У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Григоренко М.П.,
Ковальчук Н.М.

Секретар судових засідань Демчук
Ю.Ю.

З участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" на
рішення Сарненського районного суду
від 30 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк (далі по тексту ПАТ КБ)
„Приватбанк" звернулось до суду із
вказаними позовними вимогами.

Рішенням Сарненського районного
суду від 30 грудня 2013 року в задоволенні
вимог позивачу відмовлено за пропуском
строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник
позивача не погоджуючись з рішенням
суду вказує на його незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, через
недоведеність обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків обставинам справи.

Відповідно до укладеного договору
№ б/н від 21 грудня 2007

Справа №22ц/787/515/2014
Головуючий у 1-й інстанції Власик Н.М.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі
5000гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% річних, на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, підтверджується підписом у
заяві.

Згідно п. 9.12 умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк.

Відповідач не надавав своєчасно
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що має
відображення у розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином у порушення умов кредитного
договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК
України відповідач зобов"язання за
вказаним договором не виконав.

Доводив, що суд помилково
застосував встановлену Законом
позовну давність до правовідносин, що
склалися між сторонами та на підставі
п. 1 ч. 2 ст. 258 та ч. 4 ст. 267 ЦК України,
відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до п. 9.3 умов надання
банківських послуг передбачено, що
картрахунки відкриваються на
невизначений термін за виключеннями,
передбаченими п. п. 9.6, 9.7 цих умов.

Таким чином вважає, що сторони у
письмовій формі домовились про
збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору до -
встановивши строк дії договору, що
рівний строку дії картрахунку, що не
заборонено статтею 259 ЦК України.

Правовідносини боржника з банком
тривають по сьогоднішній день. Законом
або договором може бути передбачено, що
закінчення терміну дії договору тягне
за собою припинення зобов"язань сторін
за договором. Договір у якому відсутня
така умова, визнається чинним до
певного у ньому моменту закінчення
виконання сторонами зобов"язання.

У кредитному договорі така умова
відсутня.

Відповідно з цього випливає, що
дані правовідносини не припинялися,
тому що клієнт не виконав зобов"язання
перед банком. Таким чином, вважає, що
строк позовної давності не може бути
пропущений, так як правовідносини між
сторонами тривають до повного
погашення клієнтом кредиту.

Посилаючись на наведене, просив
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити у справі нове рішення про
задоволення вимог банку.

Колегія суддів заслухавши доводи
осіб, які беруть участь у справі і
з"явились в судове засідання у межах
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду дійшла висновку про її відхилення
з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007
року між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_2
було укладено б/н договір споживчого
кредиту, відповідно до умов якого
останній отримав кредит в розмірі
5000гривень зі сплатою відсотків за
користування коштами в розмірі 24%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом та з кінцевим терміном
повернення грошових коштів до 21 грудня
2008 року, що відповідає строку дії кртки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов"язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Із розрахунку наданої банком
заборгованості вбачається, що ОСОБА_2
порушував зобов"язання за кредитним
договором і станом на 29 вересня 2013 року
заборгував банку 39376,95гривень, яка
складається: із заборгованості за
кредитом у сумі 5000гривень,
заборгованості по процентам за
користуванням кредитом у сумі
19773,76гривень, заборгованості по комісії
за користування кредитом у сумі
12252гривні, а також штрафів у розмірі
фіксованої частини 500гривень та
процентної складової 1851,19гривень.

При цьому, судом першої інстанції
взято до уваги, що заборгованість за
кредитом виникла з 31 серпня 2008 року.

Згідно п. 12 умов договору, термін
його дії складає 12 місяців з моменту
підписання і може бути пролонгованим
автоматично на той же строк.

Статтею 256 ЦК України встановлено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Статтею 259 ЦК позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Суд не може прийняти до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що п.
9.3 умов договору кредиту передбачено,
що картрахунки відкриваються на
невизначений термін за виключеннями в
п.п. 9.6, 9.7 цих умов, а тому вони є
домовленістю про збільшення строку
позовної давності оскільки, вважає, що
такий договір має бути укладений у
письмовій формі окремо від зазначених
умов із вказівкою на строк його дії.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України „Про захист прав споживачів"
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5
встановлено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв"язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, відмовляючи в задоволенні
позову ПАТ КБ „Приватбанк", суд
обґрунтовано виходив із того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення до суду із
позовом про захист своїх порушених
прав.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.
ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" відхилити.

Рішення Сарненського районного
суду від 30 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею чинності.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
М.П.Григоренко

Н.М.Ковальчук