Справа № 457/1437/13
Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/2144/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:6
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Служалі А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області на
рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 10 жовтня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
Трускавецького міського управління
юстиції, третя особа - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку (ОСББ) «Мрія», у якому просив
суд ухвалити рішення, яким визнати за
згаданими позивачами право власності в
рівних частках на самочинно
прибудовану веранду позначену на
поверховому плані літерою «а»
зовнішніми розмірами 9,68 х 3,22 + 2,25 х 1,12,
яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (у
подальшому - „спірна веранда"; а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов задоволено та визнано за ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 право спільної сумісної
власності на спірну веранду (а.с. 26-28).

Дане рішення оскаржила Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, яка до
участі у розгляді справи не залучалася.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що суд при
ухваленні оскаржуваного рішення не
врахував те, що позивачі проводили
будівельні роботи на земельній
ділянці, що належить Трускавецькій
міської ради та не передана у
користування чи приватну власність
позивачам; без дозволу на виконання
будівельних робіт та затвердженої в
установленому законодавством порядку
проектної документації, що встановлено
позаплановою перевіркою, проведеною
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, за результатами
якої складено (зокрема) припис, яким
позивачів зобов'язано знести самочинно
розпочату прибудову, який позивачами
виконано не було (а.с. 41-49).

На клопотання позивачки ОСОБА_3
апеляційний розгляд справи,
призначений на 07 квітня 2014 року, було
відкладено на 12 травня 2014 року (а.с. 69, 71).

У подальшому всі учасники процесу,
будучи належним чином повідомленими
про час і місце апеляційного розгляду
справи (а.с. 72-77), в судове засідання,
призначене на 12 травня 2014 року, не
з'явилися, однак надіслали до суду
клопотання про апеляційний розгляд
справи за їх та їхніх представників
відсутності (а.с. 78-82).

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів оскаржуване
судове рішення зазначеним вимогам
закону не відповідає.

Стаття 376 ЦК України, на яку посилалися
позивачі в обгрунтування своїх
позовних вимог, визначає загальні
умови, за яких будівництво є
самочинним, та правові наслідки його
здійснення. Однак, ЦК України регулює
відносини суто приватно-правового
характеру, а тому ст.376 згаданого
кодексу не можна вважати такою, що
регламентує самочинне будівництво
вичерпно та всебічно: зазначена стаття
регулює лише один з аспектів
самочинного будівництва, що пов'язаний
з правом власності.

Згідно з пп.6 п. „б" ч.1 ст.31 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні", вирішення відповідно до
законодавства спорів з питань
містобудування належить до
повноважень виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад та їх
виконавчих органів. Таким чином,
загальною процедурою вирішення справ
щодо самочинного будівництва є
адміністративна процедура,
передбачена відповідними
нормативно-правовими актами, а
компетентними органами для її
здійснення є органи місцевого
самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема - документів, які долучені
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до поданої нею
апеляційної скарги, позивачами
процедура, передбачена вище згаданими
нормативно-правовими актами,
дотриманою не була, за що позивачі і
притягувалися до адміністративної
відповідальності (а.с. 51-58).

Як вбачається зі змісту ч.5 ст. 376 ЦК
України (на яку також посилалися
позивачі), право власності на самочинне
будівництво може бути визнане за
особою, що вимагає такого визнання,
виключно за умови наявності документів
про право власності на землю або про
право користування земельною ділянкою,
що визначають цільове призначення
такої земельної ділянки.

Такими документами є державні акти на
право власності на землю або
(відповідно) на право постійного
користування землею, видачі яких
передує відповідна процедура, яка
передбачена чинним земельним
законодавством, однак згаданих
документів позивачами до суду подано
не було, що само по собі виключає
застосування до спірних правовідносин
ч.5 ст. 376 ЦК України.

Однак, в порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК
України, суд першої інстанції на вище
зазначені обставини справи уваги не
звернув та не дав їм належної оцінки, а
відтак оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
задовольнити.

Рішення Трускавецького міського
суду Львівської області від 10 жовтня 2013
року скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
задоволенні їхніх позовних вимог.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: