Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 432/1959/13-ц
Провадження № 22ц/782/4051/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Коновалової В.А.,
Ступіної Я.Ю.,

за участю секретаря - Булгакової
М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ВАТ
національна акціонерна страхова
компанія „Оранта" на заочне рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 19 червня 2013
року за позовом ОСОБА_2 до ВАТ
національна акціонерна страхова
компанія „Оранта" про стягнення
страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом до ВАТ НАСК
«Оранта», в якому посилався на те, що 25
квітня 2012 р. між ним і Відкритим
Акціонерним Товариством Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
було укладено договір добровільного
страхування транспортних засобів
форма 83 серія УБ №884945, предметом
страхування за яким є автомобіль марки
OPEL VECTRA, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Автомобіль був застрахований,
серед іншого, на випадок
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП)
повне КАСКО. Відповідно до п. 2.2
відповідач зобов'язується сплачувати
страхові платежі у визначені договором
строки та виконувати інші умови цього
договору. З зазначеним належним
позивачу автомобілем відбулося два
страхових випадки, а саме: 18.07.2012 р. в м.
Брянка, внаслідок якого автомобіль
зазнав технічних пошкоджень, що
підтверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 21.07.2013 року, та копією
пам'ятки відповідача з реєстраційним
номером особистої справи з ДТП, а також
13.10.2012 р. по вул. Московська в м. Брянка
Луганської обл., коли в результаті ДТП
також було пошкоджено застрахований
автомобіль. Даний факт підтверджується
постановою у справі про
адміністративне правопорушення
Брянківського міського суду від 01.11.2012
року та копією пам'ятки відповідача з
реєстраційним номером особистої
справи. На виконання умов договору
позивач по телефону повідомив
відповідача про настання страхового
випадку та подав письмові заяви про
настання страхових випадків. На вимогу
представників відповідача позивачем
по обом страховим випадкам було надано
пошкоджений автомобіль для огляду та
оцінки матеріальних збитків, також
надано пакет документів для
підтвердження обставин страхового
випадку. По першому страховому випадку,
відповідачем було нараховано згідно
п.13.6.1 договору, суму відшкодування в
розмірі 6 315,23 грн., та передано до
бухгалтерії для виплати 30.08.2012року.
Однак, до теперішнього часу, нараховану
суму відшкодовано не було.

Також посилався на те, що 12.11.2012р.
згідно п.13.15.2. договору ним був
підписаний Додаток 2 до Порядку
проведення маркетингових досліджень
із визначення вартості майна. Згідно
умов Додатку, термін проведення
маркетингового дослідження - не більше
10 робочих днів. Після чого відповідач
на адресу позивача повинен був
направити повідомлення про дійсну
ринкову вартість пошкодженого
автомобіля і представити переможця
маркетингового дослідження для
укладання договору купівлі - продажу.
Але до теперішнього часу позивач не
отримав жодного повідомлення від
відповідача стосовно його справи, що є
порушенням умов Договору.

По другому страхового випадку
останній документ - розширена довідка
ДАЇ (форма 2) та довідка ДАЇ на ТЗ
страхувальника позивачем була надана
20.10.2012 року. 12.12.2012 року позивачем було
направлено претензію, на ім'я Голови
правління НАСК «ОРАНТА», яку
відповідач отримав 19.12.2012р., після чого
відповідач усно запросив копію
адміністративної справи. 09.01.2013 року
позивач надав відповідачу зазначені
документи, але серед обліку необхідних
документів, не зазначено, що позивач
зобов'язаний надавати копію
адміністративної справи. Тому позивач
вважає, що відповідач навмисно затягує
справу по прийняттю рішення про
виплату страхового відшкодування. З
моменту надання останнього документу,
позивач не отримав жодних вимог про
надання будь-яких додаткових
документів, чи вчинення з його боку
будь-яких дій, що стосується другого
випадку. Таким чином, позивач вважає, що
ним виконано всі умови договору
страхування щодо надання необхідних
документів.

Згідно Договору (п. 13.1.) рішення про
виплату або відмову у виплаті
страхового відшкодування приймається
потягом 20 робочих днів з дня отримання
всіх необхідних документів, що
підтверджують факт настання, причини,
обставини та наслідки страхового
випадку. Виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 15
робочих днів з дня прийняття рішення (п.
13.2. Договору). Розрахунок розміру
страхового відшкодування по другому
випадку здійснювався з урахуванням п.
13.14. Договору. Тобто, автомобіль було
визнано конструктивно знищеним
оскільки вартість відновлювального
ремонту перевищує 75% страхової суми (а
саме - 152000 грн.). Відповідач, вирішив
здійснити розрахунок, згідно п. 13.15.2,
але до теперішнього часу не виконав
зобов'язання, які зазначені в Додатку 2
до Порядку проведення маркетингових
досліджень із визначення вартості
майна. Відповідно до п.10.4.3 страховик
(відповідач) несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
шляхом сплати страхувальнику
(позивачу) пені у розмірі 0,1% суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Тому позивач просив
стягнути з відповідача пеню за першим
страховим випадком у розмірі 845,54 грн.
за період з 21.09.2012 р. по 04.02.2013 р., що
дорівнює 134 дням, а також по другому
страховому випадку у розмірі 2 171,7 грн.
за період з 18.01.2013 р. по 04.02.2013 р. що
дорівнює 18 дням, так як маркетингове
дослідження повинно було проходити з
13.11.2012р. по 26.11.2012р., потім згідно п.13.1
відповідач мав прийняти рішення з
26.11.2012р до 21.12.2012 р. (20-ть робочих днів) та
згідно п.13.2 сплатити страхове
відшкодування до17.01.2013р. (15-ть робочих
днів). Крім того, відповідач згідно п.6.6.
та 6.6.1 повинен відшкодувати витрати за
транспортування в сумі 400,00 грн. Також
позивач посилався на те, що ним були
понесені витрати на правову допомогу у
розмірі 1300 грн. Тому просив стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування за договором
страхування у розмірі 131 281,47 грн.

В подальшому позивач уточнив свої
позовні вимоги і просив стягнути пеню
за першим страховим випадком у розмірі
1463,92грн. за період з 21.09.2012р. по 13.05.2013р. з
розрахунку 6315,23 х 0,1% х 232 дня = 1463,92грн., а
також пеню за другим страховим
випадком у розмірі 13995,40грн. за період з
18.01.2013р. по 13.05.2013р. з розрахунку 120649грн.
х 0,1% х 116 днів = 13995,40грн. Таким чином,
всього просив стягнути з відповідача
відшкодування за договором
добровільного страхування у розмірі
142423грн.55коп., витрати на
транспортування у розмірі 400грн. та
витрати по правовій допомозі у розмірі
1300 грн.

Заочним рішенням Стахановського
міського суду Луганської області від 19
червня 2013 року уточнені позовні
вимоги були задоволені. Суд стягнув з
відповідача на користь позивача
відшкодування за договором
добровільного страхування у розмірі
142423,55 грн., відшкодування
транспортування пошкодженого
транспортного засобу в сумі 400 грн.,
витрати з правову допомогу в сумі 1300
грн., а всього стягнути 144123 грн. 55коп.

Не погодившись з зазначеним
рішенням, відповідач звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду, ухваливши по
справі нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. При цьому відповідач в скарзі
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на неправильну оцінку судом
доказів по справі і невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, але остаточно
просив позовні вимоги задовольнити
частково.

Позивач не визнав доводи
апеляційної скарги, просив відмовити у
її задоволенні, крім того просив
стягнути з відповідача на його користь
витрати по сплаті за проведені по
справі судові транспортно -
трасологічну та автотоварознавчу
експертизу.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на основу своїх вимог
або заперечень.

Як убачається з матеріалів
справи, судом під час розгляду цієї
справи дані вимоги закону в повній
мірі виконані не були.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що в судовому
засіданні було встановлено, що 25 квітня
2012 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір добровільного
страхування транспортних засобів,
предметом страхування за яким є
автомобіль марки OPEL VECTRA, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить позивачу на праві власності.
Автомобіль був застрахований, на
випадок дорожньо-транспортної пригоди
(ДТП) повне КАСКО.

Також судом було встановлено, що
18.07.2012 р. в м. Брянка в наслідок ДТП
вказаний автомобіль зазнав технічних
пошкоджень, що підтверджується
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 21.07.2013 року та
копією пам'ятки відповідача за №11651.
Повторно автомобіль зазнав технічних
пошкоджень 13.10.2012 р. в результаті ДТП,
яке сталося на вул. Московська в м.
Брянка Луганської обл. Даний факт
підтверджується постановою у справі
про адміністративне правопорушення
Брянківського міського суду від 01.11.2012
року та копією пам'ятки відповідача з
№17156. На виконання умов договору
добровільного страхування
транспортних засобів позивачем було
повідомлено відповідача та подані
письмові заяви про настання страхового
випадку. По обом страховим випадкам
відповідачу було надано пошкоджений
автомобіль для огляду та оцінки
матеріального збитку, а також надано
пакет документів для підтвердження
обставин страхового випадку, вказані
обставини відповідачем не спростовані,
а тому суд вважав їх доведеними.

Згідно п. 13.6.1 договору сума
відшкодування в результаті дорожньої
пригоди 18.07.2012 р. склала 6 315,23 грн., але
вона до теперішнього часу позивачу не
відшкодована. 12.11.2012р. згідно п.13.15.2
договору позивачем було підписано
Додаток 2 до Порядку проведення
маркетингових досліджень із
визначення вартості майна. Згідно умов
Додатку, термін проведення
маркетингового дослідження - не більше
10 робочих днів. Після чого, на адресу
позивача відповідач повинен був
направити повідомлення про дійсну
ринкову вартість пошкодженого
автомобіля і представити переможця
маркетингового дослідження для
укладання договору купівлі - продажу,
що залишалось без задоволення.

По другому страховому випадку
позивачем відповідачу 20.10.2012 року були
надані: довідка ДАІ (форма 2) та довідка
ДАІ на ТЗ страхувальника. 12.12.2012 року
позивач направив претензію
відповідачу щодо вимог страхового
відшкодування, яку відповідач отримав
19.12.2012р. Однак відповідачем умови
договору виконані не були.

Згідно Договору (п. 13.1.) рішення про
виплату або відмову у виплаті
страхового відшкодування приймається
потягом 20 робочих днів з дня отримання
всіх необхідних документів, що
підтверджують факт настання, причини,
обставини та наслідки страхового
випадку. Виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 15
робочих днів з дня прийняття рішення (п.
13.2. Договору). Розрахунок розміру
страхового відшкодування по другому
випадку здійснювався з урахуванням п.
13.14. Договору. Автомобіль було визнано
конструктивно знищеним оскільки
вартість відновлювального ремонту
перевищує 75% страхової суми (а саме
-152000,0 грн.). За п. 10.4.3 договору страховик
- відповідач несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
шляхом сплати страхувальнику
(позивачу) пені у розмірі 0,1% суми
заборгованості за кожен день
прострочення виконання зобов'язання.
Розмір пені за першим випадком згідно
наведеного позивачем розрахунку
складає: з 21.09.2012 р по 13.05.2013 р. що
дорівнює 232 дням. 0,1% від 6315,23 - 6,31 грн.
(6,31грн.х 232 д =1463,92 грн.).

Таким чином, за першим випадком
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає сума у розмірі 7779,15
грн. (6315,23 грн. - нарахована сума збитків
+ 1 463,92 грн. - пеня).

Крім того, маркетингове дослідження
повинно було бути проведено з 13.11.2012р.
по 26.11.2012р. Згідно п.13.1 договору
відповідач мав прийняти рішення з
26.11.2012р. до 21.12.2012р. (20-ть робочих днів).
Згідно п.13.2 сплатити страхове
відшкодування він повинен був до
17.01.2013р. (15-ть робочих днів). Таким чином,
з урахуванням договору з 18.01.2013 р.
повинна нараховуватись пеня на суму
120649,00грн. в розмірі 0,1% від суми, що
дорівнює 120 649x0,1% =120,65 грн., згідно
наведеного розрахунку.

Розмір пені за другим випадком складає:
з 18.01.2013 р. по 13.05.2013 р., що дорівнює 116
дням.; 120,65грн. х 116 д.=13 995,40 грн.

Таким чином, за другим випадком
стягненню з відповідача підлягає: 134644,40
грн. (120649,00 грн. - сума збитків + 13 995,40 грн.
- пеня).

Також суд дійшов висновку про те, що
відповідач згідно п.6.6. та 6.6.1 договору
повинен відшкодувати позивачу витрати
за транспортування в сумі 400,00 грн. та
витрати на отримання правової допомоги
в сумі 1300 грн.(складання позову,
юридична консультація та інше).

Проте, проаналізувавши встановлені
судом обставини по справі, апеляційний
суд вважає, що суд дійшов до такого
висновку з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому рішення слід скасувати та
ухвалити по справі нове рішення,
виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається і
це було встановлено судом першої
інстанції, що 25 квітня 2012 р. між
сторонами було укладено договір
добровільного страхування
транспортних засобів форма 83 серія УБ
№884945, предметом страхування за яким є
автомобіль марки OPEL VECTRA, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. Автомобіль
був застрахований, серед іншого, на
випадок дорожньо-транспортної пригоди
(ДТП) повне КАСКО. З зазначеним належним
позивачу автомобілем відбулося два
страхових випадки, а саме: 18.07.2012 р. та
13.10.2012 р., коли в результаті ДТП було
пошкоджено застрахований автомобіль.

Дорожньо - транспортна пригода, яка
сталася 18.07.2012 р., була визнана
відповідачем страховим випадком і
відповідачем було нараховане страхове
відшкодування у розмірі 6315,23 грн., яке
сторонами не оспорюються. 28 серпня 2012
року позивачем були надані відповідачу
останні необхідні документи за даним
страховим випадком. 28 серпня 2012 року
відповідачем було складено страховий
акт № СТО-12-11651/1 про виплату страхового
відшкодування у розмірі 6315,23грн. Дана
сума була передана для виплати у
бухгалтерію 30.08.2012року, однак
виплачена позивачу до його звернення
до суду з даним позовом не була через
відсутність достатніх коштів у
відповідача.

Згідно Договору (п. 13.1.) рішення
про виплату або відмову у виплаті
страхового відшкодування приймається
потягом 20 робочих днів з дня отримання
всіх необхідних документів, що
підтверджують факт настання, причини,
обставини та наслідки страхового
випадку. Виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 15
робочих днів з дня прийняття рішення (п.
13.2. Договору). Відповідно до п.10.4.3
договорустраховик (відповідач) несе
майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхового
відшкодування шляхом сплати
страхувальнику (позивачу) пені у
розмірі 0,1% суми заборгованості за
кожен день прострочення, але не більше
з розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ, яка діє у період, за який
нараховується пеня.

Позивач просить стягнути пеню за
першим страховим випадком за період з
21.09.2012р. по 13.05.2013р., що становить 232 дня. В
цей період часу облікова ставка НБУ
становила 7,5 %. Таким чином подвійна
облікова ставка НБУ становила 15%.
Відповідно пеня за зазначений
позивачем період за першим страховим
випадком становить: 6315,23грн.: 100%х15%: 365 х
232= 602,11грн.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції було
встановлено, що позивачу відповідачем
в теперішній час ( зі слів позивача в
квітні 2014р.) виплачена сума страхового
відшкодування у розмірі 6315,23грн., тому
позовні вимоги про стягнення на його
користь даної суми позивачем в суді
апеляційної інстанції підтримані не
були.

З урахуванням викладеного,
апеляційний суд вважає, що за першим
страховим випадком з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
тільки сума пені у розмірі 602,11грн.

Дорожньо - транспортна пригода,
яка сталася 13.10.2012 р., не була визнана
відповідачем страховим випадком і
відповідачем не було нараховане
страхове відшкодування за даним
випадком. При цьому в суді апеляційної
інстанції представник відповідача
посилався на те, що листом від 06.02.2013р.
№09-03-09/2620 позивачу було відмовлено в
виплаті страхового відшкодування по
причині не відповідності наявних
пошкоджень транспортного засобу
заявленій позивачем версії, а також на
те, що у відповідності до ст.26 Закону
України «Про страхування» та пунктів
5.1., 5.1.2. та 5.4.8. Договору страхування
транспортного засобу № УБ 884945 від
25.04.2012р. страховик має право відмовити у
здійсненні страхового відшкодування у
разі надання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про об'єкт
страхування, причини настання і
обставини страхового випадку або
ненадання всіх достовірних відомостей,
які могли вплинути на розмір
страхового платежу або на розмір
страхового відшкодування, та якщо
обсяг і характер пошкодження
застрахованого транспортного засобу
не відповідає причинам і обставинам
заявленої події.

Однак, згідно висновку судової
транспортно - трасологічної експертизи
№ 62/20 від 20.02.2014 року локалізація,
характер та ступінь пошкоджень
передньої лівої, з переходом на ліву
бокову частину автомобіля марки OPEL VECTRA,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
не суперечить заявленій страховій
версії, викладеній ОСОБА_2 Ці
пошкодження обумовлені контактом
автомобіля з вертикально орієнтованим
об,єктом - опорою лінії електропередач.

Таким чином, апеляційний суд
вважає доведеним, що ДТП, яке сталося
13.10.2012 року також слід визнати
страховим випадком, проти чого в суді
апеляційної інстанції не заперечував і
представник відповідача.

При визначенні розміру страхового
відшкодування за даним страховим
випадком апеляційний суд враховує те,
що згідно п.13.24 договору страхування
загальний обсяг страхових
відшкодувань за всіма страховими
випадками, що сталися в період дії
договору, не може перевищувати
страхової суми, встановленої цим
договором. Страхова сума за даним
договором встановлена в п. 1.7 і
становить 120649грн. Крім того, п. 6.6 та
п.6.6.1 договору передбачено, що при
настанні страхового випадку, в межах
страхової суми, зазначеної в цьому
договорі, страховик відшкодовує
документально підтверджені витрати на
транспортування(буксування) на
відстань до 50км від місця настання
події до місця стоянки(гаража) або
місця ремонту, але не більше 2%
страхової суми.

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 484/28
від 20.03.20014р. проводити відновлюваний
ремонт автомобіля позивача з
економічної точки зору є недоцільним,
так як вартість ремонтно -
відновлювальних робіт перевищує
остаточну вартість автомобіля на час
скоєння ДТП ( вартість ремонтно -
відновлювальних робіт становить
242739,12грн., а остаточна вартість
автомобіля -138150грн.) Тому згідно п. 8.2
Методики автотоварознавчої експертизи
матеріальна шкода, спричинена
власнику автомобіля в результаті ДТП
прирівнюється до його ринкової
вартості на момент скоєння ДТП, яка
становить 138150грн.

З урахуванням викладеного, а також
враховуючи те, що розмір матеріальної
шкоди за другим випадком перевищує
граничну страхову суму, встановлену
договором страхування, при визначені
розміру страхування за другим
страховим випадком слід виходити саме
з страхової суми за даним договором
встановленої в п. 1.7 у розмірі 120649грн.

Таким чином, страхове
відшкодування за другим страховим
випадком має становити 120649грн. -
6315,23грн. - 400 грн. (витрати, понесені
позивачем на транспортування
автомобіля) = 113933,77 грн.

Що стосується позовних вимог про
стягнення пені за другим страховим
випадком, то вони підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як уже зазначалося раніше, другий
страховий випадок стався 13.10. 2012 року.
Згідно 13.1 договору страховик протягом
20 робочих днів від дня одержання
страховиком всіх необхідних
документів має прийняти рішення про
виплату ( складає страховий акт) або про
відмову у виплаті страхового
відшкодування. Однак, доказів того, що
відповідачем приймалося рішення про
відмову у виплаті страхового
відшкодування, а також того, що воно
було своєчасно направлене та вручене
позивачу всупереч ч. 3 ст. 991 ЦК України
суду надано не було. Згідно ж діючого
законодавства рішення страховика про
відмову в страховій виплаті повинно
бути письмово оформлене та повідомлене
страховику. Це рішення повинно містити
мотивоване обґрунтування підстав
відмови в страховій виплати, оскільки
воно може бути оскаржене в суді. Якщо ж
відмова є безпідставною, страховик
несе відповідальність у вигляді сплати
пені за прострочення страхової
виплати. Посилання відповідача на лист
від 06.02.2013р. №09-03-09/2620, яким позивачу
нібито було відмовлено в виплаті
страхового відшкодування по причині не
відповідності наявних пошкоджень
транспортного засобу заявленій
позивачем версії, не є належним доказом
вчасного прийняття відповідачем
рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування, так як даний
лист виготовлено майже через 4 місяці
після настання страхового випадку, а
також того, що таке рішення взагалі
приймалося відповідачем, оскільки до
цього відповідачем було повідомлено
позивачу про те, що відновлення його
автомобіля визнано економічно
недоцільним і для встановлення
дійсної ринкової вартості його
пошкодженого автомобіля буде
проведено маркетингове дослідження з
визначенням вартості застрахованого
майна, за результатами якого йому буде
повідомлено про дійсну ринкову
вартість пошкодженого автомобіля та
представлено переможця маркетингового
дослідження, що запропонував найвищу
ціну ( а. с. 157). Представник відповідача
також надав докази того, що аукціон
відбувся і 27 листопада 2012 року було
затверджено результати аукціону, про
що свідчить протокол № 5035 від 27.11.2012р.,
при цьому переможцем аукціону було
визначено ОСОБА_3 Однак належних
доказів того, що про це було
повідомлено позивача суду
відповідачем надано не було. Зазначені
обставини у їх сукупності свідчать
про те, що відповідачем спочатку
фактично визнавалося ДТП, яке сталося
13.10.2012 року, страховим випадком до січня
2013 року і відповідачем проводилися
заходи, передбачені договором
страхування по визначенню розміру
страхового відшкодування за даним
страховим випадком. Потім 16.01. 2013 року
відповідач звернувся до експертної
компанії «Укравтоекспертиза» і після
висновку даної установи від 23.01.2013р. у
відповідача виникли сумніви у
відповідності наявних пошкоджень
транспортного засобу заявленій
позивачем версії. Однак, в ході
розгляду справи було встановлено, що і
ці сумніви не відповідають дійсності.
Крім того, доказів того, що лист від
06.02.2013р. №09-03-09/2620, було вручено
позивачу суду також надано не було.
Більш того даний лист було направлено
за адресою, за якою позивач не проживає,
про що він повідомляв відповідача.

Проаналізувавши зазначені
обставини по справі у їх сукупності,
апеляційний суд вважає, що позивач має
право на отримання пені від
відповідача за несвоєчасну виплату
страхового відшкодування за другим
страховим випадком. Як пояснив в
судовому засіданні представник
відповідач, всі необхідні документи
позивачем були надані відповідачу по
даному страховому випадку 16.10.2012 року.

Позивач просить стягнути пеню за
другим страховим випадком тільки за
період з 18.01.2013р. по 13.05. 2013р. , тобто за 116
днів, що відповідає умовам договору. В
цей період часу облікова ставка НБУ
становила 7,5 %. Таким чином подвійна
облікова ставка НБУ становила 15%.
Відповідно пеня за зазначений
позивачем період за другим страховим
випадком становить: 113933,77 грн. : 100%х15%: 365
х 116 = 5431,36грн.

Таким чином загальна сума
відшкодування за договором
добровільного страхування, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, становить 119967,24 грн. (
113933,77 грн. + 602,11грн. + 5431,36грн.=119967,24 грн.).

Крім того, позивачем були понесені
витрати на оплату наданої йому
правової допомоги по складанню
позовної заяви, консультації та
підготовки документів для звернення до
суду за захистом його прав у розмірі 1300
грн., що підтверджується довідкою ,
виданою адвокатом ОСОБА_4 на підставі
договору про надання правової допомоги
від 04.02.2013р. ( а. с. 24), тому дані витрати
як документально підтверджені також
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Обґрунтованими є також вимоги
позивача про стягнення з відповідача
на його користь витрат по сплаті за
проведену по справі судову транспортно
- трасологічної експертизи № 62/20 від
20.02.2014 року у розмірі 2649,60 грн. та судову
автотоварознавчу експертизу № 484/28 від
20.03.20014р. у розмірі 2042,40грн., які також
підтверджені документально. При цьому
суд критично відноситься до пояснень
представника відповідача про те, що
сума у розмірі 2042,40грн. не повинна
окремо стягуватися з відповідача на
користь позивача, так як згідно п. 6.6.3
договору страхування витрати для
експертної оцінки пошкоджень
застрахованого транспортного засобу,
якщо оцінка була проведена експертом
за письмовим погодженням за
страховиком також відшкодовуються в
межах страхової суми (граничної суми
виплати), оскільки даний пункт договору
страхування регулює правовідносини,
які виникають між страховиком і
застрахованим у період досудового
урегулювання спору, а в даному випадку
витрати по сплаті призначеної за
ухвалою суду експертизи, відносяться
до судових витрат і стягуються судом на
підставі ст.. 88 ЦПК України.

Таким чином, загальний розмір
судових витрат, які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача становить 5992грн. ( 1300грн.+2649,60
грн. +2042,40грн. =5992грн. ). Крім того, з
відповідача на користь держави згідно
ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 1199,67грн. (119967,24
грн. : 100%=1199,67грн.).

При прийнятті остаточного рішення
по справі, апеляційний суд враховує
також те, що згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 484/28
від 20.03.20014р. вартість технічно справних
складових автомобіля позивача, які
залишилися цілими після ДТП і придатні
для реалізації на вторинному базарі
становить 40018,37 грн., тому апеляційний
суд вважає за необхідне зобов'язати
позивача після виплати йому страхового
відшкодування передати позивачу
пошкоджений автомобіль марки OPEL VECTRA,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
на чому наполягав в судовому засіданні
представник відповідача та проти чого
не заперечував позивач.

Оскільки при прийнятті рішення по
справі, судом першої інстанції
зазначені вище обставини по справі в
повній мірі не були встановлені, а
також не були враховані положення
договору страхування по визначенню
пені за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування та інші умови договору
страхування, які стосуються визначення
розміру страхового відшкодування, що
призвело до неправильного визначення
розміру страхового відшкодування за
договором добровільного страхування,
укладеного між сторонами, рішення суду
слід скасувати та ухвалити по справі
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог з зазначених вище
підстав.

Посилання представника
відповідача в своїх поясненнях на
необхідність застосування положень ч.6
ст. 232 ГК України, яка передбачає, що
нарахування штрафних санкцій
припиняється через 6 місяців від дня
коли зобов'язання повинно було бути
виконаним, на думку апеляційного суду є
некоректним, так як вона не регулює
правовідносини, які виникли між
сторонами.

На підставі викладеного та
керуючись ст.. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України,
ст. 526, 530, 979, 988, 990, 991 ЦК України, ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів», ст. 9, 26 Закону України «Про
страхування», судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ВАТ національна
акціонерна страхова компанія „Оранта"
задовольнити частково.

Рішення Стахановського міського
суду Луганської області від 19 червня
2013 року скасувати та ухвалити по справі
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 до ВАТ національна акціонерна
страхова компанія „Оранта" про
стягнення страхового відшкодування
задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ національна
акціонерна страхова компанія „Оранта"
на користь ОСОБА_2 відшкодування за
договором добровільного страхування у
розмірі 119967грн. 24 коп., а також судові
витрати по справі у розмірі 5992 грн., а
всього 125959 грн. 24 коп.

Стягнути з ВАТ національна
акціонерна страхова компанія „Оранта"
на користь держави судовий збір у
розмірі 1199 грн. 67 коп.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ВАТ
національна акціонерна страхова
компанія „Оранта" після виплати йому
страхового відшкодування автомобіль
OPEL VECTRA державний номер НОМЕР_1.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після його
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді