Справа № 343/460/14-ц
Провадження № 22-ц/779/835/2014
Головуючий у 1 інстанції Керніцький
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням старшого
державного виконавця ВДВС Долинського
РУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Долинського районного суду від 18
лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Долинського районного суду від
18 лютого 2014 року задоволено подання
старшого державного виконавця ВДВС
Долинського РУЮ.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа - до виконання
зобов'язання згідно виконавчого листа
№ 0906/1550/2012 виданого 15.04.2013 року
Долинським районним судом.

ОСОБА_2 на дану ухвалу подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм
процесуального права.

Апелянт вказала, що вона не ухиляється
від виконання зобов»язання за рішенням
суду про стягнення боргу, однак не має
змоги сплатити борг через відсутність
коштів.

Відповідно до акту державного
виконавця за місцем її проживання
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а також відсутнє
таке майно як земельні ділянки,
транспортні засоби та кошти в
банківських установах.

Апелянт просила ухвалу суду скасувати
та постановити нову про відмову в
задоволенні клопотання головного
державного виконавця про тимчасове
обмеження її у виїзді за межі України.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2 підтримала доводи
апеляційної скарги та пояснила, що вона
сама виховує двох дітей та на даний час
не в змозі погасити весь борг, як того
вимагає стягувач.

Представник ВДВС Долинського РУЮ в
судове засідання не з»явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Також п. 2 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець посилався на те,
що на виконанні у ВДВС перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 11149,44 грн. боргу, який
в добровільному порядку нею не
погашено.

Так, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Задовольняючи подання та тимчасово
обмежуючи у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що матеріалами подання
підтверджується факт наявності в
ОСОБА_2 невиконаного зобов'язання,
покладеного на неї судовим рішенням, що
є підставою для обмеження її у праві
виїзду за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що
державним виконавцем направлено
запити в реєструючі установи про
перевірку майнового стану боржника.
Однак розрахункові рахунки в
банківських установах у боржника
відсутні, транспортні засоби, земельні
ділянки, нерухоме майно за ОСОБА_2 не
зареєстровані.

Крім того, за місцем реєстрації та
проживання боржника відсутнє майно на
яке можна було б звернути стягнення в
рахунок погашення боргу, про що
складено акт.

Оскільки Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання, доказів, які б
підтверджували, що ОСОБА_2 свідомо
ухиляється від виконання зобов'язань
державним виконавцем не подано,
колегія суддів вважає, що оскаржувану
ухвалу слід скасувати та постановити
нову ухвалу, якою в задоволенні
подання старшого державного виконавця
ВДВС Долинського РУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 - відмовити.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду від
18 лютого 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС Долинського
РУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.