
справі його право порушив.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції постановив рішення з
порушенням норм матеріального права, а
тому за таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного,
керуючись: ст.ст.209,218,307,309,314,315,317 ЦПК
України колегія,

вирішила:

апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20 грудня 2013 року і ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа Рівненська
сільська рада, Бориспільського району
Київської області, Комунальне
підприємство Бориспільської районної
ради Бориспільська районне «Бюро
технічної інвентаризації» про
припинення права власності на житловий
будинок, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді