печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2329/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва

головуючого: судді
Соколова О.М.,

при секретарі: Лейко
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» до ОСОБА_1 про визнання
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладеного у формі полісу №
АВ/3468331 від 10 липня 2012 року, недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року приватне акціонерне
товариство «Український страховий
дім» звернулося до Печерського
районного суду м. Києва із позовом до
ОСОБА_1, в якому просить визнати
недійсним договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного у
формі полісу № АВ/3468331 від 10 липня 2012
року. В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що 08 липня 2012 року приватним
акціонерним товариством «Український
страховий дім» дійсно було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів у формі полісу № АВ/3468331 але не
з ОСОБА_1, а з іншою особою - ОСОБА_2.
Жодних дій спрямованих на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків щодо
укладення договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного у
формі полісу № АВ/3468331 від 10 липня 2012
року з ОСОБА_1, приватне акціонерне
товариство «Український страховий
дім» не вчиняло. За наведених обставин,
приватне акціонерне товариство
«Український страховий дім» просить
задовольнити позов в заявлений ним
спосіб.

В судове засідання представник
приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» не
з'явився, про місце, день і час розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с. 36), проте подав до суду письмову
заяву, в якій позов з викладених у ньому
підстав підтримав, просив
задовольнити, а також просив проводити
судове засідання за його відсутністю
та не заперечував проти розгляду
справи в заочному порядку (а.с. 42).

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
про місце, день і час розгляду справи
повідомлявся належним чином, проте на
адресу суду не повернулося зворотне
повідомлення за телеграмою із
відміткою поштового відділення зв'язку
про те, що «телеграму не доставлено,
квартиру зачинено, адресат по
повідомленню за телеграмою не
з'являється» (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За викладених підстав, а також
враховуючи згоду представника
позивача на заочний розгляд справи, суд
визнав можливим провести заочний
розгляд справи у відсутності сторін на
підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, в своєму позові приватне
акціонерне товариство «Український
страховий дім» просить визнати
недійсним договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного у
формі полісу № АВ/3468331 від 10 липня 2012
року укладений між ним та ОСОБА_1,
посилаючись на те, що не вчиняло жодних
дій спрямованих на встановлення, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків щодо цього договору із
ОСОБА_1.

Дійсно, в матеріалах справи міститься
копія договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного між
приватним акціонерним товариством
«Український страховий дім» та ОСОБА_1
у формі полісу № АВ/3468331 від 10 липня 2012
року (а.с.6). Відповідно до вказаного
договору приватне акціонерне
товариство «Український страховий
дім» взяло під свій страховий захист
автомобіль Мерседес-Бенс д.н.з. НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_1.

Відповідно до п. 1.8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-ІV від 1 липня 2004 року (із
змінами та доповненнями), страховий
поліс - єдина форма внутрішнього
договору страхування, яка посвідчує
укладення такого договору.

Статтею 11 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» № 1961-ІV від 1
липня 2004 року (із змінами та
доповненнями) передбачено, що
страховик подає інформацію про
укладені та достроково припинені
договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності до
централізованої бази даних у порядку,
встановленому у положенні про
централізовану базу даних щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
яке затверджується Уповноваженим
органом за поданням МТСБУ.

Згідно п. 3.3 Положення «Про єдину
централізовану базу даних щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України 09 липня 2010 №
566, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 серпня 2010 року за №
691/17986 обов'язкові дані, що надають
страховики - члени МТСБУ, визначаються
у додатку 1 до цього Положення.

У додатку 1 до вищевказаного Положення
до обов'язкових даних зокрема
віднесено номер полісу, серія поліса,
страховик, страхувальник - фізична
особа або юридична особа.

Разом з тим, як вбачається з витягу з
централізованої бази даних моторного
(транспортного) страхового бюро
України (www.mtsbu.kiev.ua/ru/) за реквізитами
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладеного 10 липня 2012 року у
формі полісу № АВ/3468331 міститься лише
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладений між приватним
акціонерним товариством «Український
страховий дім» та ОСОБА_2 (а.с. 7, 44).

Наведені обставини свідчать про
відсутність цивільних прав та
обов'язків між ОСОБА_1 та приватним
акціонерним товариством «Український
страховий дім» які виникають з
виконання договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного 10
липня 2012 року у формі полісу № АВ/3468331
та в цілому спростовують факт
укладення цього договору між
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 4 та 5 ст. 203 ЦПК України
встановлено, що правочин має вчинятися
у формі, встановленій законом. Правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається зі змісту ч. 1, 3 ст. 203 ЦПК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, які б
спростовували доводи приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» наведені у позовній
заяві останнього, ОСОБА_1 не надано.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що позов приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» до ОСОБА_1 про визнання
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладеного у формі полісу
недійсним, є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Оскільки зустрічний позов підлягає
задоволенню з ОСОБА_1 відповідно до ст.
88 ЦПК України на користь приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» підлягає стягненню 243
грн. 60 коп. та 624 грн. 96 коп. витрат за
подачу телеграми.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
10, 11, 58, 59, 60‚212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім» до ОСОБА_1 про визнання договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладеного у формі полісу №
АВ/3468331 від 10 липня 2012 року, недійсним -
задовольнити.

Визнати недійсним договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів укладеного у формі полісу №
АВ/3468331 від 10 липня 2012 року..

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь
приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» (, МФО 300670) 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп. витрат з оплати судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь
приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» (, МФО 300670) 624 грн. 96 коп.
витрат за подачу телеграми.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
О.М. Соколов