АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1585/14
Головуючий 1-ої інст.:
Справа № 639/7396/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Маміної О.В.

суддів - Борової С.А., Крилової Т.Г.

при секретарі - Шрамко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 09 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики; зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору позики,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним позовом. В
обґрунтування вимог зазначав, що 03.07.2013
р. між ним та відповідачем ОСОБА_1
укладено усний договір позики, на
виконання умов якого він передів
відповідачу 136 000 грн. строком до 04.08.2013
року, що підтверджується власноручною
розпискою останнього. Грошові кошти
ОСОБА_1 не повернув. Просив стягнути з
відповідач на його користь 136 000 грн.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_2, в якому зазначав, що договір
позики був безгрошовим, а розписку він
написав під випливом фізичного
примусу. Просив визнати договір позики
від 03.07.2013 року недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 09 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 136 000, 00 грн. та
судові витрати. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції від 09
січня 2014 року скасувати, його позовні
вимоги задовольнити, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що дійсно ОСОБА_1,
взяв у ОСОБА_2 в борг 136 000 грн. Вказані
кошти зобов'язався повернути 04 серпня
2013 року. Зобов'язання на даний час не
виконано.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строку та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За змістом положень ч. 1 ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Факт невиконання зобов'язання
підтверджується наявністю у ОСОБА_2
оригіналу власноручної розписки
ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 в зустрічному позові
та апеляційній скарзі на те, що
розписка була написана ним під
примусом, не підтверджуються належними
та допустимими доказами.

Вказана розписка містить всі необхідні
дані для встановлення наявності
боргових зобов'язань відповідача, як то
суми боргу, дати повернення боргу та
дати складення розписки. Також містить
особистий підпис ОСОБА_1, про що
останній не заперечує.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про доведеність факту та
розміру заборгованості відповідає
вимогам закону та обставинам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
ухвалене з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 09 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -