Єдиний унікальний номер 205/5299/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року

Ленінський районний суд
м.Дніпропетровська в складі
головуючого судді Остапенко Н.Г., при
секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дніпровськпромбуд» до
ОСОБА_1, треті особи: Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області,
Головне управління Державної
міграційної служби України і
Дніпропетровській області про
виселення з наданням іншого жилого
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» про визнання
права на проживання у приміщенні,
визнання дій неправомірними та
зобов*язання вчинити певні дії-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Дніпровськпромбуд»
звернувся до суду з позовом, в якому
вказав, що в житловому приміщенні -
кімнаті НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_1, Дане житлове
приміщення належить ПАТ
«Дніпровськпромбуд» та не є житловим
фондом, а є санаторієм-профілакторієм.
Відповідач займає кімнату на
четвертому поверсі, яка є кімнатою
відпочинку. Частина приміщень будівлі,
в якій мешкає відповідач, знаходиться в
аварійному стані і є небезпечними для
мешкання в них людей, інші приміщення є
непридатними для нормальної
експлуатації, що підтверджується
висновком про технічний стан
будівельних конструкцій будівлі по
АДРЕСА_1 від 23.01.2006 року. Окрім того, в
цій будівлі відсутні душові кабіни,
немає газопостачання. Позивач
запропонував відповідачу переселитися
в кімнату НОМЕР_3 гуртожитку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_2.. Цей
гуртожиток є державним житловим
фондом, який обладнаний душовими
кімнатами, кухнями та взагалі
відповідає санітарним вимогам. Однак,
відповідач добровільно переселитись
не бажає. Позивач просив суд виселити
ОСОБА_1 з кімнати НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1 в
надані їй житлове приміщення - кімнату
НОМЕР_3 у гуртожитку по АДРЕСА_2, згідно
наданого ордеру ПАТ
«Дніпровськпромбуд» № 1693 від 10.06.2013
року; зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1 за
адресою: кімната НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1;
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивачів
судові витрати.

09 вересня 2013 року ОСОБА_1 з зустрічною
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства
"Дніпровськпромбуд" про визнання права
на проживання у приміщенні, визнання
дій протиправними та зобов`язання
вчинити певні дії. В обґрунтування
позовних вимог посилалися на те, що
вони з 2006 року проживає у кімнаті
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, вказана кімната
розташована на четвертому поверсі
чотириповерхового будинку. Вселилися у
вищезазначене приміщення на підставі
ордера, виданого відповідачем
відповідно до рішення сумісного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету відповідача.
На той час кімната обліковувалася як
кімната у гуртожитку, на сьогодні
відповідач стверджує, що вони
проживають не в гуртожитку, а в
санаторії-профілакторії, який не є
житловим фондом. А займана кімната
обліковується як кімната відпочинку
санаторію-профілакторію. Будинок за
адресою: АДРЕСА_1 було побудовано ще у
1952 році як гуртожиток № 1 і знаходився
він на балансі Житлово-комунальної
контори тресту «Дніпровськпромбуд».
Весь час з моменту побудови будинку по
АДРЕСА_1 гуртожитком вважаються 30
кімнат, розташованих у ньому, у яких з
1952 року по теперішній час проживають
люди на підставі наданих їм ордерів на
вселення, отриманих згідно до ст. 129 ЖК
УРСР. Підтвердженням того, що будинок
по АДРЕСА_1 є гуртожитком також є
інвентаризаційні картки обліків
основних засобів № 480, № 546, № 554 та лист
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради від 08.02.2006 року.
До того часу, поки ПАТ
«Дніпровськпромбуд» не почав виселяти
мешканців гуртожитку, ніхто з них
навіть не здогадувався, що вони на
протязі багатьох років проживають не у
гуртожитку, а у
санаторії-профілакторії, який не є
житловим фондом, і взагалі не мають
права проживати у цих приміщеннях.
Документів щодо втрати приміщеннями, у
яких проживають люди на законних
підставах, статусу житлових і визнання
їх нежитловими приміщеннями,
відповідач не надає. Просила визнати
право ОСОБА_1 на проживання у житловому
приміщенні НОМЕР_2 у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1; визнати
протиправними дії Публічного
акціонерного товариства
"Дніпровськпромбуд" щодо виселення
ОСОБА_1 із займаного нею житлового
приміщення НОМЕР_2 у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1; заборнити ПАТ
«Дніпровськпромбуд» вчиняти дії щодо
виселення ОСОБА_1 із займаного нею
житлового приміщення НОМЕР_2,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1;
зобов'язати ПАТ «Дніпровськпромбуд»
створити належні умови для проживання
у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 шляхом
укладання договорів про надання
комунальних послуг з відповідними
комунальними послугами з відповідними
комунальними службами.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги і
просила їх задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог
посилалася на обставини, викладені у
позовній заяві. Зустрічну позовну
заяву не визнала в повному обсязі та
заперечувала проти її задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_3 первісну позовну заяву не
визнала та заперечувала проти її
задоволення. Зустрічні позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові.

Третя особа за первісним позовом -
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області, у судове
засідання не з'явилися, про день і час
проведення судового засідання
повідомлялися належним чином, надійшла
письмов заява з проханням слухати
справу у відсутність їх представника,
прийняти рішення згідно діючого
законодавства

Третя особа -Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області, у судове
засідання не з'явилися, про день і час
проведення судового засідання
повідомлялися належним чином. надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у відсутність їх представника,
прийняти рішення згідно діючого
законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
первісний позов підлягає задоволенню,
а в зустрічному слід відмовити по
наступних підставах.

Матеріалами справи
встановлено, що на підставі ордера №
1540 ОСОБА_1 була заселена в кімнату
НОМЕР_2, гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.100).

Встановлено, що в житловому
приміщенні - кімнаті НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1
проживає та зареєстрована ОСОБА_1 (
а.с.7).

Як вбачається з висновку про
технічний стан будівельних
конструкцій будівлі по АДРЕСА_1
Придніпровської державної академії
будівництва і науково-консалтингового
підприємства «Стеконік ЛТД» від 23.01.2006
року, акту обстеження стану житлового
будинку, вказана будівля потребує
негайного капітального ремонту і
рекомендовано ВАТ
«Дніпровськпромбуд» та ДП
«Дніпровськпромбудсервіс» вжити
необхідних заходів, щодо проведення
відновлювальних ремонтних робіт (21-22).

З матеріалів справи
вбачається, що будівля, в якій мешкає
відповідач не є житловим фондом, а є
санаторієм-профілакторієм, що належить
на праві власності ПАТ
«Дніпровськпромбуд», що
підтверджується актом передачі
державного нерухомого майна у
статутний фонд відкритого
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» від 23 червня 1998
року.

Відповідно до технічного
паспорту від 23 липня 2007 року
приміщення, яке займаює відповідач є
кімнатою відпочинку, а не житловою
кімнатою.

Так, у плані приватизації
орендного підприємства
«Дніпровськпромбуд» від 07 серпня 1995
року зазначено перелік державного
житлового фонду, у тому числі
гуртожитки, серед яких відсутній
об`єкт, в якому мешкають відповідачі.

Згідно зі ст. 317 ЦК України,
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України,
власник зобов`язаний утримувати майно,
що йому належить якщо інше не
встановлено договором або законом.

Встановлено, що згідно
ордеру Публічного акціонерного
товариства "Дніпровськопромбуд" №1693
від 10 червня 2013 року ОСОБА_1 надано інше
жиле приміщення - кімната НОМЕР_3 в
гуртожитку АДРЕСА_2, площею 17,3 м2, однак
відповідач добровільно переселитися
не бажаює (а.с.23).

Крім того, встановлено, що
будівля гуртожитку, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2 є державною власністю
та знаходиться на балансі ПАТ
«Дніпровськпромбуд» .

Згідно ч. 5 ст. 132 ЖК України,
осіб, які проживають у гуртожитках,
виселяють у разі знесення будинку або
переобладнання будинку (жилого
приміщення) в нежилий, а також якщо
будинок (жиле приміщення) загрожує
обвалом. При цьому виселюваним
надається інша жила площа в гуртожитку
або інше жиле приміщення. Проте, як
зазначено вище, будівля, в якій
мешкають відповідачі не є житловим
фондом, а є санаторієм-профілакторієм.

