Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення неустойки по
заборгованості по аліментах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
рішення Рівненського міського суду від
11 липня 2005 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання
дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3
частини заробітку (доходу), але не менше
одного неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян щомісячно, починаючи
з 04 лютого 2005 року і до досягнення
дітьми повноліття. З січня 2007 року
відповідач ОСОБА_2 належним чином не
сплачує аліменти на утримання дітей, у
зв'язку з чим за період з 01 січня 2007 року
по 25 січня 2013 року виникла
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 12 573,47 грн.. 18 лютого 2013 року
відповідачем сплачено частину боргу у
розмірі 11 600 грн.

ОСОБА_1, покликаючись, що
заборгованість по сплаті аліментів
виникла з вини відповідача, тому
відповідно до ст. 196 СК України вважає,
що останній зобов'язаний сплатити
неустойку (пеню) за весь час
прострочення.

Остаточно ОСОБА_1, уточнивши позовні
вимоги, просила стягнути пеню, яка
виникла через заборгованість по сплаті
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 березня 2007
року
________________________________________________________________________
_____________________

Провадження № 22ц-787/597/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Харечко С.П.

Доповідач : Демянчук С.В.

по 01 січня 2013 року в сумі 54 009,28 грн..

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В результаті апеляційного розгляду
справи дане рішення було скасовано та
ухвалено нове про задоволення позовних
вимог, яке в подальшому було скасовано,
а справу направлено на новий
апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі на рішення суду
першої інстанції ОСОБА_1 вказує, що з
рішенням суду першої інстанції не
погоджується. Вважає, що воно є
незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що судом першої інстанції не
враховано того, що ОСОБА_2 отримував
пенсію з березня 2007 року. Він,
відповідно до ст. 11-1 в редакції Закону
„Про виконавче провадження", яка діяла
на момент відкриття виконавчого
провадження, як боржник, зобов'язаний
надати достовірні відомості
державному виконавцю про свої доходи
та майно. Крім того, відповідач не довів
відсутності його вини у виникненні
заборгованості по сплаті аліментів.

Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1, її
представник, підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надали пояснення в
межах її доводів.

ОСОБА_2, його представник, заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги,
покликалися на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, а судом не
встановлено доказів того, що
заборгованість по сплаті по аліментах
виникла з вини ОСОБА_2

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що рішенням
Рівненського міського суду від 11 липня
2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.; ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини
заробітку (доходу), але не менше одного
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян щомісячно, починаючи з 04
лютого 2005 року і до досягнення дітьми
повноліття.

27 грудня 2005 року на виконання вказаного
судового рішення було видано
виконавчий лист ( а.с. 8-9).

Відповідно до розпорядження
державного виконавця від 15 січня 2007
року за № 27-72 ОСОБА_2 та головному
бухгалтеру ТОВ „Спілка", де працює
відповідач, було надіслано виконавчий
лист № 2-823 від 11 липня 2005 року та було
запропоновано утримувати
заборгованість по аліментах та поточні
платежі по аліментах. (а.с. 34).

Також, як встановлено колегією суддів,
відповідач, починаючи з березня 2007 року
отримував пенсію та про вказані доходи
не повідомив державного виконавця і не
сплачував із них аліменти у розмірі 1/3
частини з березня 2007 року по вересень
2007 року та у розмірі 1/6 частини з
вересня 2007 року по січень 2013 року ( а.с.
38).

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України
встановлено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
„Про застосування судом окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" передбачено, що
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК
України, настає лише за наявності вини
цієї особи, на платника аліментів не
можна покладати таку відповідальність,
якщо заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Згідно з розрахунком державного
виконавця, розмір нарахованої ним пені
у зв'язку із цим за період з березня 2007
року по січень 2013 року, що підлягає до
стягнення з ОСОБА_2, становить 54 008, 36
грн. ( а.с. 33) . Неустойка (пеня) за
вказаний час вираховується таким
чином:

за 2007 рік: березень - 0,92 грн. (один
відсоток від суми щомісячного розміру
аліментів)*2133 дні = 1962,36 грн., квітень -
0,92 грн.* 2103 дні = 1934,76 грн., травень - 0,92
грн.* 2072 дні = 1906,24 грн., червень - 0,92 грн.*
2042 дні = 1878,64 грн., липень - 0,92 грн.* 2010
днів = 1849,20 грн., серпень - 0,92 грн.* 1980 днів
= 1821,60 грн., вересень - 0,46 грн.* 1950 днів =
897,00 грн., жовтень - 0,47 грн. * 1919 днів = 901,93
грн., листопад 0,47 грн. * 1889 днів = 887,83 грн.,
грудень - 0,47 грн. * 1858 днів = 873,26 грн., а
всього заборгованість за 2007 рік
становить 14912,82 грн..

за 2008 рік: січень - 0,47 грн. (один відсоток
від суми щомісячного розміру
аліментів)* 1827 днів = 858,69 грн., лютий - 0,47
грн. * 1798 днів = 845,06 грн., березень - 0,47
грн. * 1767 днів = 830,49 грн., а всього
заборгованість за 2008 рік становить 2534,24
грн..

за 2009 рік: березень - 0,81 грн. (один
відсоток від суми щомісячного розміру
аліментів)* 1402 дні = 1135,62 грн., квітень -
0,90 грн.* 1372 дні = 1234,80 грн., травень - 0,90
грн.* 1341 день = 1206,90 грн., червень - 0,90 грн.*
1311 днів = 1179,90 грн., липень - 0,90 грн.* 1280
днів = 1152,00 грн., серпень - 0,90 грн.* 1249 днів
= 1124,10 грн., вересень - 0,90 грн.* 1219 днів =
1097,10 грн., жовтень - 0,90 грн. * 1188 днів = 1069,20
грн., листопад 0,90 грн. * 1158 днів = 1042,20
грн., грудень - 1,00 грн. * 1127 днів = 1127,00
грн., а всього заборгованість за 2009 рік
становить 11368,82 грн..

за 2010 рік: січень - 1,00 грн. (один відсоток
від суми щомісячного розміру
аліментів)* 1096 днів = 1096,00 грн., лютий - 1,00
грн. * 1068 днів = 1068,00 грн., березень - 1,00
грн.* 1037 днів = 1037,00 грн., квітень - 1,00 грн.*
1007 днів = 1007,00 грн., травень - 1,48 грн.* 976
днів = 1444,48 грн., червень - 1,50 грн.* 946 днів
= 1419,00 грн., липень - 1,18 грн.* 915 днів = 1079,70
грн., серпень - 1,18 грн.* 884 дні = 1043,12 грн.,
вересень - 1,18 грн.* 854 дні = 1007,72 грн.,
жовтень - 1,20 грн. * 823 дні = 987,60 грн.,
листопад 1,20 грн. * 793 дні = 951,60 грн.,
грудень - 1,22 грн. * 762 дні = 929,64 грн., а
всього заборгованість за 2010 рік
становить 13070,86 грн..

за 2011 рік: січень - 1,25 грн. (один відсоток
від суми щомісячного розміру
аліментів)* 731 день = 913,75 грн., лютий - 1,25
грн. * 703 дні = 878,75 грн., березень - 1,25 грн.*
672 дні = 840,00 грн., квітень - 1,27 грн.* 642 дні =
815,34 грн., травень - 1,27 грн.* 611 днів = 775,97
грн., червень - 1,27 грн.* 581 день = 737,87 грн.,
липень - 1,27 грн.* 550 днів = 698,50 грн.,
серпень - 1,27 грн.* 519 днів = 659,13 грн.,
вересень - 1,27 грн.* 489 днів = 621,03 грн.,
жовтень - 1,30 грн. * 458 днів = 595,40 грн.,
листопад 1,30 грн. * 428 днів = 556,40 грн.,
грудень - 1,33 грн. * 397 днів = 528,01 грн., а
всього заборгованість за 2011 рік
становить 8620,15 грн..

за 2012 рік: січень - 1,37 грн. (один відсоток
від суми щомісячного розміру
аліментів)* 366 днів = 501,42 грн., лютий - 1,37
грн. * 337 днів = 461,69 грн., березень - 1,37
грн.* 306 днів = 419,22 грн., квітень - 1,39 грн.*
276 днів = 383,64 грн., травень - 1,56 грн.* 245
днів = 382,20 грн., червень - 1,56 грн.* 215 днів =
335,40 грн., липень - 1,57 грн.* 184 дні = 288,88
грн., серпень - 1,57 грн.* 153 дні = 240,21 грн.,
вересень - 1,57 грн.* 123 дні = 193,11 грн.,
жовтень - 1,59 грн. * 92 дні = 146,28 грн.,
листопад 1,59 грн. * 62 дні = 98,58 грн.,
грудень - 1,64 грн. * 31 день = 50,84 грн., а
всього заборгованість за 2012 рік
становить 3501,47 грн..

Погоджуючись з зазначеним розрахунком,
колегія суддів виходить з того, що він
зроблений з урахування положень
Сімейного Кодексу України, відповідно
до якого аліменти призначаються і
виплачуються /стягуються/ щомісячно,
тому за змістом ст. 196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів. При
цьому сума заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці не
додається за наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості. При
цьому пеня нараховується не з часу
фактичного ухилення від утримання і не
з часу подання позовної заяви про
стягнення аліментів чи з часу набрання
рішенням суду законної сили про
стягнення аліментів законної сили, а з
часу невиконання рішення суду.

Таким чином, встановивши, що має місце
заборгованість по сплаті аліментів
щомісячно, виходячи з наявності вини
боржника по несвоєчасній сплаті
щомісячного розміру аліментів на
утримання дитини, колегія суддів
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та доведеними, а наданий розрахунок
зроблено відповідно до вищезазначених
рекомендацій Верховного Суду України.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи відповідача та його
представника про безпідставність
доводів позивачки, вказуючи, що при
перегляді рішення апеляційного суду,
яке є скасованим, ними надавалася
довідка про відсутність
заборгованості за аліментними
зобов'язаннями відповідача перед
позивачкою /а.с. 80, 81, 82./, тому підстав
для стягнення пені немає.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст.60
ЦПК/ покладено на сторони.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України
доказами вважаються будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказі, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, відповідач мав надати суду
належні та допустимі докази в
підтвердження відсутності
заборгованості по його аліментних
зобов'язаннях перед позивачкою
щомісячно, розпочинаючи з 01 березня 2007
року по 01 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Колегія суддів критично відноситься до
тверджень відповідача про відсутність
підстав для стягнення пені, оскільки
покладений в основу даного рішення
розрахунок не є спростованим.
Покликання ОСОБА_2 про те, що відповідно
до поданого державним виконавцем 18
жовтня 2013 року розрахунку
заборгованості по аліментах станом на
01 жовтня 2013 року, така заборгованість
відсутня, не є належним та достатнім
доказом, який би повно та беззаперечно
підтверджував відсутність
встановленої рішенням щомісячної
заборгованості, наведеної в розрахунку
як позивачки, так і державного
виконавця.

Не ґрунтуються на належних та
достатніх доказах і заперечення
відповідача про те, що він не отримував
пенсію з березня по жовтень 2007 року.
Так, відповідач про підтвердження
таких обставин покликається лише на
розрахунок державного виконавця
зробленого з жовтня 2007 року. /а.с. 80, 81,
82./ Однак в цьому розрахунку взагалі
відсутні відомості про сплату та
необхідний розмір сплачуваних
аліментів до жовтня 2007 року. Окрім того,
цей розрахунок
не узгоджується з зазначеними
вимогами для визначення пені, оскільки
не містить повної та належної для
цього інформації.

На пропозицію апеляційного суду надати
відповідачу докази в підтвердження
доводів про неотримання ним пенсії в
період з березня по жовтень 2007 року,
ОСОБА_2 та його представник вказали
лише на вказаний вище розрахунок /а.с. 80,
81, 82./, зазначивши на відсутність інших
доказів, в тому числі і з Пенсійного
фонду про неотримання пенсії.

Не є спростованими при цьому і доводи
відповідача про відсутність його вини
в несплаті аліментів з пенсії,
оскільки відповідно до ст. 11-1 в
редакції Закону „Про виконавче
провадження", яка діяла на момент
відкриття виконавчого провадження,
відповідач, як боржник, зобов'язаний
надати достовірні відомості
державному виконавцю про свої доходи
та майно, такі докази суду не надано.

Колегія суддів відхиляє і доводи
ОСОБА_2 про неврахування його
матеріального стану для зменшення
пені. Так на момент сплати аліментів з
пенсії, він був інвалідом третьої
групи, тобто працездатним, є працюючим,
та матеріально забезпеченим
/відповідно до наявної довідки від 28
грудня 2012 року має у власності дев'ять
автомобілів. / а.с. 118/.

Таким чином, будь-яких доказів,
заслуговуючих на увагу, які є належними
і допустимими та достатніми, та які
спростовують висновки апеляційного
суду, не надано.

За таких обставин рішення суду першої
інстанці не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК
України є підставою для його
скасування і ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) по заборгованості по
аліментах - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
неустойку (пеню) за прострочення ним
сплати аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 01 березня
2007 року по 01 січня 2013 року у сумі 54 008
(п'ятдесят чотири тисячі вісім) грн. 36
коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовій збір в розмірі 270 грн. 05 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет