АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

27 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м.Києві Тертичної
ВітиВолодимирівни по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«БанкФінанси та Кредит» в особі філії
«Центральне регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит» -
Москаленко ОлениСергіївни на ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 17 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

у вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з скаргою, в якій просила визнати
дії державного виконавця Тертичної
В.А. щодо примусового звернення
стягнення на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 неправомірними та зобов'язати
повернути виконавчий лист.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року скаргу
задоволено частково - визнано дії
головного державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м.Києві Тертичної В.В.
неправомірними, в іншій частині вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
представник стягувача ПАТ «Банк
Фінанси та Кредит» подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
та постановити нову, якою відмовити в
задоволенні скарги в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 09 липня 2009
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 28 липня
2011 року, на користь ПАТ «Банк Фінанси та
Кредит» було стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість у
розмірі 2 175 948 грн. 84 коп. На підставі
зазначеного рішення Голосіївським
районним судом м.Києва 09 липня 2012 року
видано виконавчий лист.

30 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_1
звернулась до суду з скаргою на дії
державного виконавця, в обґрунтування
якої зазначала, що в ході проведення
виконавчих дій головним державним
виконавцем Тертичною В.А. були вчинені
дії щодо звернення стягнення на
АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, за
відсутності відповідного рішення щодо
зняття заборони відчуження предмету
іпотеки та просила визнати такі дії
незаконними та повернути виконавчий
документ стягувачу.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року скаргу
задоволено частково - визнано дії
головного державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м.Києві Тертичної В.В.
неправомірними, в іншій частині вимог -
відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу, суд
виходив з того, що державним виконавцем
Тертичною В.А. було порушено положення
Закону України «Про іпотеку» та Закону
України «Про виконавче провадження».

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
серпня 2012 року державним виконавцем
Тертичною В.В. було складено акт опису й
арешту майна боржника ОСОБА_1 у межах
суми звернення стягнення, а саме
АДРЕСА_1 та вчинено дії щодо здійснення
оцінки зазначеного майна.

В своїй апеляційній скарзі представник
стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»
посилався на те, що виконання
забезпеченого іпотекою зобов'язання
може відбутися як за рішенням суду
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, так і за рішенням суду шляхом
стягнення коштів з боржника та
зазначав, що накладення арешту на все
нерухоме майно боржника в межах суми
звернення стягнення заборгованості, в
тому числі й іпотечного майна, є прямим
обов'язком державного виконавця при
вчинення дій, спрямованих на виконання
судового рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.
Згідно положень Закону України «Про
виконавчу службу» завдання державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав і
законним інтересів фізичних і
юридичних осіб. Статтею 11 даного закону
передбачено право державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
арешт на майно боржника,

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції при
постановленні ухвали, квартиру АДРЕСА_1
було передано в іпотеку ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», як забезпечення
зобов'язання за кредитним договором,
заборгованість за яким було стягнуто
рішенням суду.

Статтею 53 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Згідно наявного в матеріалах справи
висновку про незалежну оцінку майна,
вартість квартири, на яку державним
виконавцем було накладено арешт,
складає 565 000 грн., що менше суми боргу
більше ніж в три рази. Крім того, в
матеріалах справи відсутні докази
того, що з моменту ухвалення рішення
про стягнення заборгованості
відповідачами було вчинено дії,
спрямовані на виконання рішення суду
або у відповідності до положень Закону
України «Про виконавче провадження»
запропоновано ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення.

В даному випадку державним виконавцем
Тертичною В.В. було здійснено заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, судом першої інстанції
було неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
а тому ухвалу слід скасувати та
постановити нову - про відмову у
задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» - Москаленко
ОлениСергіївни задовольнити. Ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 17 лютого 2014 року скасувати та
постановити нову, якою в задоволенні
скарги ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м.Києві Тертичної Віти
Володимирівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5007/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Колдіна О.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.