Номер провадження № 22-ц/785/2398/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, у якому просив виселити його з
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати не
чинити йому перешкоди в користуванні
та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1. У
позовній заяві посилався на те, що є
власником квартири, відповідач - членом
родини колишнього власника, і у
теперішній час він перешкоджає йому
потрапити у квартиру, не дає можливості
користуватися нею.

Рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 11.12.2013 року
задоволено позов ОСОБА_3 Виселено
ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_3

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 27.05.2013 року,
ОСОБА_4 безоплатно передав у власність,
а ОСОБА_3 прийняв у дарунок належні
дарувальнику 347/1000 часток квартири
АДРЕСА_1, яка складається в цілому з
чотирьох житлових кімнат та підсобних
приміщень, загальною площею 118, 5 кв.м., в
тому числі житловою 67,2 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності за № 3957764
від 27.05.2013 року власником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3

З довідки - виписки із домової книги про
склад сім'ї та реєстрацію від 12.09.2013
року вбачається, що у зазначеній
квартирі зареєстрований лише ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

За життя ОСОБА_4 у спірну квартиру
вселився його син ОСОБА_2, який зараз
продовжує мешкати у цій квартирі, хоча
місцем його реєстрації є: АДРЕСА_2, що
підтверджується довідкою адресного
бюро від 17.10.2013 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що чинним
законодавством України не передбачено
перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

Такий висновок суду є відповідає
фактичним обставинам справи та вимогам
закону.

Відповідно до ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном і він
реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло
об'єктом права приватної власності.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Отже, чинним законодавством України не
передбачено перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

Виникнення права членів сім'ї власника
будинку на користування будинком та
обсяг цих прав залежить від виникнення
у власника будинку права власності на
цей будинок, а отже, припинення права
власності на будинок припиняє право
членів його сім'ї на користування цим
будинком.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги правильність висновків суду не
спростовують, оскільки на сьогоднішній
день єдиним власником вищезазначеної
квартири є ОСОБА_3, який має право
володіння, користування та
розпоряджання своїм житлом на власний
розсуд.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх
дій під час укладення договору
дарування від 27.05.2013 року не
приймаються до уваги, оскільки
предметом розгляду у цій справі не є
оспорення договору дарування.

Доводи апеляційної скарги про
неврахування судом того, що в іншому
провадженні оспорюється законність
договору дарування спірної квартири,
на правильність висновків суду не
впливають, оскільки на час вирішення
справи судом недійсність договору не
встановлена.

Щодо доводів скарги про незаконну
відмову у зупиненні провадження у
справі, про що судом першої інстанції
ухвалено ухвалу, то колегія суддів
виходить з того, що самостійно і окремо
від рішення суду вона не оскаржується.
Як довід неправильності вирішення
судом справи про виселення до
вирішення справи про визнання договору
дарування недійсним на правильність
висновку суду не впливає, оскільки сам
факт оспорення договору ще не свідчить
про те, що розгляд справи про виселення
унеможливлений, а підставою для
зупинення провадження може бути
об'єктивна неможливість розглянути
справу до вирішення іншої.

Крім того, у разі визнання недійсним
договору дарування спірної квартири,
ОСОБА_2 отримає право на перегляд
рішення в порядку Глави 4 Розділу У за
нововиявленими обставинами.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, а доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення -
залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 11 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: