Номер провадження 22-ц/775/3162/2014
Головуючий у 1 інстанції : Алтухова О.С.
25 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 24 лютого 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору довічного утримання дійсним
та визнання права власності,

В
С Т А Н О В И В :

Рішенням Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 24 лютого
2014 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору довічного утримання дійсним
та визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
відмовити позивачу у задоволенні
позову, оскільки судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що договір було підписано
обома сторонами, на підтвердження
виконання його умов були надані
відповідні платіжні документи,
квитанції про оплату комунальних
послуг за квартиру, в який проживала
ОСОБА_3 за 2009-2010 роки, необґрунтовано
було відмовлено у клопотанні про
виклик свідків. Не враховано, що
договір довічного утримання був
повністю виконаний, але ОСОБА_3
ухилилася від його нотаріального
посвідчення та 01.03.2012 року на підставі
виданої довіреності подарувала спірну
квартиру ОСОБА_4.

В судовому засіданні
апеляційного суду позивач та його
представник підтримали доводи
апеляційної скарги і просили її
задовольнити.

Представник відповідача
заперечував проти доводів апеляційної
скарги і просив рішення суду залишити
без змін.

Позивач в судове засідання не
з»явився, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення позивача та представників
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу позивача слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору довічного утримання дійсним
та визнання права власності, суд першої
інстанції виходив з того, ОСОБА_3 на
праві власності належала квартира
АДРЕСА_2. 07.02.2003 року між нею та
позивачем ОСОБА_1 у простій письмовій
формі було укладено договір довічного
утримання, за яким ОСОБА_3 передає
ОСОБА_1 у власність вказану квартиру
після своєї смерті, а останній
зобов»язується забезпечити її
довічним утриманням. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 померла. Однак, оскільки
зазначений договір нотаріально не
посвідчений, то підстав для визнання
його дійсним не має, а відповідно не має
підстав для визнання права власності
на спірну квартиру за позивачем.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність вимог позивача.

Так, виникли між сторонами
правовідносини регулюються ЦК України
в редакції 1963 року.

Відповідно до ст..425 ЦК
України (1963 року) за договором
довічного утримання одна сторона, що є
непрацездатною особою за віком або за
станом здоров»я (відчужував), передає у
власність другій стороні (набувачеві
майна) будинок або частину його, взамін
чого набувач зобов»язується надавати
відчужувачеві довічно матеріальне
забезпечення в натурі у вигляді житла,
харчування, догляду і необхідної
допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.426 ЦК
України (в редакції 1963 року) договір
довічного утримання повинен бути
нотаріально посвідчений (ст..47 цього
Кодексу).

З матеріалів справи
вбачається, що 07.02.2003 року між ОСОБА_3 та
позивачем ОСОБА_1 у простій письмовій
формі було укладено договір довічного
утримання, за яким ОСОБА_3 передає
ОСОБА_1 у власність вказану квартиру, а
останній зобов»язується забезпечити
її довічним утриманням.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3
померла.

Відповідно до ст..45 ЦК України
(1963 року) недодержання форми угоди, якої
вимагає закон, тягне за собою
недійсність угоди лише у разі, якщо
такий наслідок прямо зазначено в
законі.

Відповідно до ст..47 ЦК
України нотаріальне посвідчення угод
обов»язкове лише у випадках,
зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за
собою недійсність угоди з наслідками,
передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю
або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а
друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Проте, позивачем не надано
суду беззаперечних, переконливих
доказів того, що з його боку на протязі
всього часу виконувалися умови
договору довічного утримання і що саме
ОСОБА_3 на протязі 9 років ухилялася від
нотаріального посвідчення договору.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що вимоги позивача про
визнання спірного договору довічного
утримання дійсним суперечать вимогам
закону тому підстав для задоволення
його позову в повному обсязі не має.

Рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування чи
зміни не має.

Доводи апеляційної скарги
позивача про те, що він оплачував
квартплату у період 2009-2010 роки за
квартиру ОСОБА_3 не є доказами
належного виконання умов договору
довічного утримання.

Інші доводи апеляційної
скарги позивача також не впливають на
правильність висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст..ст.307, 308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 24 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту проголошення.

Судді