Враховуюче вищевикладене, той
факт, що будівля в якій проживає
відповідачка є аварійною та
небезпечною в першу чергу для життя
самої ОСОБА_1, окрім того, кімната яка
пропонується відповідачці відповідає
всім необхідним вимогам та не погіршує
жодним чином її житлові права, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині виселення ОСОБА_1 з
кімнати НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_2 в
надане їй житлове приміщення кімнати
НОМЕР_3 у гуртожитку по АДРЕСА_2, згідно
наданого ордеру Публічного
акціонерного товариства
"Дніпровськопромбуд" №1693 від 10.06.2013
року є законними, обгрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Отже, оскільки суд прийшов до
висновку про виселення відповідачки з
кімнати НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_2, то
це є підставою для зняття її з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Щодо зустрічних позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання права на
проживання у приміщенні, НОМЕР_2 у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1; визнати
протиправними дії Публічного
акціонерного товариства
"Дніпровськпромбуд" щодо виселення
ОСОБА_1 із займаного нею житлового
приміщення НОМЕР_2 у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1; заборнити ПАТ
«Дніпровськпромбуд» вчиняти дії щодо
виселення ОСОБА_1 із займаного нею
житлового приміщення НОМЕР_2,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1;
зобов'язати ПАТ «Дніпровськпромбуд»
створити належні умови для проживання
у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 шляхом
укладання договорів про надання
комунальних послуг з відповідними
комунальними послугами з відповідними
комунальними службами є
безпідставними, оскільки на день
розгляду справи вказана будівля не є
житловим приміщенням, а є
санаторієм-профілакторієм, а кімната
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 визначена як кімната
відпочинку.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 30
Конституції України кожному
громадянину гарантується право на
недоторканість житла.

Згідно ч. 2 ст. 311 ЦК України
фізична особа не може бути виселена або
іншим чином примусово позбавлена
житла, крім випадків, встановлених
законом.

Статтею 9 ЖК України
передбачено, що житлові права громадян
охороняються законом, за винятком
випадків, коли вони здійснюються в
суперечності з призначенням цих прав
чи з порушенням прав інших громадян або
прав державних і громадських
організацій.

Аналізуючи здобуті по
справі докази та враховуючи, що
відповідачка проживає у будівлі, яка є
аварійною та небезпечною для її життя,
та в силу ст. 322 ЦК України, власник
зобов`язаний утримувати майно, що йому
належить якщо інше не встановлено
договором або законом, суд вважає, що
позовні вимоги законні, обґрунтовані
та підлягають задоволенню, та
відповідачка має бути виселена з
кімнати НОМЕР_2 будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1 в
надане їй житлове приміщення кімнати
НОМЕР_3 та у гуртожитку по АДРЕСА_2,
згідно наданого ордеру Публічного
акціонерного товариства
"Дніпровськопромбуд" №1693 від 10.06.2013
року та зняті з реєстраційного обліку
за вказаною адресою.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, відповідно ст.88 ЦПК
України то слід стягнути з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дніпровськпромбуд» судові
витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 391
України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_1, треті
особи: Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про виселення з наданням
іншого жилого приміщення та зняття з
реєстраційного обліку-задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН: НОМЕР_1 з кімнати НОМЕР_2 в будівлі
санаторію-профілакторію по АДРЕСА_1 в
надане їй житлове приміщення кімнату
НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_2, згідно
наданого ордеру ПАТ
«Дніпровськпромбуд» №1693 від 10.06.2013
року.

Зняти з реєстраційного
обліку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1
кімната НОМЕР_2.

В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» про визнання
права користування житловим
приміщенням НОМЕР_2, що розташований у
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1,
визнання протиправними дії ПАТ
«Дніпровськпромбуд» щодо виселення із
займаного житлового приміщення НОМЕР_2
по АДРЕСА_1, заборони ПАТ
«Дніпровськпромбуд» вчиняти дії щодо
виселення та зобов*язання створити
належні умови для
проживання-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» судові витрати у
розмірі 114 грн. 70 коп.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н.Г. Остапенко