№ 2/269/34/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

3 березня 2014 року Совєтський районний
суд міста Макіївки Донецької області в
складі:

головуючого судді
Мельника Ю.А.

при секретарі
Кондратьєвій І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївка цивільну
справу за позовом Комунального
підприємства «Макіївтепломережа» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

04.09.2013 року комунальне підприємство
«Макіївтепломережа»звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з
оплати наданих послуг з
централізованого теплопостачання,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідачами у порушення зобов'язань
тривалий час не здійснюється оплата
послуг з теплопостачання.

В обґрунтування вимог представник КП
«Макіївтепломережа» зазначила, що
відповідач ОСОБА_4 є власником квартири
за адресою: АДРЕСА_1, - та користується
послугами з постачання теплової
енергії, які надаються централізовано,
відповідно до встановленого порядку
комунальним підприємством як суб'єктом
господарювання. За даними КП
«Макіївтепломережа» в квартирі
зареєстровані і мешкають ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. В порушення умов ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» ст.67, 68 ЖК України, власник
своєчасно не вносив оплату послуг
теплопостачання, внаслідок чого за
період з 01.11.2010 року по 01.04.2013 рік на
особовому рахунку відповідачів
склалась заборгованість за спожиту
теплову енергію у розмірі 1828.32 гривень,
яка підлягає стягненню /а.с.2/.

До початку розгляду справи представник
позивача письмово уточнила позовні
вимоги, в яких зазначила, що на підставі
акту про відключення квартири від
мереж централізованого опалення та
гарячого водопостачання від 16.10.2012
року, що затверджений рішенням
міжвідомчої комісії, спірна квартира,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, -
від системи централізованого опалення
відключена. У зв'язку з чим з цього
моменту нарахування за послуги з
теплопостачання не провадяться.
Просить стягнути з відповідачів
заборгованість за послуги з
теплопостачання в спірну квартиру з
01.11.2010 року по 15.10.2012 рік в сумі 1828.32
гривень та судовий збір /а.с.23/.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги в повному обсязі, зазначила, що
відповідачі , які проживають в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1, - користуються
послугами з постачання теплової
енергії, які надаються централізовано,
відповідно до встановленого порядку
комунальним підприємством як суб'єктом
господарювання. Вказаний будинок
перебуває на балансі Комунального
підприємства «Комунальник-3», яке
забезпечує розподіл та регулювання
подачі теплової енергії по квартирам
через внутрішньобудинкову систему. За
спірний період балансоутримувачем
житла та контролерами КП
«Макіївтепломережа» систематично
складалися акти готовності житлового
будинку до опалювального періоду, а
комунальним підприємством - щорічно
акти на включення опалення.
Відповідачі, не зважаючи на фактичні
договірні відносини між ними, оплату
послуг за спожиту теплову енергію в
порушення положень частини 3 статті 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» не здійснюють, внаслідок чого
утворилась заборгованість у розмірі
1828.32 гривень за період з 01.11.2010 року по
15.10.2012 рік. Даний житловий будинок було
прийнято в експлуатацію з системою
централізованого теплопостачання.
Власник чи наймач квартири не має
права самовільно змінювати систему
опалення житлового будинку та
здійснювати відключення від мереж
централізованого опалення. Виключення
комунальним підприємством
«Макіївтепломережа» осіб з числа
споживачів теплової енергії та
припинення нарахувань оплати за
послуги теплопостачання по даній
квартирі у відповідності до вимог
чинного законодавства можливо на
підставі затвердженого міжвідомчою
комісією органа виконавчої влади акта
на відключення від мереж
централізованого опалення.
Посилаючись на наведені обставини
представник позивача вважає, що
відсутні законні підстави від
звільнення відповідачів від оплати
послуг з теплопостачання, тому просить
суд стягнути з відповідачів
заборгованість у розмірі 1828.32 гривень
та понесені ними витрати на сплату
судового збору в розмірі 229.40 гривень.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
з'явилась, проти задоволення позовних
вимог заперечувала в повному обсязі,
судові повідомила, що квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, - вона придбала в 2008
році, на час придбання в квартирі вже
були відсутні прибори опалення, весь
час вона опалювала свою квартиру
електроприладами, сплачуваючи
енергопостачальній компанії, про що
судові надала квитанції про сплату
використаної електроенергії. В 2012 році
її син звернувся до міжвідомчої
комісії Макіївської міської ради з
метою відключення квартири від
централізованого опалення, 16.10.2012 року
зазначеною установою було надано акт
про відключення її квартири від
централізованого опалення. Раніше
подібного акту складено не було,
складались акти про відсутність
приборів опалення КП «Комінальник-3».
Дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_2
зареєстровані в її квартирі, але
проживають за іншою адресою. Між нею та
дітьми будь-якого договору щодо
спільного утримання житла не укладено.
В неї важке матеріальне становище,
отриманих коштів не вистачає на
проживання, оскільки в її квартирі
відсутні прибори опалення, фактично
послуги з теплопостачання в її
квартиру не надавались, тому законних
підстав для стягнення заборгованості
немає.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
з'явився, проти задоволення позовних
вимог заперечував, судові повідомив, що
квартира його матір'ю була придбана в
2008 році вже без радіаторів, попередній
власник квартири їх самовільно зрізав.
З моменту заселення в квартиру і до
наступного часу вони опалюються
електроприладами. За весь час
проживання в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, - кожного року складались акти
про відсутність опалення в квартирі, в
2012 році він подав заяву до міжвідомчої
комісії Макіївської міської ради про
відключення квартири матері від
централізованого опалення. Майже всі
квартири жильців цього будинку вже
відключені від мережі
централізованого опалення. 16.01.2012 року
вони отримали акт про офіційне
відключення їх оселі від мережі
централізованого опалення. Раніше
аналогічного акту складено не було.
Після заселення в квартиру з 2008 року у
зв'язку з неналежним виконанням послуг
з теплопостачання вони не стали
встановлювати радіатори. Вважає, що
позовні вимоги необґрунтовані, тому не
підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3
в судове засідання не з'явились за
невідомих для суду обставин.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог встановив наступне.

Комунальне підприємство
«Макіївтепломережа» є юридичною
особою, з 08 червня 2001 року
зареєстроване в Єдиному державному
реєстру підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ).

Згідно до Статуту КП
«Макіївтепломеража» є самостійним
суб'єктом господарювання. Метою
діяльності підприємства є виробництво,
транспортування і постачання теплової
енергії, пари та гарячої води
споживачам (підприємствам,
організаціям та населенню міста) на
підставі укладених договорів;
задоволення потреб ринку у наданні
послуг належної якості (робіт,
продукції) власного виробництва;
забезпечення економічних та
соціальних інтересів трудового
колективу підприємства за рахунок
отриманого прибутку.

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України в
Донецькій області від 22.01.2014 року
зареєстрованими в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 з 07.02.2008 року, ОСОБА_2 з
31.01.2008 року, ОСОБА_3 з 07.02.2008 року, ОСОБА_1
з 07.02.2008 року /а.с.11/.

Аналогічний факт про реєстрацію
відповідачів в спірній квартирі
підтверджують дані домової книги
/а.с.36-42/

Відповідно до наданого
правовстановлюючого документу:
договору купівлі-продажу квартир від
29.01.2008 року, що завірений нотаріально, -
квартира за адресою: квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, - належить на праві
приватної власності ОСОБА_4 /а.с.28/. В
договорі зазначено, що квартира
складається з двох кімнат загальною
площею 42.37 кв. м, в тому числі житловою -
27.40 кв. м. В пункті 5 договору зазначено,
що під час купівлі квартира візуально
оглянута покупцем (ОСОБА_4), недоліків,
які б перешкоджали б її використанню за
призначенням, на момент огляду не
виявлено. Претензій до продавця щодо
якісних характеристик відчужуваної
квартири покупець не має.

Право власності відповідача ОСОБА_4
зареєстроване у державного
реєстратора, на час укладення угоди
купівлі-продажу - в КП «Бюро технічної
інвентаризації м.Макіївки», що
підтверджує надана копія витягу з
Реєстру про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №17548730 від 30.01.2008 року
/а.с.31/

З представленого позивачем розрахунку
по спірній квартирі за адресою:
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, -
заборгованість з оплати
централізованого теплопостачання за
період з 01.11.2010 року по 15.10.2012 рік
становить 1828.32 гривні /а.с.24-26/. Згідно
розрахунку заборгованість з
теплопостачання у спірну квартиру
утворилась за опалюваний період з
01.11.2010 року по 01.05.2011 рік в сумі 1816.12
гривень та за 15 днів жовтня 2012 року в
сумі 12.20 гривень.

Враховуючи наведені обставини, суд
визнає, що між сторонами: комунальним
підприємством «Макіївтепломережа» як
суб'єктом господарювання, предметом
діяльності якого є надання послуг з
теплопостачання, та власником квартири
ОСОБА_4 - фізичною особою, склалися
спірні правовідносини у сфері надання
і оплати комунальних послуг, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України та Закону України від 24
червня 2004 року № 1875-ІV (з відповідними
змінами) «Про житлово-комунальні
послуги»(далі - Закон).

Частиною першою статті 13 Цивільного
кодексу України визначено, що цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного
законодавства.

Комунальні послуги, як убачається зі
змісту статті 1 Закону «Про
житлово-комунальні послуги», це
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо-та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пунктів 1-4 статті 13
наведеного Закону залежно від
функціонального призначення визначено
перелік житлово-комунальних послуги,
які поділяються зокрема на комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо). Примірні переліки
житлово-комунальних послуг та їх склад
залежно від функціонального значення
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

За приписами статті 19 цього Закону
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача й
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору.

Вказаний обов'язок споживача щодо
укладення договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії також
передбачений положеннями частини
третьої статті 24 Закону України від 02
червня 2005 року № 2633-ІV «Про
теплопостачання».

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін. Однак дана вимога Закону
сторонами спірних правовідносин не
виконана.

Між тим відсутність договору
відповідно до вимог чинного цивільного
законодавства України не є підставою
для звільнення споживачів від оплати
послуг з централізованого
теплопостачання, оскільки згідно з
частиною першою статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Такою дією є надання
комунальних послуг позивачем та їх
отримання відповідачами.

Статтею 218 ЦК України передбачено, що
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Чинним Цивільним кодексом України,
нормами Законів України «Про
житлово-комунальні послуги», «Про
теплопостачання» не передбачена
недійсність договору про надання
комунальних послуг у випадку
недодержання сторонами його письмової
форми.

Матеріалами справи підтверджено, що
квартира відповідачів розташована в
багатоповерховому будинку, який
підключений до мережі
централізованого опалення, на ім'я
відповідача ОСОБА_4 відкрито особовий
рахунок теплопостачальним
підприємством НОМЕР_1, що свідчить про
фактичне існування між сторонами
договірних відносин з приводу
постачання та споживання теплової
енергії.

За таких обставин, при вирішенні
спірних правовідносин суд виходить із
обсягу прав і обов'язків сторін
відповідно до чинного законодавства,
яке регулює взаємовідносини суб'єкта
господарювання, предметом діяльності
якого є надання послуг з постачання
теплової енергії, та фізичної особи,
яка отримує зазначені комунальні
послуги.

Питання надання послуг з
теплопостачання та відключення від
мереж централізованого опалення та
гарячого водопостачання регулюється
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - Правила),
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630.

Положеннями пунктів 24, 25 Правил
споживачі можуть відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 26 цих Правил
відключення споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Самовільне відключення від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Норми Порядку відключення окремих
приміщень житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
постачання, затвердженим наказом
Міністерство будівництва; архітектури
та житлово-комунального господарства
України № 4 від 22 листопада 2005 року в
редакції наказу Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 169, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 28
листопада 2007 року за № 1320/14587 зазнали
змін. Визначена зміна назви вказаного
порядку на назву «Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
постачання», що тим самим визначає
можливість відключення лише будинку в
цілому, а не окремих його приміщень. У
пункті 2.1 Порядку встановлено, що для
вирішення питання відключення
житлового будинку (будинків) від мереж
централізованого опалення його
власник (власники) повинен (повинні)
звернутися до Комісії з письмовою
заявою про відключення від мереж ЦО і
ГВП. У цій заяві зазначається причини
відключення

Відповідно до вимог законодавства
єдиною підставою для зняття споживачів
з обліку і припинення нарахувань є акт
про відключення, затверджений
Комісією.

Згідно наданого акту №1338 про
відключення квартири від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП та
установку індивідуального опалення
від 16.10.2012 року, затвердженого рішенням
міжвідомчої комісії з розгляду питань
відключення від мереж ЦО і ГВП,
квартира за адресою:АДРЕСА_1,
відключена від системи
централізованого опалення. Зазначений
акт погоджено з житлово-комунальним
підприємством, головним управлінням
архітектури та містобудівництва,
пожежною інспекцією, організацією з
обслуговування димовентканалів.
/а.с.14-17/.

Таким чином кватира відповідачів була
відключена у відповідності із діючим
законодавством від мереж
централізованого опалення 16.10.2012 року.

У відповідності вимог ст. 60 ЦПК України
стороною відповідачів акту про
відключення їх квартири від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, що
видавався раніше за період з 01.11.2010 року
по 16.10.2012 рік судові не надано.

Представлені стороною відповідачів
акти від 05.02.2008 року, 17.01.2012 року, 05.06.2012
року про відсутність радіаторів
опалення в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, - що складені під час огляду
комісією балансоутримувача будинку та
контролером КП «Макіївтепломережа»
/а.с.47-49/, - тільки підтверджують що
квартира відповідачів «офіційно від
мереж централізованого опалення не
відключена, радіатори опалення
демонтовані без дозволу КП
«Комунальник-3», відповідачам
запропоновано поновити
теплопостачання шляхом встановлення
радіаторів. Зазначені акти не мають
юридичного значення при вирішенні
питання щодо відмови в стягненні
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання за заявлений період.

Відповідно до наданого розрахунку
позивача за період опалення з 1
листопада 2010 року по 15 жовтня 2012 року,
було зроблено перерахунок надання
послуг з теплопостачання в квартиру
відповідачів та період з 01.05.2011 року по
01.10.2012 рік не проведено нарахувань
/а.с.24-25/.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в
судовому засіданні визнали, що з
питання відключення квартири від
мережі централізованого опалення вони
із відповідною заявою з 2010 року до
компетентного органу - відповідної
Комісії виконавчого комітету
Макіївської міської ради, - не
зверталась, офіційний дозвіл на
відключення квартири від
централізованої системи
теплопостачання вони отримали 16.10.2012
року.

Вищенаведені обставини, які визнані
сторонами по цивільній справі, у
відповідності до положень частини 1
статті 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Надані стороною відповідачів
квитанції про сплату спожитої
електричної енергії за період 2013-2014
роки не мають юридичного значення при
вирішенні питання щодо відмови в
стягненні заборгованості за надані
послуги з теплопостачання за заявлений
період /а.с.43-46/.

Враховуючи викладені обставини, суд
дійшов висновку, що квартира
відповідачів в період часу з 01.10.2010 року
по 15.10.2012 рік не була відключена від
мереж централізованого опалення у
встановленому законом порядку, у той
час як Комунальне підприємство
«Макіївтепломережа» надання послуг з
теплопостачання по житловому будинку
не припинило.

У даному випадку позивач як
теплопостачальна організація не
вправі припинити нарахування оплати за
послуги з теплопостачання, а для
відповідачів самовільне відключення
їх квартири від системи
централізованого опалення не породжує
правових наслідків з несплати платежів
за період з 01.11.2010 року до 15.10.2012 року
(дати отримання акту про відключення
від мереж централізованого опалення),
тому відсутні законні підстави від
звільнення відповідачів від
відповідальності перед КП
«Макіївтепломережа» щодо оплати
фактично наданих, але не використаних
комунальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 509 ЦК
України зобов'язаннями є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Приписами пункту 5 частини третьої
статті 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом. Це
положення носить юридично обов'язковий
характер і підлягає виконанню
учасниками договірних правовідносин.

Згідно з пунктами 18 і 20 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення розрахунковим періодом
для оплати послуг є календарний місяць.
Плата за надані послуги вноситься
споживачем відповідно до показань
засобів обліку води і теплової енергії
або затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

З інформації та наданого комунальним
підприємством «Макіївтепломережа»
розрахунку про нарахування та оплату
поточних комунальних платежів з
централізованого теплопостачання по
спірній квартирі убачається, що за
період з 01.11.2010 року по 15.10.2012 рік
заборгованість за спожиту теплову
енергію становить 1828.32 гривень.

Відповідно до пункту 32 Правил споживач
має право на несплату вартості послуг
лише в разі їх ненадання виконавцем або
припинення надання в установленому
порядку за письмовою заявою споживача.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено, що комунальне
підприємство «Макіївтепломережа» у
спірний період надавало на об'єкт
споживання комунальні послуги з
централізованого опалення. Суб'єктом
господарювання у відповідних випадках
неналежного надання послуг з
теплопостачання по даному житловому
будинку здійснювався перерахунок
вартості послуг по кожній квартирі.

Згідно з частиною 3 статті 31 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» органи місцевого
самоврядування затверджують ціни
(тарифи) на житлово-комунальні послуги
в розмірі економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво.

За правилами статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом ( ст.
525 ЦК).

Положеннями частин 1-3 статті 614 ЦК
України визначено, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 156 ЖК України передбачає, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту.

В статті 162 ЖК України закріплено, що
плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату і
плату за комунальні послуги.

Судом було встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживають в
спірній оселі, що належить їх матері,
відповідачу ОСОБА_4, як наймачі з 2008
року за згодою останньої. Будь-яких
угод про сплату комунальних послуг,
зокрема послуги з теплопостачання, що
укладені між власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1, - та відповідачами
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові не надано.

Тому, на підставі викладених норм
матеріального права, суд дійшов
висновку, що саме відповідач ОСОБА_4,
яка є власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1, - несе відповідальність по
сплаті комунальних послуг, зокрема
щодо сплати вартості послуг з
теплопостачання. Відповідачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не є власниками спірної
оселі, є наймачами квартири їх матері, у
зв'язку з чим не повинні відповідати за
несплату комунальних послуг.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
відповідачем ОСОБА_4, власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1, -
порушено виконання зобов'язання з
оплати фактично наданих КП
«Макіївтепломережа» послуг з
централізованого теплопостачання, чим
заподіяно матеріальну шкоду позивачу.
Стороною відповідача не представлено
суду об'єктивних доказів, що це сталося
не з її вини. Посилання на відсутність
опалення в квартирі не може бути
підставою для звільнення від оплати,
оскільки на відключення від системи
централізованого опалення існує інший
порядок і вимоги, які відповідач
виконала 16.10.2012 року, отримавши
відповідний дозвіл.

Суд визнає правильним наданий
позивачем розрахунок терміну та суми
заборгованості по оплаті наданих
послуг з централізованого опалення
спірної квартири, який відповідає
встановленому законодавством порядку
і затвердженим тарифам.

За період заборгованості з оплати
послуг з теплопостачання з 01.11.2010 року
по 15.10.2012 рік строк позовної давності
встановлений ст. 257 ЦК України в три
роки. Наслідки спливу позовної
давності передбачені ст. 267 ЦК України,
зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї
статті позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленої до винесення
ним рішення, сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові, якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Позивач звернувся до суду 04.09.2013 року, в
межах строку позовної давності /а.с.2/.

За таких обставин підлягає стягненню
на користь позивача заборгованість по
комунальним платежам за період з 01.11.2010
року по 15.10.2012 рік в сумі 1828.32 гривень з
відповідача ОСОБА_4

Виходячи із закріпленого в статті 11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного судочинства, суд за основу
приймає період та, зокрема первісну та
кінцеву дати стягнення заборгованості,
визначені позивачем.

Позивачем, на користь якого ухвалене
рішення, документально підтверджені
понесені витрати про сплату судового
збору в сумі 229.40 грн., які відповідно до
вимог частини 1 статті 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_4, - на користь КП
«Макіївтепломережа».

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 60, 82, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 6, 11, 13, 16, 256, 267, 382, 383, 525, 526, 611, 614
Цивільного кодексу України, статтями 20,
21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», суд

В И Р І Ш И В :

Позов Комунального підприємства
«Макіївтепломережа» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за теплопостачання -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1:

· на користь КП
„Макіївтепломережа" на р/рахунок
3801 ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ МФО
300346, код 31534547, заборгованість за
відпущену теплову енергію в сумі 1828.32
гривень за період з 01.11.2010 року по 15.10.2012
рік;

· судовий збір у розмірі 229.40
гривень на користь КП
„Макіївтепломережа" на р/рахунок
3801 в ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ МФО
300346, код 31534547.

В іншій частині позовних вимог КП
«Макіївтепломережа» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Донецької області, через даний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Ю. А. Мельник