Справа № 512/754/13-ц
Провадження № 2/512/59/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
Савранський районний суд Одеської
області

в складі: головуючого - судді
Лепехи В.А.,

при секретарі
Шаповал Н.Г., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Саврань, Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області, Балтської
міжрайонної виконавчої дирекції
Одеського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Савранському районі Одеської області
про встановлення факту перебування у
трудових відносинах і визнання
нещасного випадку таким, що стався на
виробництві, зобов'язання внесення
запису в трудову книжку, та стягнення
страхових виплат, -

в с т а н о в и в:

До Савранського районного суду
Одеської області надійшов позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області, Балтської
міжрайонної виконавчої дирекції
Одеського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Савранському районі Одеської області
про встановлення факту перебування у
трудових відносинах і визнання
нещасного випадку таким, що стався на
виробництві, зобов'язання внесення
запису в трудову книжку, та стягнення
страхових виплат.

На обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначив, що він з травня
2007 року по 18.07.2007р. перебував з
підприємцем ОСОБА_2 у фактичних
трудових відносинах, працював
помічником комбайнера без оформлення
письмового трудового договору.
18.07.2007р. під час виконання ним трудових
обов'язків, а саме виконання робіт по
збиранню комбайном «Джон Дір»,
належним підприємцю ОСОБА_2, зернових
культур в СТОВ «Прогрес», с.Мшанець,
Старосинявського району, Хмельницької
області, з ОСОБА_1 стався нещасний
випадок, внаслідок якого він отримав
тяжкі тілесні ушкодження, що згідно
виписки з акта огляду МСЕК спричинили
йому 60% втрати працездатності. Вказані
обставини підтверджуються актом про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, по формі Н-1, а також актом
розслідування нещасного випадку, що
стався 18.07.2007р., по формі Н-5.

При зверненні позивача до
районного відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України з проханням про
надання матеріальної допомоги у
зв'язку з настанням нещасного випадку
йому було відмовлено з посиланням на
те, що підприємець ОСОБА_2 у цьому фонді
на обліку не перебуває, а також на те, що
між останнім і заявником на час, коли
стався цей нещасний випадок не було
укладено письмового трудового
договору.

05.05.2008р. державним інспектором
Котовського відділу промислової
безпеки і охорони праці складений
припис №1, яким встановлено ряд
порушень вимог законодавства про
охорону праці підприємцем ОСОБА_2 і
запропоновано провести розслідування
нещасного випадку, визнати нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом.

Внаслідок отриманих травм, що
отримані на виробництві, позивач в
період з 18.07.2007р.

по 31.07.2007р. знаходився на обстеженні та
лікуванні в реанімаційному та
нейрохірургічному відділенні
Хмельницької обласної лікарні. Після
проходження курсу лікування, рішенням
МСЕК від 05.11.2011р. позивачеві
встановлено 60% втрати професійної
працездатності і визнано інвалідом
другої групи безстроково.

ОСОБА_2 було складено акт №1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом по формі Н-1, який
затверджений головою комісії ОСОБА_2
17.06.2008р. та підписаний членами комісії,
тобто відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про
охорону праці» ОСОБА_2 було
організовано розслідування нещасного
випадку.

Котовським відділом промислової
безпеки та охорони праці ТУДГПН
складені ОСОБА_2 акти розслідування
визнанні такими, що не відповідають
вимогам Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві та був складений припис за
формою Н-9 з вимогою усунути недоліки в
актах Н-5 та Н-1.

З невідомих позивачеві причин
ОСОБА_2 зазначені вимоги припису
усунуто не було, у зв'язку з чим ОСОБА_1
позбавлений можливості отримати
страхові виплати та вирішити питання
про пенсійне забезпечення.

Встановлення факту перебування в
трудових відносинах та визнання
нещасного випадку таким, що пов'язаний
з виробництвом необхідно ОСОБА_1 для
виникнення права на отримання
страхових виплат та вирішення в
подальшому питання про пенсійне
забезпечення та внесення до загального
стажу роботи.

Позивач 19.02.2014р. в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги та вказував на те, що вирішення
заявлених вимог сприятиме реалізації
його прав щодо соціального
забезпечення. Просив суд задовольнити
його позовні вимоги, особливо ті, що
стосуються встановлення факту
перебування його в трудових відносинах
з підприємцем ОСОБА_2.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
адвокат ОСОБА_5 не визнала позовні
вимоги, заперечувала проти їх
задоволення.

Представник відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області - начальник
відділення Рибачук Т.М., в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмові заперечення проти позову в
яких не визнав позовні вимоги ОСОБА_1.

Представник відповідача
Балтської міжрайонної виконавчої
дирекції Одеського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності 19.02.2014р. в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи. Про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомив.

Представник третьої особи - УПФУ в
Савранському районі вирішення питання
щодо задоволення позовних вимог
поставив на розсуд суду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК
України, під час ухвалення судового
рішення суд вирішує, чи мали місце
обставини справи, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, які беруть участь у
справі.

Таким чином, суд, розглядаючи
цивільну справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно
оцінивши наявні у справі матеріали та
докази, прийнявши до уваги думки сторін
викладенні ними в процесі розгляду
справи, дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено.

Згідно положень ч.1 ст.24 Кодексу
законів про працю України, трудовий
договір укладається, як правило, в
письмовій формі. Додержання письмової
форми є обов'язковим: 1) при
організованому наборі працівників; 2)
при укладенні трудового договору про
роботу в районах з особливими
природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я; 3) при
укладенні контракту; 4) у випадках, коли
працівник наполягає на укладенні
трудового договору у письмовій формі; 5)
при укладенні трудового договору з
неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з
фізичною особою; 7) в інших випадках,
передбачених законодавством України.

Отже, за змістом п.6 ч.1 ст.24 КЗпП
України трудовий договір має
обов'язково укладатись у письмовій
формі у випадку укладення трудового
договору між працівником та фізичною
особою. В даному випадку, трудовий
договір було укладено між працівником
ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_2.

Відповідно до ч.3 ст.24 цього
кодексу, укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Проте, трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказу чи
розпорядження не було видано, але
працівника фактично було допущено до
роботи (ч.4 ст.24 КЗпП України).

Крім того, факт перебування
ОСОБА_1 в трудових відносинах з ФОП
ОСОБА_2 визнавався самим ОСОБА_2 під час
розгляду відносно нього кримінальної
справи за ч. 1 ст. 172 КК України,
провадження по якій закрито з
нереабілітуючих підстав (а. с. 7).

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1 дійсно з травня 2007
року і по 18.07.2007р. перебував з
підприємцем ОСОБА_2 у трудових
відносинах, оскільки ОСОБА_1 у травні 2007
року був фактично допущений
підприємцем ОСОБА_2 до роботи
помічником комбайнера, виконував дану
роботу до 18.07.2007р. та отримував за неї
від останнього заробітну плату (а. с. 19).

Враховуючи наведене, а також те,
що законом не визначено іншого, крім
судового порядку встановлення факту
перебування в трудових відносинах,
вимоги позивача в частині встановлення
факту перебування ним з підприємцем
ОСОБА_2 в зазначений період в трудових
відносинах є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.2 ст.256
ЦПК України та роз'яснень, що містяться
в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду
від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику у
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», справи про
встановлення фактів, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, розглядаються в судовому порядку,
якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

За змістом ст.22 Закону України від
14.10.1992р. № 2694-XII «Про охорону праці»,
п.п.10, 13, 38 Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
КМУ №1112 від 25.08.2004р. (яка була чинною на
час складання акту №1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, на
потерпілого ОСОБА_1, затвердженого
підприємцем ОСОБА_2 17.06.2008р.)
роботодавець повинен організовувати
розслідування нещасного випадку, для
чого зобов'язаний негайно своїм
наказом утворити комісію з
розслідування нещасного випадку.
Зазначена комісія зобов'язана
з'ясувати обставини і причини
нещасного випадку, визначити, чи
пов'язаний цей випадок з виробництвом,
та скласти акт розслідування нещасного
випадку за відповідною формою. У
судовому порядку факт нещасного
випадку встановлюється лише у разі
ліквідації підприємства-роботодавця
(ч.2 п. 26 цього Порядку).

Отже, законом визначено порядок
установлення факту нещасного випадку
на виробництві.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що про нещасний випадок,
який стався з ОСОБА_1 18.07.2007р. на полі
СТОВ «Прогрес», с.Мшанець,
Старосинявського району, Хмельницької
області, був складений акт №1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом по формі Н-1, який
затверджений головою комісії
-керівником підприємцем ОСОБА_2 17.06.2008р.
та підписаний членами комісії в складі
головного спеціаліста з питань охорони
праці та атестації робочих місць УПСЗН
Савранської РДА Бершадським О.С. і
представника трудового колективу
підприємця ОСОБА_2 ОСОБА_8, тобто
відповідно до вимог ст.22 Закону України
«Про охорону праці»підприємцем ОСОБА_2
було організовано розслідування
даного нещасного випадку. Незгоди
потерпілого із змістом актів про
нещасний випадок на виробництві за
формою Н-1 і Н-5 станом на день розгляду
даної справи не має.

Таким чином, вимога про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві не підлягає
задоволенню.

Вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання
ОСОБА_2 внести запис в трудову книжку
позивача і зарахувати до загального
стажу час його перебування в трудових
відносинах з ФОП і втрати 60%
працездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві не підлягає
задоволенню з тих підстав, що зазначені
вимоги дублюють вимогу про
встановлення факту перебування в
трудових відносинах позивача з ФОП
ОСОБА_2 і є лише її похідними.

Вимога ОСОБА_1 про стягнення на
його користь страхових виплат у
вигляді 60% середньомісячної заробітної
плати за період з 18.07.2007р. по 05.11.2008р.
позивачем під час судового розгляду
справи не доведена. Суд вважає, що
звернення ОСОБА_1 із зазначеною вимогою
є передчасним, оскільки позивачем не
надано суду доказів, що відмови
нарахування та виплати зазначених
страхових виплат Балтською
міжрайонною виконавчою дирекцією
Одеського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Позивач відповідно до пункту 2 ч. 1
ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільняється
від сплати судового збору при
зверненні до суду з позовом.

З урахуванням того, що
задоволенню підлягає вимога щодо
визнання факту перебування позивача у
трудових відносинах з відповідачем
ОСОБА_2, суд вважає, що з ОСОБА_2
необхідно стягнути на користь держави
суму судового збору, що підлягає сплаті
при зверненні до суду з позовом
відповідної категорії.

На підставі викладеного,
керуючись п.п.10, 13, 38 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою КМУ №1112 від
25.08.2004р., ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», ст.
22 ЗУ «Про охорону праці», ст. 24 КЗпП
України, статтями 10, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК
України, -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області, Балтської
міжрайонної виконавчої дирекції
Одеського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Савранському районі Одеської області
про встановлення факту перебування у
трудових відносинах і визнання
нещасного випадку таким, що стався на
виробництві, зобов'язання внесення
запису в трудову книжку, та стягнення
страхових виплат - задовольнити
частково.

2. Встановити факт перебування в
трудових відносинах ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Концеба,
Савранського району, Одеської

області, паспорт серії НОМЕР_2, виданий
Савранським РВ УМВС України в Одеській
області 12.03.1996р., який зареєстрований і
проживає в АДРЕСА_1, як помічника
комбайнера з травня 2007 року по 18 липня
2007 року з фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_2, який проживає за адресою
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_3, місце проведення
державної реєстрації -Савранська
районна державна адміністрація
Одеської області, дата проведення
державної реєстрації - 14.05.1997р..

3. В іншій частині позову
відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2, який
проживає за адресою АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий
збір в розмірі 243,60 грн.. Стягнення
проводити розрахунковий № 0411,
КЕКД 22030001, МФО 828011, отримувач УДКСУ в
Савранському районі, банк ГУДКСУ в
Одеській області, .
Призначення платежу: судовий збір у
справах про за позовною заявою
немайнового характеру.

5. Інших відповідачів від сплати
судового збору звільнити.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до Савранського
районного суду Одеської області.

Особи які приймали участь в
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при оголошенні рішення мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
копій судового рішення.

Суддя
В.А. Лепеха