Єдиний унікальний номер 251/7882/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2065/2014
Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Шевченко В. Ю.
«26» лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
головуючого судді: Шевченко В. Ю.
суддів: Агєєва О.В. , Янчук Т.О.,
при секретарі: Стрижак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 13
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини та способу участі у
вихованні дитини,

В С Т А Н
О В И В :

Позивачка звернулась із вказаним
позовом до суду, посилаючись на те, що
вона та відповідач є батьками
неповнолітньої дитини
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина мешкає з
нею. Шлюбні стосунки між нею та
відповідачем припинено,між ними
склалися неприязні стосунки. Позивачка
просила визначити місце проживання
дитини за місцем проживання матері,
вирішити питання про участь
відповідача у вихованні дочки шляхом
надання йому можливості спілкуватися з
дитиною один раз на місяць протягом
одного часу у першу неділю кожного
місяця за її участю та за місцем її
мешкання. Також просила стягнути
судові витрати: 114 ,70 грн.- судовий збір
та 3600 грн. - витрати на правову допомогу.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 13
січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2 за місцем
її проживання.

Визначено ОСОБА_1 спосіб участі у
вихованні малолітньої ОСОБА_3 шляхом
спілкування з нею в першу неділю
кожного місяця з 10-00 год. до 11-00 год. за
місцем проживання дитини та в
присутності матері ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 3 714, 70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з нього
на користь ОСОБА_3 судових витрат у
розмірі 3 714, 70 грн., посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги полягають в тому, що
на підтвердження витрат на правову
допомогу відповідачкою надано лише
копію договору про надання цієї
допомоги адвокатом від 01.07.2013 року та
копію квитанції до прибуткового
касового ордеру від 01.07.2013 року , згідно
яких нею сплачено адвокату 3 600 грн.
Представником позивача 13.01.2014 року до
суду надано довідку-розрахунок витрат
робочого часу за даною справою, з якого
вбачається, що на підготовку позовної
заяви у нього було витрачено 5 годин
робочого часу, що відповідно
оцінюється ним в 2 294 гривні. Проте,
судом першої інстанції не вмотивоване
стягнення такої суми за судові витрати,
не зазначено розрахунків витрат на
правову допомогу, з яких виходив суд
при стягненні означеної суми; не
враховано положення ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» щодо
граничного розміру компенсації на
правову допомогу; не перевірено, якими
документами підтверджуються
розрахунки витрат, а саме: документами,
що свідчать про оплату гонорару та
інших витрат, пов»язаних з наданням
правової допомоги, оформлених у
встановленому законом порядку
(платіжного доручення з відміткою
банку або іншого банківського
документу, касового чеку та акту
виконаних робіт, узгодженого з
позивачем), що є порушенням
процесуального права. Суд в порушення
норм матеріального та процесуального
права стягнув судові витрати на
користь малолітньої дитини ОСОБА_3,
хоча позивачем по даній справі та
особою, яка могла нести судові витрати,
є позивачка ОСОБА_2 Також судом
відповідно до журналів судового
засідання не було враховано фактично
відпрацьований час представником
позивача.

Сторони в засідання апеляційного суду
не з»явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином (
а.с.101-107).

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції
оскаржується лише в частині вирішення
питання про розподіл судових витрат, в
іншій частині вирішення позовних вимог
в апеляційному порядку не
переглядається.

Ухвалюючи рішення, суд стягнув з
відповідача на користь ОСОБА_3 витрати
на правову допомогу та судовий збір у
сумі 3 714, 70 грн.

Проте повністю погодитись з таким
висновком суду не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про стягнення з
відповідача витрат по сплаті судового
збору у сумі 114грн.70коп., оскільки ці
витрати підтверджені відповідної
квитанцією (а.с.1).

Разом з тим, не можна погодитись з
визначеним судом розміром витрат на
правову допомогу у сумі 3600грн., який
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що 01
липня 2013р. між позивачкою ОСОБА_2 та
адвокатом ОСОБА_6 ( свідоцтво про право
на заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 06.07.2004р.) було укладено
договір про надання правової допомоги,
за яким адвокат прийняв на себе
зобов»язання по підготовці позовної
заяви про визначення місця проживання
дитини та участі у її вихованні і
представлення інтересів позивачки при
розгляді цивільної справи в
Калінінському районному суді
м.Горлівка (а.с.36). Згідно умов п.4 даного
Договору та квитанції до прибуткового
касового ордеру ОСОБА_2 сплатила за
надання правової допомоги 3600грн., що
підтверджується оригіналами цих
документів, наявними в матеріалах
справи ( а.с.36-37).

Згідно ст.1 Закону України №4191-У1 від
20.12.2011р. «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах- суб»єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
Державний бюджет України» розмір
мінімальної заробітної плати у 2013р.
встановлено на рівні: з 01 січня -1147грн.,
з 01 грудня - 1218грн.

Згідно довідки- розрахунку, наданої
адвокатом позивачки, ним для
підготовки позовної заяви та пакету
документів до нього було витрачено 5
годин ( а.с.82). З урахуванням зазначених
вимог закону сума витрат складає 2294грн.
( 1147грн. х 40% х 5).

Оскаржуючи рішення суду в апеляційному
порядку, відповідач не надав доказів,
які б спростовували дані обставини, у
зв»язку з чим вказані витрати
підлягають стягненню на користь
позивачки.

З журналу судового засідання від 13
січня 2014., під час якого справу
розглянуто по суті, вбачається, що
адвокатом ОСОБА_6 було витрачено 1
година робочого часу, що відповідно
складає 487грн.20коп. ( 1218грн. х 40 х 1) (
а.с.83-87).

Інші витрати, які зазначені у
довідці-розрахунку, відповідно до
діючого законодавства не відносяться
до процесуальних дій поза судовим
засіданням, а тому не можуть бути
визнані витратами на правову допомогу,
які підлягали би стягненню на користь
позивачки.

Крім того, в резолютивній частині
рішення судом помилково зазначено, що
судові витрати підлягають стягненню на
користь ОСОБА_3, оскільки особою, яка
таки витрати понесла є позивачка
ОСОБА_2.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення судових
витрат підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесених нею витрат по сплаті
судового збору у сумі 114грн.70коп. та
витрат на правову допомогу у сумі
2781грн.20коп. ( 2294грн. + 487грн.20коп.).

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 13
січня 2014 року в частині стягнення
судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені витрати по сплаті судового
збору у сумі 114грн.70коп. та витрати на
правову допомогу у сумі 2781грн.20коп., а
всього 2895грн.90коп. ( дві тисячі вісімсот
дев»яносто п»ять) грн.90коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: