Справа № 381/10/14 Головуючий у І
інстанції Буймова Л.П.Провадження №
22-ц/780/1971/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, до якої
приєдналася ОСОБА_2 на ухвалу
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 14 січня 2014 року у
справі за поданням державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Фастівського
міськрайонного управління юстиції про
примусове входження до житла,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року державний виконавець
ВДВС Фастівського міськрайонного
управління юстиції звернувся до суду
із поданням про примусове входження в
приміщення боржника ОСОБА_1
Обґрунтовуючи подання, вказував, що на
виконанні перебуває виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Український професійний
банк» 1823059,69 грн. заборгованості.
Постановою від 11 січня 2013 року відкрито
виконавче провадження, однак рішення
суду до цього часу не виконано, у строк,
наданий для добровільного виконання,
боржник вимоги державного виконавця не
виконав, внаслідок чого на його майно
накладено арешт, при неодноразовому
виході державного виконавця за місцем
знаходження нерухомого майна боржника
з метою здійснення його опису боржник
був відсутній. На підставі ст. 376 ЦПК
України, ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», просив надати
дозвіл на примусове проникнення до
житла боржника - житлового будинку по
АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною
площею 0,0772 га. за цією ж адресою.

Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 14 січня 2014
року подання державного виконавця
задоволено.

ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
ухвалу Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 14 січня 2014
року та закрити провадження в справі.

ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду
першої інстанції, подала заяву про
приєднання до апеляційної скарги
ОСОБА_1 та просила скасувати ухвалу
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 14 січня 2014 року
та закрити провадження в справі.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 11 січня 2013 року постановою
державного виконавця ВДВС
Фастівського міськрайонного
управління юстиції відкрито виконавче
провадження ВП № 35910240 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Український
професійний банк» 1823059,69 грн.
заборгованості.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку
по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
серії САА № 007120 від 20 травня 2005 року та
земельної ділянки пл. 0,0772 га. для
ведення будівництва, обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 169809,
виданого 29 березня 2007 року на підставі
рішення Борівської селищної ради 28
сесії 4 скликання № 4 від 14 лютого 2006
року.

28 листопада 2013 року та 16 грудня 2013 року
державним виконавцем складено акт про
відсутність боржника за місцем
проживання.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в справі доказами.

Суд першої інстанції, задовольняючи
подання державного виконавця, прийшов
до висновку, що за наявних обставин
провести опис заставного майна
боржника, а саме житлового будинку та
земельної ділянки, здійснити його
оцінку та передати на реалізацію у
встановленому порядку неможливо,
оскільки неможливо проникнути до
житлового приміщення у встановлений
чинним законодавством спосіб без
судового рішення.

На думку колегії суддів, при розгляді
подання державного виконавця судом
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця. Суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Питання про примусове проникнення до
житла повинно вирішуватися не інакше
як шляхом прийняття вмотивованої
ухвали суду з додержанням принципу
верховенства права.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено у
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави у права
людини з метою забезпечення загального
блага.

На вказані питання суд уваги не
звернув, не встановив фактичні
обставини, що унеможливлює вирішення
справи по суті на стадії апеляційного
перегляду.

Судом першої інстанції не було
досліджено матеріалів виконавчого
провадження, не з'ясовано, чи отримував
ОСОБА_1 копію постанови про відкриття
виконавчого провадження; чи мав
ОСОБА_1 можливість із урахуванням часу
отримання такої постанови виконати в
добровільному порядку рішення суду; чи
ухилявся ОСОБА_1 від вчинення
виконавчих дій та чи є належні підстави
для такого проникнення і в залежності
від встановленого не прийняв законне і
обґрунтоване рішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала суду
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, оскільки постановлена з
порушенням порядку, встановленого для
його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої
приєдналася ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 14 січня 2014
року скасувати та передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.