Справа № 576/2829/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014
Глухівський міськрайонний суд
Сумської області в складі:

головуючого судді: САПОНА О.В.

при секретарі: Самойленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Глухові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Глухівська міська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на ? частину житлового
будинку та ? частину земельної ділянки,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
вищевказаним позовом, мотивуючи його
тим, що з 1959 року по 2008 рік вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_3. ЇЇ чоловіку на праві приватної
власності належав житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1. Із них, 1/6
частина будинку належала чоловіку на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, яка була видана Глухівською
державною нотаріальною конторою 29.06.1965
року, а 5/6 частини належала чоловіку на
підставі свідоцтва право на спадщину,
яка була видана Глухівською державною
нотаріальною конторою 19.01.1990 року.
Також її чоловіку на підставі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку виданого Глухівською
міською радою 13 травня 2008 року належала
земельна ділянка площею 0,1 га, що
розташована по АДРЕСА_1. Ще за життя
чоловік позивачки розпорядився
належним йому нерухомим майном,
передавши у власність відповідачки
ОСОБА_2 вищевказаний житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами та
земельну ділянку на якій він
розташований на підставі договору
довічного утримання від 15 травня 2008
року.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки
помер. Хоча житловий будинок та
земельна ділянка перед укладанням
договору довічного утримання і були
зареєстровані на її покійного
чоловіка, однак позивачка вважає, що
дане майно є їх спільною сумісною
власністю з чоловіком. Так, земельна
ділянка була виділена її чоловіку для
будівництва житлового будинку на
підставі рішення виконкому
Глухівської міської ради ще в 1993 році,
тобто в період їх перебування в
зареєстрованому шлюбі. Також вони з
чоловіком перебували в
зареєстрованому шлюбі з 1959 року, весь
цей час вони проживали в спірному
будинку, за час проживання вони значно
поліпшили стан будинку, провівши в
ньому значні добудови та
переобладнання. Все це значно
збільшило вартість домоволодіння, а
тому з врахуванням коштів та власної
праці, які були вкладені позивачкою в
будинок, остання вважає, що вона набула
права власності на ? його частину.
Враховуючи викладене, позивачка
просить визнати за нею право власності
на ? частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та споруд, що розташований по
АДРЕСА_1. Крім того, оскільки позивачка
має право на половину вищевказаного
житлового будинку, то, відповідно, вона
має право і на половину земельної
ділянки на якій він розташований. Тому
позивачка просить визнати за нею право
власності на ? частину земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 позову не визнала,
оскільки вважає, що вона набула права
власності на житловий будинок та
земельну ділянку по АДРЕСА_1 на
законних підставах.

Третя особа позовні вимоги ОСОБА_1
вважає повністю обґрунтованими.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Так, судом встановлено, що з 1959 року по
2008 рік позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3.
ОСОБА_3. на праві приватної власності
належав житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1. Із них, 1/6
частина будинку належала йому на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, яка була видана Глухівською
державною нотаріальною конторою 29.06.1965
року за р/номером 1812, а 5/6 частини
належала на підставі свідоцтва право
на спадщину, яка була видана
Глухівською державною нотаріальною
конторою 19.01.1990 року за р/номером 122.
Також чоловіку позивачки на підставі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку виданого Глухівською
міською радою13 травня 2008 року належала
земельна ділянка площею 0,1 га, що
розташована по АДРЕСА_1, яка була надана
йому для будівництва та обслуговування
житлового будинку. Також із матеріалів
справи вбачається, що15 травня 2008 року
чоловік позивачки та відповідачка
ОСОБА_2 уклали договір довічного
утримання, за яким ОСОБА_3 передав
вищевказаний житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами та
земельну ділянку на якій він
розташований у власність відповідачки
ОСОБА_2 В свою чергу остання
зобов'язувалась забезпечувати довічно
ОСОБА_3 житлом у вищевказаному будинку,
забезпечувати його належним медичним
обслуговуванням та продуктами
харчування. Також судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ст.24 КпШС України майно,
яке було власністю одного із подружжя
до одруження, а також одержане ним під
час шлюбу в дар або в порядку
спадкування, є власністю кожного з них.
А відповідно до ст.25 КпШС України, якщо
майно, яке було власністю одного із
подружжя за час шлюбу істотно
збільшилося в своїй цінності внаслідок
трудових або грошових затрат другого
із подружжя або їх обох, воно може бути
визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя.

При цьому із матеріалів справи
вбачається, що відповідачка ОСОБА_1
набула права власності на житловий
будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1
на підставі договору довічного
утримання, який не визнаний недійсним.
Вищевказаний будинок та земельна
ділянка належав покійному чоловіку
позивачки на праві особистої власності
так як він отримав його у спадок. Також
із матеріалів справи вбачається, що в
1960 роках у спірному будинку були
проведені деякі перепланування та
добудови, однак в 1966 році за рішенням
суду позивачка отримала від свого
чоловіка та свекрухи грошову
компенсацію за участь у цих роботах.
Жодних доказів того, що з того часу за
участю позивачки проводились якісь
інші роботи для поліпшення стану
будинку позивачкою не надано. Тому суд
не вбачає підстав для задоволення
вимог позивачки про визнання права
власності на ? частину житлового
будинку по АДРЕСА_1. Також судом
встановлено, що земельну ділянку по
АДРЕСА_1 покійний чоловік позивачки
отримав у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку, який
був уже побудований на цій земельній
ділянці і перебував у його особистій
власності. Тому вищевказана земельна
ділянка також була особистою власністю
ОСОБА_3 і жодних підстав для визнання за
позивачкою права власності на її
половину суд не вбачає.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення вимог
позивачки.

Керуючись ст.ст.10,11,60,213,214 ЦПК України,
ст.24, 25 КпШС України, -

В И Р І Ш И В:

В зв'язку із необґрунтованістю
позовних вимог ОСОБА_1відмовити в
задоволенні позову до ОСОБА_2, третя
особа: Глухівська міська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на ? частину житлового
будинку та ? частину земельної ділянки.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд Сумської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя