№ 2/258/352/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Донецьк
13
березня 2014 року

Кіровський районний суд м. Донецька у
складі судді Сидорова Є.І., при
секретарі Нестеренко П.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди
та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
упущеної вигоди та відшкодування
моральної шкоди, в якому вказала, що
вона є власницею ? частини квартири
АДРЕСА_1.

Інша ? частина квартири належить
ОСОБА_2. Відповідачка не дає можливості
позивачці користуватися своєю
частиною майна.

Замінив замки на вхідній двері,
відповідачка без її згоди здає
квартиру в оренду, в тому числі, ?
частину, яка належить їй. Вона немає
доступу до квартири.

Відповідачка не впускає її до квартири,
чинить перешкоди у користуванні
майном.

02 вересня 2011 року рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька вона була
вселена до спірної квартири АДРЕСА_1.
Однак, виконавчий лист, виданий на
підставі вказаного рішення, до сих пір
не виконаний.

Відповідачка без її згоди здає
квартиру у оренду, чим позбавила її
можливості розпоряджатися своєю
часткою квартири.

За час незаконного володіння
відповідачем майна вона за період з 01
грудня 2008 року по 01 лютого 2012 року
недоотримала дохід в сумі 30100 грн. із
розрахунку того, що відповідачка здає в
оренду квартиру за 1400 грн.

Крім того, вважає, що діями
відповідачки їй була завдана моральна
шкода, яку вона оцінює у розмірі 5000 грн.
та яка полягає в тому, що протягом
тривалого часу відносно неї з боку
відповідачки були прийняті заходи
психологічного та фізичного впливу,
які спрямовані на створення перешкод
для реалізування свого права на
належне майно, що виразилось у
погіршенні її стану здоров'я.

Також вона змушена оплачувати
комунальні послуги за свою частину
квартири, якою не має змоги
користуватися. Вона за вказаний період
сплатила 1491,11 грн. за
житлово-комунальні послуги.
Заборгованість її перед ЖБК «Мир-137» за
комунальні послуги складає 4790,20 грн.
Таким чином, їй була спричинена
матеріальна шкода у розмірі 6281,31 грн.

Просить стягнути з відповідачки на її
користь 36381,31 грн. в рахунок
недоотриманого доходу від незаконного
використання майна позивача та
моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання
з'явилася, позов підтримала, суду
надала пояснення аналогічні
вищезазначеним у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
з'явилася, позовні вимоги не визнала,
пояснила, що спірна квартира АДРЕСА_1
належала їй та її чоловікові, який на
теперішній час помер. ОСОБА_1 оформила ?
частину спірної квартири на себе
незаконно. Таким чином, власниками
спірної квартири є вона та позивачка
ОСОБА_1 по ? частини кожна. В квартирі
мешкає вона разом із сином, сплачує за
комунальні послуги по квартирі.
Позивачка ОСОБА_1 за комунальні послуги
не сплачує, у тому числі за
електроенергію. Позовні вимоги не
визнає, оскільки ніяких документів на
здавання спірної квартири не укладала
та не підписувала, тому вигоду від
оренди квартири не отримувала. Вона
намагалася вирішити спір з позивачкою
у добровільному порядку, але позивачка
не бажає. Крім того, її діями моральна
шкода позивачці завдана не була.
Просила у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухав пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 12.11.2008
року, виданого КП БТІ м. Донецька,
ОСОБА_1 належить ? частина квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 10.11.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий номер 4511.

Інша ? частина вказаної квартири
належить відповідачці ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Позивачка ОСОБА_1 у позові зазначила, що
вона немає можливості користуватися та
розпоряджатися своєю часткою майна у
спірній квартирі, оскільки
відповідачка ОСОБА_2 замінила замки на
вхідній двері, без згоди позивачки здає
квартиру в оренду, в тому числі, ?
частину, яка належить позивачці ОСОБА_1.
Позивачка немає доступу до квартири.

Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що
відповідачка ОСОБА_2 здає в оренду
спірну квартиру за 1400 грн. на місяць.
Таким чином, за період з 01 грудня 2008
року по 01 липня 2012 року дохід
відповідачки складає 60200 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 390 ЦК України
власник майна має право вимагати від
добросовісного набувача передання
усіх доходів від майна, які він одержав
або міг одержати з моменту, коли
дізнався чи міг дізнатися про
незаконність володіння ним.

Однак, позивачкою ОСОБА_1 не надано суду
жодних доказів того, що відповідачка
ОСОБА_2 здає спірну квартиру АДРЕСА_1 в
оренду.

Наданий суду договір оренди від 21
вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_5, належним чином не
посвідчений, не зазначений строк дії
договору, тому такий договір не може
бути доказом здавання спірної квартири
ОСОБА_2 у оренду іншим особам, та,
відповідно, отримання доходів від
здавання квартири у оренду.

Таким чином, позивачкою не доведений
факт здавання спірної квартири
відповідачкою ОСОБА_2 у оренду іншим
особам та отримання від цього доходів.

Оскільки відповідачці ОСОБА_2 на праві
власності належить ? частина квартири
АДРЕСА_1, тому вона на законних
підставах володіє своєю часткою
квартири.

Крім того, позивачка вважає, що діями
відповідачки їй була завдана моральна
шкода, яку вона оцінює у розмірі 5000 грн.
та яка полягає в тому, що протягом
тривалого часу відносно неї з боку
відповідачки були прийняті заходи
психологічного та фізичного впливу,
які спрямовані на створення перешкод
для реалізування свого права на
належне майно, що виразилось у
погіршенні її стану здоров'я.

Однак, позивачкою ОСОБА_1 не надано суду
жодних доказів спричинення діями
відповідачки моральної шкоди. Таким
чином, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позову в
частині відшкодування моральної шкоди,
оскільки на вищезазначені
правовідносини відшкодування
моральної шкоди законом не
передбачено.

Таким чином, суд не знаходиться підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
та вважає за необхідне у їх задоволенні
відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст. 317, 319, 390 ЦК України, ст.. 10, 11, 209, 212,
214-215 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди
та відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Є.І.
Сидоров