Єдиний унікальний номер 256/6144/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1530/2014
Головуючий у 1 інстанції - Гладка І.А.
Доповідач: Жарова Ю.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Шевченко В.Ю.,

суддів Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі Внуковій Ю.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 18 грудня
2013 року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», за участю третіх осіб
приватного нотаріуса Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції у м. Донецьку про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Калінінського районного
суду м. Донецька від 18 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», за участю третіх осіб:
приватного нотаріуса Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції у м. Донецьку про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано виконавчий напис, виданий 09
червня 2010 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № 4173 - таким, що не підлягає
виконанню.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач по справі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, відмовити в
повному обсязі, також покласти на
позивача витрати по сплаті судового
збору, з тих підстав, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, також судом порушено вимоги
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги
апелянт послався на те, що судом першої
інстанції у повному обсязі не було
з'ясовано обставини справи, а саме щодо
порушення ОСОБА_4 умов кредитного
договору та безспірності вимог банку
при зверненні до нотаріуса із заявою
про вчинення виконавчого напису для
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Також апелянт зазначає, що
висновок суду щодо невідповідності
суми заборгованості в повідомленні про
виникнення заборгованості за
кредитним договором та сумі, вказаній у
виконавчому, взагалі є
необґрунтованим, оскільки виконавчий
напис вчинявся лише для звернення
стягнення на предмет іпотеки в
погашення заборгованості за кредитним
договором, що зазначено як у заяві
банку, так і у самому виконавчому
написі.

У судовому засіданні апеляційного
суду представник відповідача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» підтримав
доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача, який діє на підставі
відповідної довіреності, просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, що підтверджено направленням на
їхні адреси рекомендованих листів та
телефонограм.

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність третіх
осіб, оскільки відповідно до вимог ст.
305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
23 січня 2008 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
іпотеки № 014/07-182/40/1, відповідно до умов
якого позивач забезпечив вимоги
відповідача, що витікали і кредитних
договорі: № 014/08-2/69 від 20 березня 2007
року, укладеного між відповідачем та
ОСОБА_4, щодо повернення останнім
грошових коштів в розмірі 112590 грн.,
процентів за його користування в
розмірі 18,5 % річних, комісійної
винагороди, неустойки, у строк до 20
березня 2010 року; № 014/07-182/40 від 23 січня
2008 року, укладеного між відповідачем та
ОСОБА_4, щодо повернення останнім
грошових коштів в розмірі 81700 дол. США,
процентів за його користування в
розмірі 13 % річних, комісійної
винагороди, неустойки, у строк до 23
січня 2015 року. Предметом іпотеки було
визначено квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу
на праві приватної власності.

14 грудня 2009 року відповідач
звертався до позивача із повідомленням
№ 27/32-17261 про виникнення
заборгованості, яка станом на 10 грудня
2009 року склала: за кредитним договором
№ 014/08- 2/69 від 20 березня 2007 року у
розмірі 78965,03 грн.; за кредитним
договором № 014/07-182/40 від 23 січня 2008 року
в розмірі 637818,79 грн., та необхідності
погашення заборгованості протягом 30
днів про що свідчить копія
відповідного повідомлення, долучена до
матеріалів справи.

09 червня 2010 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий
напис, який було зареєстровано в
реєстрі за № 4173, та було звернуто
стягнення на квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на
праві власності позивачу ОСОБА_2 зі
строком проведення стягнення з 23
березня 2009 року по 21 травня 2010 року. При
цьому за рахунок коштів отриманих від
реалізації було запропоновано
задовольнити вимоги відповідача у
розмірі 82536,81 дол. США, у тому числі 72334,65
дол. США за відсотками, еквівалент суми
10202,16 дол. США, а також витрати на
вчинення цієї нотаріальної дії в
розмірі 3500 грн., загальна сума
становить еквівалент 82536,81 дол. США та
3500 грн.

Також судом встановлено, що на підставі
виконавчого напису № 4173, який був
виданий 09 червня 2010 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3, 11 червня
2010 року ВДВС Калінінського РУЮ у м.
Донецьку було відкрито виконавче
провадження про стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2 за рахунок коштів, отриманих від
реалізації квартири, задовольнити
вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у
розмірі 82536,81 дол. США та 3500 грн., про що
свідчить копія відповідної постанови
серії ВП № 19722972, яка долучена до
матеріалів справи.

Із долученої до матеріалів справи
копії листа судом вбачається, що
відповідач звертався до третьої особи
ОСОБА_4 із вимогами щодо погашення
заборгованості: за кредитним договором
№ 014/08-2/69 від 20 березня 2007 року, яка
станом на 27 липня 2009 року склала 70593,09
дол. США.; за кредитним договором №
014/07-182/40 від 23 січня 2008 року, яка станом
на 27 липня 2009 року склала 75640,88 дол. США

Як вбачається судом із долучених до
матеріалів справи документів, а саме з
копій телеграм за НР 000/180301; НР 000/180201 від
27 травня 2010 року, третя особа ОСОБА_3
повідомив позивача та третю особу
ОСОБА_4 щодо вчинення виконавчого
напису щодо звернення стягнення на
квартиру, яка належите позивачу та
запропонував у десятиденний строк
ознайомитись із матеріалами справи.

Крім того судом встановлено, що
відповідач звернувшись до нотаріуса
ОСОБА_3 надав наступний розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 014/11-182/40 від 23 січня 2008 року, яка
станом на 21 травня 2010 року склала 82536,81
грн., що за курсом НБУ станом на 21 травня
2010 року склало 654161,99 грн.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за
кредитним договором бант або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та умов Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно стявляться (ст.. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.. 525 ЦК
України).

Згідно із ст.. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотеко держателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст.. 12 цього Закону. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно із
договором про задоволення вимог
іпотеко держателя.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст..ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року №1172 «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 03
березня 2004 року №20/5 (дійсною на момент
вчинення нотаріального напису).

Відповідно до ст.. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із ст.. 88 Закону України «Про
нотаріат» передбачено умови вчинення
виконавчих написів, а саме: нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Згідно з ч. 2 п. 283 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України визначено, що нотаріус вчиняє
виконавчий напис, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку (ч. 2
п. 284 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України).

Відповідно до п. 1 Переліку документів,
затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 р.
№1172, за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, для одержання виконавчого
напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої
угоди, що передбачає сплату грошових
сум, передачу або повернення майна, а
також право звернення стягнення на
заставлене майно; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Надсилаючи повідомлення про
виникнення заборгованості на адресу
боржника, банк зазначив, що станом на 10
грудня 2009року заборгованість за
кредитними договорами №014/08-2/69 від 20
березня 2007року у розмірі 78965, 03 грн.;
договором №014/07-182/40 від 23 січня 2008року в
розмірі 637818,79 грн. Виконавчий напис,
який був вчинений 09 червня 2010 року
задовольнив вимогу відповідача
№014/11-182/40 від 23 січня 2008 року, яка станом
на 21 травня 2010 року складала 82536,81 дол.
США.

Таким чином доводи апеляційної скарги
щодо порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права спростовуються вищевикладеними
обставинами.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
доведення того факту, що
заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем
не є безспірною, а виконавчий напис
щодо звернення стягнення на майно
відповідача є таким, що не підлягає
виконанню.

Суд першої інстанції повно та всебічно
встановив обставини справи, дослідив
надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку. Наведені в апеляційній
скарзі доводи не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення про скасування
оскаржуваного рішення. Рішення суду є
законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 18 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання чинності.

Судді: