АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/7599/13-ц 22-ц/774/834/К/14
Справа № 215/7599/13-ц
Провадження 22ц/774/834/К/14
Доповідач Барильська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Кривому Розі Дніпропетровської
області на рішення Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 26
лютого 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
встановлення факту перебування на
утриманні,-

В С Т А Н О В
И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі Фонд)
та просила суд встановити факт
перебування її на утриманні померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначила, що з 23.07.1977 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. На
момент смерті чоловіка їй було 56 років,
вона отримувала пенсію за віком та була
непрацездатною за віком особою. На
підставі довідки МСЕК від 19.09.2012 року
було встановлено причинний зв'язок
смерті чоловіка позивача з професійним
захворюванням, що, на її думку, дає їй
право на отримання щомісячних
страхових виплат відповідно до ст.ст. 33,
34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності».

Також позивач вказала, що до дня смерті
чоловіка вони проживали однією сім'єю,
вели спільний побут та господарство,
мали взаємні права та обов'язки, як
чоловік та жінка, за спільні кошти
купували ліки, харчувалися, сплачували
комунальні послуги. Дохід її чоловіка
складав 4688,64 грн. , вона отримувала
пенсію 859,85 грн. Позивач страждала на
ряд хронічних захворювань, перебувала
на диспансерних обліках з проводу
стенокардії, кардіосклерозу,
церебросклерозу, та інших захворювань.
Значна частина пенсії позивача
витрачалася на придбання ліків, тому
саме завдяки отриманню її чоловіком
доходу у вигляді пенсії та страхових
виплат, що майже у 5 разів перевищував
її пенсію, їй, як непрацездатній особі
похилого віку, без інших доходів,
вдавалось проходити необхідне
лікування та оплачувати комунальні
послуги.

Рішенням Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено
факт перебування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
чоловіка ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не враховано, що
згідно п.2 ч.2 ст.1265 ЦК України
утриманцем вважається неповнолітня
або непрацездатна особа, яка не була
членом сім'ї спадкодавця, але не менш як
п'ять років одержувала від нього
матеріальну допомогу, що була для неї
єдиним і основним джерелом засобів для
існування.

Також Фонд зауважив, що згідно ст.75 СК
України право на утримання має той з
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий з подружжя може
надавати матеріальну допомогу. Один з
подружжя визнається таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
майна, інші доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, в той час, як позивач ОСОБА_2 є
пенсіонеркою, отримує пенсію за віком,
яка забезпечує їй прожитковий мінімум.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з
23.07.1977 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі та проживала
однією сім*єю з ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Висновком МСЕК від 19.09.2012 року було
встановлено причинний зв'язок смерті
чоловіка позивача ОСОБА_4 з професійним
захворюванням.

Згідно довідки № 134 Тернівського РУ ПФУ
у м.Кривому Розі у період з серпня 2011
року по січень 2012 року померлий
ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача ОСОБА_4
отримував пенсію у розмірі 2405,21 грн.

Відповідно до довідки Фонду № 04/2686 від
13.05.2013 року ОСОБА_4 перебував на обліку у
ВВД ФСС НВ у м.Кривому Розі та отримував
страхові виплати у розмірі 2274,51 грн.

Згідно довідки Тернівського РУ ПФУ у
м.Кривому Розі № 507 від 05.11.2012 року
позивач знаходиться на обліку в УПФУ у
Тернівському районі м.Кривого Рогуз
вересня 2011 року та отримує пенсію у
розмірі: за вересень 2011 року - 454,38 грн.,
за жовтень 2011 року - 821,85 грн., за
листопад 2011 року - 821,85 грн., за грудень
2011 року - 837,85 грн., за січень 2012 року - 859,85
грн. (а.с.22).

Фондом позивачу ОСОБА_2 відмовлено у
розгляді питання про призначення їй
одноразової допомоги та щомісячної
страхової виплати, як утриманці,
оскільки надана позивачем довідка ЖЕО
№ 14 від 05.11.2012 року не містить в собі
відомостей про осіб, які перебували на
утриманні померлого ОСОБА_4, що
передбачено положеннями ст.ст.33,34 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
посилалася на те, що у зв'язку з
мінімальним розміром пенсії та рядом
хронічних захворювань, що потребували
постійного лікування, вона перебувала
на утриманні свого померлого чоловіка
ОСОБА_4, який отримував пенсію та
страхові виплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наявності
правових підстав для задоволення
позову ОСОБА_2

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму ВСУ №
5 від 31.03.95 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення удам необхідно
мати на увазі, що встановлення
факту» перебування особи на
утриманні померлого має значення для
одержання спадщини, призначення
пенсії або відшкодування шкоди (п.2
ст.273 ЦПК), якщо допомога, яка
надавалась, була для заявника
постійним і основним джерелом засобів
до існування. Одержання заявником
заробітку, пенсії, стипендії, інших
доходів не є підставою для відмови у
встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд встановить, що
основним і постійним джерелом засобів
до існування була для заявника
допомога з боку особи, яка надавала
йому утримання.

Видана відповідним органом
довідка про те, що за його даними особа
не перебувала на утриманні померлого,
не виключає можливості встановлення в
судовому порядку факту перебування на
утриманні. Така довідка оцінюється
судом за правилами ст.62 ЦПК.

При вирішенні заяв про встановлення
факту перебування на утриманні
необхідно враховувати, що за загальним
правилом право на пенсію в разі
смерті годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї
годувальника, які були на його
утриманні (ст.37 Закону України "Про
пенсійне забезпечення").

Згідно статті 37 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38).

Відповідно до ст.38 Закону України „Про
пенсійне забезпечення", члени сім'ї
померлого вважаються такими, що були на
його утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від
нього допомогу, яка була для них
постійним і основним джерелом засобів
до існування.

Члени сім'ї померлого, для яких його
допомога була постійним і основним
джерелом засобів до існування, але
які й самі одержували яку-небудь
пенсію, мають право перейти на нову
пенсію.

Положеннями статті 33 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: діти,
які не досягли 16 років; діти з 16 до 18
років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; інваліди
- члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності; неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;
непрацездатні особи, які не перебували
на утриманні померлого, але мають на це
право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

З аналізу вищенаведених норм права
випливає, що утриманням є вид
правовідносин, у межах яких одна
фізична особа зобов'язана надавати
іншій фізичній особі матеріальну
підтримку в грошовій (як правило) або в
натуральній формі у випадках та за
дотримання умов, визначених законом
або договором про надання утримання, а
інша фізична особа має право вимагати
від першої фізичної особи виконання
обов'язку щодо надання утримання.

Завдання інституту утримання полягає у
створенні умов для матеріального
задоволення потреб людини, які
виникають в силу її буття та
перебування в суспільстві, у тих
випадках, коли власні доходи такої
людини не можуть достатньою мірою
забезпечити задоволення цих потреб.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачем ОСОБА_2 не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того факту, що допомога з боку її
померлого чоловіка ОСОБА_4 за його
життя була основним та постійним
джерелом до існування позивача у
період її непрацездатності з вересня
2011 року по січень 2012 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 була
непрацездатною особою, однак, вона
отримувала пенсію у розмірі 859,85 грн.

Згідно положень ст.12 ЗУ «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» установлено у
2012 році прожитковий мінімум на одну
особу у розмірі 822 грн.

Тобто розмір пенсії позивача на момент
смерті її чоловіка перевищував
встановлений законом прожитковий
мінімум, позивачем ОСОБА_2 не надано
суду доказів того, що у період її
непрацездатності з вересня 2011 року по
січень 2012 року пенсії у сумі 859,85 грн.,
яку вона отримувала, як непрацездатна
особа, не вистачало на побутові потреб,
у зв'язку з чим, допомога її чоловіка
ОСОБА_4 за життя була основним та
постійним джерелом до існування
позивача.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову ОСОБА_2

Посилання позивача на медичні довідки,
згідно яких у період з 2006 року по 2011 рік
вона неодноразово зверталася до
лікарів і проходила лікування, а також
довідка з аптеки про вартість ліків,
призначених позивачу протягом
вказаного періоду, не можуть бути
підставою для задоволення позову,
оскільки на момент надання медичних
довідок позивач була працездатною
особою, що, у розумінні ст.33 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не дає їй права
перебування на утриманні.

Посилання на те, що у період з 2006 року по
2011 рік позивач перебувала на обліку у
центрі зайнятості та отриманих нею
коштів, як безробітній, не вистачало на
придбання ліків, колегія суддів не бере
до уваги, оскільки у зазначений період
часу позивач була працездатною особою.

Не може бути підставою для задоволення
позову посилання позивача на епікриз №
1163/432 із медичної карти ОСОБА_2, оскільки
позивач перебувала на стаціонарному
лікуванні з 25.06.2013 року по 03.07.2013 року,
тобто після смерті її чоловіка ОСОБА_4

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Фонду задовольнити, рішення суду
першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст309
ЦПК України скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307,п.4ч.1ст.309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області
задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
встановлення факту перебування на
утриманні відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: