Справа № 438/1010/13
Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1325/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Бориславського
міського суду Львівської області від 14
листопада 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, третьої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 14 листопада 2013
року в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, третьої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ТзОВ
«Кредитні ініціативи» - Хамуляк О.Б.

В апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити. Так, на їх
думку, оскаржуване рішення винесене з
грубим порушенням норм матеріального
та процесуального права. При ухваленні
рішення судом першої інстанції неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, а зроблені судом
висновки не відповідають обставинам
справи. Також, суд не надав належної
оцінки доказам, які були подані
позивачем, не взяв їх до уваги, а виніс
рішення виключно на підставі поданих
відповідачем доказів. Зазначає, що на
сьогоднішній день зобов'язання
відповідача перед позивачем за
кредитним договором № 123/кр4 від 04.04.2008
року, як і на день винесення рішення
залишаються не виконаними, а тому у
позивача є всі підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання представник
позивача, відповідач та третя особа не
з'явилися. Однак суд вважав за можливе
проводити розгляд справи у їх
відсутності, враховуючи, що вказані
особи належним чином були повідомлені
про час та місце розгляду справи,
причин неявки не повідомили, клопотань
про відкладення розгляду справи від
них не надійшло, зважаючи на вимоги ст.
305 ЦПК України та те, що інтереси
відповідача та третьої особи у
судовому засіданні захищали
представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача та третьої
особи в заперечення апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає до часткового задоволення з
таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного
рішення суду першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи», суд
виходив з того, що рішенням
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 28
березня 2013 року у цивільній справі
№0907/2-5003/2011, провадження №2/344/355/13, за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яке набрало законної сили, встановлено
обставину про те, що ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» з часу отримання відшкодування,
тобто з часу подання 04.02.2011 року ДПІ у
м.Бориславі декларації за ІV квартал 2010
року №19535 (тобто річної декларації за
2010 рік) втратив право вимоги за
кредитним договором №123/Кр74 від 04.04.2008
року, внаслідок чого припинено основне
зобов»язання за кредитним договором
№123/Кр74 від 04.04.2008 року. У зв»язку з
припиненням дії основного
зобов»язання припинено дію і договору
іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між
ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (в
особі керуючого Філією «Відділення
Промінвестбанку в м.Борислав
Львівської області, Філія ліквідована
02.03.2012 року) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), який посвідчено
приватним нотаріусом Бориславського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
04.04.2008 року за реєстровим №514. Крім
цього, судом вказано, що з наданих
позивачем та представником позивача
матеріалів не вбачається
підтвердження факту укладення 17.12.2012
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» договору відступлення прав
вимоги та договору про передачу прав за
договорами забезпечення.

Однак, на думку колегії суддів, такі
висновки суду першої інстанції є
помилковими, такими, що суперечать
дійсним обставинам справи та вимогам
закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, а саме з копій кредитного
договору та договору іпотеки (а.с. 26-30,
35-37) між ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
третьою особою ОСОБА_3 4.04.2008 року
укладено кредитний договір №123/Кр74,
відповідно до умов якого банк надав
вказаній третій особі кредит у сумі 200000
грн. на споживчі цілі. Цього ж 4.04.2008 року
між ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
відповідачем ОСОБА_2, укладено договір
іпотеки, який посвідчено приватним
нотаріусом Бориславського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 04.04.2008 року
за реєстровим №514, згідно умов якого
для забезпечення вимоги
іпотекодержателя ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк», що випливають з кредитного
договору №123/Кр74 від 4.04.2008 року,
іпотекодавцем ОСОБА_2 передано в
іпотеку житловий будинок, цегляний,
загальною площею 274,7кв.м., житловою
площею 124,8кв.м., що складається з семи
житлових кімнат, однієї кухні та
півпідвалу, та земельну ділянку площею
0,0629га, що знаходяться за адресою: вул.
Галіберди, 34, м.Борислав, Львівська
область.

Крім цього 17.12.2012 року між ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ
«Кредитні ініціативи» були укладені
договори відступлення прав вимоги та
договір про передачу прав за
договорами забезпечення, за якими банк
передав (відступив), а позивач набув
усіх прав вимоги первісного кредитора
(Банку) зокрема, і за кредитним
договором №123/Кр74, укладеним між ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
третьою особою ОСОБА_3 4.04.2008 року та .за
укладеним 4.04.2008 року між ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
відповідачем ОСОБА_2 договором іпотеки.
Вказане вбачається із копій вказаних
договорів та витягів із додатків до них
належним чином завірених
уповноваженим працівником позивача
(а.с. 9-26). Підстав сумніватись в факті їх
укладення через неподання їх
оригіналів на вимогу суду
представником позивача - немає так як
доказів, що підтверджували б
протилежне (визнання їх недійсними,
розірвання, скасування, тощо,
спростування наданих витягів із
вказаних договорів уповноваженим
працівником позивача) немає, а у суду
були інші можливості отримати для
огляду їх оригінали, якими суд не
скористався, зокрема суд міг
витребувати їх у іншої сторони,
нотаріуса, яким один із договорів
посвідчувався, тощо.

Крім цього, висновок суду про втрату
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» права
вимоги за кредитним договором №123/Кр74
від 4.04.2008 року та припинення відповідно
основного зобов'язання з часу списання
заборгованості за таким кредитним
договором як безнадійної та отримання
відшкодування банком за рахунок
страхового резерву, теж не слід вважати
обґрунтованим.

Відповідно до п.8 Постанови Правління
НБУ №424 від 13.09.2010 року «Про
затвердження Порядку формування
банками резервів за кредитами і
нарахованими за ними процентами та
списання безнадійної заборгованості»
(що діяла на час списання банком
заборгованості (1.01.2010 року - 18.03.2011 року)
списання безнадійної заборгованості
за кредитами та нарахованими за ними
процентами не є підставою для
припинення вимог банку до
позичальника. Банк у період відповідно
до законодавства України продовжує
роботу щодо відшкодування списаної за
рахунок резерву безнадійної
заборгованості. Крім цього, згідно п.7,
чинної на даний час, Постанови
Правління НБУ №172 від 1.06.2011 року «Про
затвердження Порядку відшкодування
банками України безнадійної
заборгованості за рахунок резерву»,
відшкодування (списання) за рахунок
резерву безнадійної заборгованості не
є підставою для припинення вимог банку
до позичальника/контрагента. Банк
зобов'язаний продовжувати роботу щодо
відшкодування списаної за рахунок
резерву безнадійної заборгованості.

Однак, як вбачається із змісту статті 24
Закону України «Про іпотеку», що діяла
на час укладення між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи»
договору про передачу прав за
договорами забезпечення, - правочин про
відступлення прав за іпотечним
договором підлягає нотаріальному
посвідченню. Відомості про таке
відступлення підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації. Перелік органів,
які здійснюють державну реєстрацію,
порядок реєстрації, а також порядок
ведення відповідних реєстрів
встановлюються законом

Крім цього, відповідно до ст. 4 «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно. Право власності на
житловий будинок, будівлю, споруду,
квартиру може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на земельну ділянку, на
якій вони розташовані, крім випадків,
якщо власником земельної ділянки та
житлового будинку, будівлі, споруди,
квартири, розташованих на ній, є та сама
особа.

Також із змісту п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
вбачається, що відповідно до частини
першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК, саме на
момент вчинення правочину. Не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно
правильно визначати момент вчинення
правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).
Зокрема, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладення (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору; не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту; не передано майно, якщо
відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено.

Як вбачається із інформаційної довідки
з Державного реєстру іпотек №18647185 від
5.03.2014 року РС Бориславського МУЮ
Львівської області вимоги закону (щодо
державної реєстрації відомостей про
відступлення прав за іпотечним
договором) за договором укладеним
17.12.2012 року між ПАТ«Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та позивачем дотримано не було,
оскільки іпотекодержателем спірного
нерухомого майна і надалі у такій
довідці вказано ЗАТ Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк.

Враховуючи вказане договір про
передачу прав за договорами
забезпечення укладений 17.12.2012 року між
ПАТ«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
позивачем слід вважати таким, що не є
вчиненим в частині передачі прав за
договором іпотеки від 4.04.2008 року
укладеним між ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та відповідачем ОСОБА_2, із
відповідними правовими наслідками не
вчиненого правочину.

Тому позивач не набув прав
іпотекодержателя та не вправі, зокрема,
і ставити питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
вказаним договором.

На підставі наведеного позовні вимоги
ТзОВ «Кредитні ініціативи» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
на даний час є передчасними та такими,
що до задоволення не підлягають.

Враховуючи вказане рішення суду першої
інстанції слід скасувати з ухвалення
нового рішення, яким у задоволенні
позову слід відмовити, однак з інших
правових підстав ніж були вказані
судом першої інстанції в оскаржуваному
рішенні. Вказаним слід частково
задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 2-4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» - задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 14 листопада 2013
року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, третьої особи
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
цим рішенням законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Я.А. Левик

Судді:
В.Я. Бакус

Т.А. Гірник