АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2769/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Справа № 2-175/2807/13
Доповідач - Гайдук В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Свистунової О.В.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Новоолександрівської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_2, про
встановлення факту сумісного
проживання та визнання права власності
в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, зазначаючи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3,
після смерті якої відкрилась спадщина
на земельну ділянку. Іншим спадкоємцем
після смерті ОСОБА_3 є відповідач
ОСОБА_1, брат позивача. У встановлений
строк спадкоємці із заявами про
прийняття спадщини не звертались. У
травні 2013 року позивач звернувся до
нотаріуса з приводу отримання
свідоцтва про прийняття спадщини,
проте йому було відмовлено у його
видачі, тому ОСОБА_1 просив суд
встановити факт його постійного
проживання з померлою ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за законом на земельну ділянку площею
4,500 га, яка розташована на території
Новоолександрівської сільської ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області (а.с. 3-6).

Заочним рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено (а.с. 54-56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на неповне з'ясування
судом обставин у справі, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування з
прийняттям нового про задоволення
позовних вимог (а.с. 60-62).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів факт спільного
проживання зі спадкодавцем на день її
смерті, а також наявність чи
відсутність спору з іншими
спадкоємцями.

Однак погодитись з такими висновками
суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
матері позивача - ОСОБА_3, належить
земельна ділянка, площею 4,500 га, яка
розташована на території
Новоолександрівської сільської ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 101691,
виданого на підставі рішення
Новоолександрівської сільської ради «
14/23 від 26 червня 2000 року (а.с. 9, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 11).

У травні 2013 року позивач звернувся до
державного нотаріуса
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
отримання спадщини після смерті
матері, однак, постановою від 31 травня
2013 року йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_3 в зв'язку з тим, що
відсутній факт прийняття спадщини:
спадкоємець не подав заяву про
прийняття спадщини протягом шести
місяців з дня смерті спадкодавиці, а
також фактично не прийняв спадщину, так
як не проживав та не був зареєстрований
разом з померлою за однією адресою на
день її смерті (а.с. 13).

Між тим, відповідно до довідки ЖБК « 140
«Молния» м.Дніпропетровська від 26.03.2007
року № 76, вбачається , що ОСОБА_3 на день
своєї смерті була зареєстрована та
проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із
позивачем, який відповідно до
свідоцтва про народження є сином
ОСОБА_3 (а.с.9,18). Даний факт
підтверджується також і копією
паспорту померлої, де зазначено, що
вона була зареєстрована за вказаною
вище адресою з 19 листопада 2005 року (а.с.
63).

Згідно ст.ст. 1217, 1218 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього кодексу, він
не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268
ЦК України).

У повідомлені Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори на адресу суду
зазначено, що після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа
не відкривалася.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів, вважає, що позивачем надано
достатньо доказів на підтвердження
факту його постійного проживання з
ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за
однією адресою та наявність у нього, як
спадкоємця першої черги, права на
спадкування майна померлої.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції ухвалене при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, неправильному
застосуванні норм матеріального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 23
січня 2014 року - скасувати та прийняти
нове.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 на день її
смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку
площею 4.500 гектара, що розташована на
території Новоолександрівської
сільської ради Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області та
яка належала померлій на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ДП № 101691
виданого 10 квітня 2001 року та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів про право приватної
власності на землю за № 417.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: