Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/84/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.03.2014 Заводський
районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді
Разумовської О. Г.,

при секретарі
Прокопенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Третя
Миколаївська державна нотаріальна
контора, про усунення від права на
спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа - Третя
Миколаївська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності у
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

27. 11. 2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа - Третя
Миколаївська державна нотаріальна
контора, про усунення від права на
спадкування у порядку спадкування за
законом (за правом представлення),
мотивуючи наступним.

В позові ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати - ОСОБА_3, після смерті
якої відкрилася спадщина у вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1. Ще до смерті
ОСОБА_3 помер її син ОСОБА_4 (брат
позивачки та батько відповідача
ОСОБА_2). Відповідач ОСОБА_2 є
спадкоємцем за законом після смерті
ОСОБА_3 за правом представлення після
смерті ОСОБА_4

Позивач зазначає, що її матір ОСОБА_3 в
силу свого віку та тяжких хвороб
перебувала у безпорадному стані, була
постільно лежачою хворою, потребувала
стороннього догляду, була неспроможна
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу фізично та матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя у, і позивач весь час була змушена
здійснювати за нею догляд та
утримувати її. При цьому позивач сама є
пенсіонером, інвалідом 1 групи, тяжко
хворіє, перенесла тяжкі операції.
Позивач за мірою своїх сил та
можливостей допомагала матері,
доглядаючи за нею, купуючи ліки, харчі,
одяг, утримувала її, а після смерті
організовувала та оплачувала
поховання спадкодавиці. Позивач
стверджує, що вона неодноразово
прохала відповідача допомогти з
утриманням його баби, на що він
постійно ухилявся від цього.

При зверненні до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини їй стало відомо, що
з такою заявою звернувся і відповідач.
Позивач вважає, що відповідач не має
права на спадкування та підлягає
усуненню від права на спадкування. За
вказаних обставин позивач звернулася
до суду.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
обставини, викладені в позові,
підтвердили, просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник,
позовні вимоги не визнали, проти
задоволення позовних вимог
заперечували, вважаючи їх
безпідставними з посиланням на те, що
відповідач надавав посильну допомогу
спадкодавці і не ухилявся від її
надання, вважають, що спадкодавиця і
сама мала можливість здійснювати
догляд за собою, а її пенсії було
достатньо для належного утримання. За
вказаних обставин відповідач пред'явив
і зустрічний позов до ОСОБА_1, третя
особа - Третя Миколаївська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності у порядку спадкування
за законом.

Представник третьої особи Третьої
Миколаївської державної нотаріальної
контори Миколаївської області до
судового засідання не з'явився, суду
надав заяву про слухання справи за його
відсутності. Заперечень проти позову
суду не надавав. Також надав суду копію
спадкової справи, заведеної після
смерті ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення сторін та
їхніх представників, пояснення свідків
у справі, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачки - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим 18. 06. 2013 Міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції.

У ОСОБА_3 було двоє дітей: позивач та
брат позивача - ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3,
виданим 17. 10. 2013 Міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського міського
управління юстиції.

Померлій ОСОБА_3 на праві приватної
власності на підставі договору
дарування від 06. 06. 1974 належало нерухоме
майно - домоволодіння АДРЕСА_1, де
спадкодавиця проживала до смерті.

Після її смерті відкрилася спадщина,
зокрема й на вказане майно.

На день смерті спадкодавиці, окрім неї,
ніхто за вказаною адресою
зареєстрований не був, що
підтверджується довідкою ТОВ
«Николаевдомсервис» від 17. 10. 2013 № 254.

Зі спадкодавицею проживала позивач
ОСОБА_1, яка утримувала ОСОБА_3 та
здійснювала за нею догляд.

Позивач зазначає, що спадкодавиця в
силу свого віку та тяжких хвороб
перебувала у безпорадному стані, був
постільно лежачою, потребувала
стороннього догляду, була неспроможною
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу фізично та матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя, і позивач весь час була змушена
здійснювати за нею догляд та
утримувати її.

Позивач за мірою своїх сил та
можливостей допомагала спадкодавиці,
доглядаючи за нею, купуючи ліки, харчі,
одяг, утримувала її, а після її смерті
організувала та оплатила витрати на
організацію похорон самостійно.

Позивач, яка і сама тяжко хворіє,
перенесла тяжкі операції та має 1 групу
інвалідності, що підтверджується
наявними у справі матеріалами,
самостійно не могла здійснювати догляд
за спадкодавицею, тому потребувала
допомоги в утриманні спадкодавці, про
що зверталася до відповідача ОСОБА_2, як
найближчого родича.

Після відкриття спадщини позивач, як
спадкоємець першої черги, в
установлений ст. 1270 ЦК України строк
звернулася до Третьої Миколаївської
державної нотаріальної контори
Миколаївської області з заявою про
прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст 1266 ЦК України (за
правом представлення після смерті
свого батька ОСОБА_4) відповідач ОСОБА_2
(який є онуком померлої ОСОБА_3) також
звернувся до Третьої Миколаївської
нотаріальної контори Миколаївської
області з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3

Постановою нотаріуса Третьої
Миколаївської державної нотаріальної
контори Миколаївської області від 17. 01.
2014 Фоменка С.П. ОСОБА_2 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окремо позивач вказувала, що
відповідач ОСОБА_2 шляхом омани відвіз
її до нотаріуса, де вона склала заповіт
від 23. 09. 2013, відповідно до якого вона
заповіла все своє майно відповідачу
ОСОБА_2 Одразу після цього відповідач
намагався влаштувати її до
психіатричної лікарні, піся чого вона
25. 09. 2013 звернулася до нотаріуса з
заявою про відкликання (скасування)
зазначеного вище заповіту.

Про існування вказаних обставин
сторона відповідача не заперечувала.

Дізнавшись, що відповідач звернувся до
нотаріуса з питання прийняття
спадщини, та враховуючи зазначені вище
обставини щодо складання заповіту,
позивач звернулася до суду з позовом
про усунення ОСОБА_2 від права на
спадкування, оскільки була вражена
поведінкою відповідача, який за життя
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їхнім станом здоров'я,
життєвими потребами не цікавився,
допомогу не надавав, хоча останні її
потребували, у допомозі відмовляв, а як
тільки відкрилася спадщина - одразу ж
звернувся до нотаріуса з заявою про її
прийняття.

Допитані в судовому засіданні свідки
повідомили наступне.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомляв, що знає
сім'ю ОСОБА_4 давно. Товаришував з
ОСОБА_4 (ОСОБА_4, сином ОСОБА_3, батьком
відповідача). Знає позивачку ОСОБА_1,
яка з жінкою ОСОБА_4 здійснювали догляд
за бабою (ОСОБА_3) і організовували її
похорон. Вказував, що навесні 2013 року
приходив до ОСОБА_3, при цьому баба була
в поганому стані, потребувала
сторонньої допомоги, не могла встати з
ліжка. Зі слів ОСОБА_1 (позивачки ОСОБА_1)
знає, що вона зверталася за допомогою з
утримання матері до свого племінника
(відповідача ОСОБА_2), та той нічим не
допомагав, бабу не навіщав. Свідчить, що
баба була у безпорадному стані близько
5 років до смерті. Свідок був на дні
народження баби, привозив продукти
бабі - ані внука (ОСОБА_2) а правнуки
(дочка відповідача) ніколи не бачив у
баби. На прохання ОСОБА_1 (позивачки) та
ОСОБА_7 (цивільної дружини ОСОБА_4)
неодноразово допомагав з підвозом
продуктів до баби. Зі спілкування з
бабою та ОСОБА_4 знає, що онук не надавав
допомоги ні батьку, ні бабі.
Піклуванням про них займалися тільки
ОСОБА_1 та ОСОБА_7. ОСОБА_4 помер
приблизно в кінці ІНФОРМАЦІЯ_2, свідок
був на похоронах, де бачив, що
організацією похорон займалися ОСОБА_7
та ОСОБА_1. Свідок зазначав, що баба
майже не могла рухатися, не могла
варити собі їсти, вона задихалася через
астму. Ще при житті ОСОБА_4 баба рідко
вставала. Коли приходив свідок - бачив
як баба весь лежала в ліжку, і не могла
себе обходити.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що йому
відомо про те, що відповідач
підтримував родинні зв'язки (свідок
бачив 1 раз батька відповідача з його
цивільною дружиною у відповідача
вдома), також підтвердив, що знає, що
відповідач ні своєму батьку, ні бані не
допомагав, бо «вони самі жили в
достатку».

Суд критично ставиться до свідчень
ОСОБА_9 щодо того, що батько відповідача
допомоги не потребував та про неї не
просив, оскільки про таке свідкові
відомо тільки зі слів відповідача.

Свідок ОСОБА_10 суду свідчила, що баба
потребувала сторонньої допомоги,
оскільки погано ходила (не могла
пересуватися без сторонньої
підтримки), мала поганий зір (ходила
навпомацки), не чула. Відповідач знав
про стан баби, та допомогу не надавав.
Зі слів баби знала, що онук (відповідач)
не провідував її, він та його сім'я
допомоги не надавали. Похорони ОСОБА_4
(батька відповідача) організовували на
кошти ОСОБА_7 (цивільної дружини
ОСОБА_4), в організації похорон баби
(ОСОБА_3) позивачці також допомагала
вона, а більше ніхто.

Свідок ОСОБА_12, серед іншого, також
підтверджував факт безпомічності баби,
зокрема зазначаючи, що вона могла
пересувати тільки зі сторонньою
допомогою. Також вказував, що
утримувала бабу її дочка (позивач).

Свідок ОСОБА_7, яка була цивільною
дружиною ОСОБА_4 (батька відповідача),
пояснила, що коли чоловік захворів в
травні 2012 року ніхто зі сторони
відповідача, хоч і знали про таке,
навіть не зателефонував, не цікавився
здоров'ям, не приходив, жодної допомоги
не надавали. Коли свідок
зателефонувала та просила допомогти
відвезти хворого батька в лікарню, їй
відповіли категоричною відмовою.
Телефонував і сам ОСОБА_4, та йому не
допомогли. Коли повідомила, що батьку
стало зовсім зле - зовсім не
відреагували. Доглядала ОСОБА_4 тільки
свідок. ІНФОРМАЦІЯ_2, коли чоловік
помер, свідок організовувала похорони
власними силами та за власні кошти.
Його син (відповідач) не допоміг навіть
похоронити батька.

Також пояснювала, у баби була астма, від
якої та задихалася. Баба була глухою та
майже нічого не бачила, через що
пересуватися могла тільки зі
сторонньою допомогою. З 2004 року її
доглядала тільки ОСОБА_1 (позивач),
також допомагала і свідок, та цієї
допомоги було не достатньо. Після
смерті ОСОБА_4 стан здоров'я баби ще
більш погіршився. Приблизно в квітні -
травні баба стала постільно лежачою,
паралізованою, через що була взагалі
безпомічною. До 2009 року відповідач
взагалі не спілкувався ні зі свої
батьком, ні зі своєю бабою. З 2010 року
приходив на дні народження. Нічим ні
відповідач ні його сім'я не допомагали.
Бабу не провідували. ІНФОРМАЦІЯ_1, коли
баба померла, ОСОБА_1 телефонувала
відповідачу, та він не допоміг з
похоронами. Свідок допомогла грошима
ОСОБА_1 на похорон баби. На похоронах
баби відповідача не було. Приходили
родичі його жінки, які також нічим не
помогли.

Свідок ОСОБА_14 (двоюрідна сестра
відповідача) також підтвердила, що
відповідач ані своєму батьку, ані бабі
не допомагав.

Водночас суд критично ставиться до
свідчень ОСОБА_14 щодо того, що батько
відповідача та баба будь-якої допомоги
не потребували та про неї не просили,
оскільки про таке свідкові відомо
тільки зі слів відповідача.

Свідок ОСОБА_15 (сусід баби по АДРЕСА_1),
суду повідомив, що баба (ОСОБА_3) - сестра
його діда. Вона тяжко хворіла, часто
падала у дворі домоволодіння, ОСОБА_1
(дочка) зверталася до нього за
допомогою підняти бабу. Баба
потребувала допомоги. Через стан
здоров'я сама не могла пересуватися з
2011 року. Погано бачила, не чула, не могла
сама за собою доглядати.

З 2011 року за місцем мешкання баби бачив
її, її дочку ОСОБА_1 та двох їхніх
знайомих - ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (ОСОБА_7),
які допомагали доглядати за бабою. В
2012-2013 баба стала зовсім лежачою, були
пролежні. Хоронила бабу ОСОБА_1,
допомагали ОСОБА_10 і ОСОБА_7.
Відповідача ОСОБА_2 свідок бачив
приблизно у 1985-86 роках, в подальшому - не
бачив. Його жінку - 1 раз близько 3 років
тому (приблизно 2010 рік).

Свідок ОСОБА_18 (сусідка по АДРЕСА_2), що
живе поряд з будинком померлої ОСОБА_3
(останню знала з 1954 року), а тому бачить
хто відвідував бабу, та і з нею вони
по-сусідськи спілкувалися. Поснила, що
ба була «тяжкою», не могла ходити, їй
допомагала дочка ОСОБА_1. Не могла
обходитись без сторонньої допомоги
через свій вік та хвороби. Свідок знає,
що у ОСОБА_4 був син, та вона його бачила
тільки на похоронах ОСОБА_4. ОСОБА_4
хворів приблизно рік, і за цей час
ОСОБА_2 (відповідач) жодного разу його
не провідав. Жодного разу свідок не
бачила і щоб ОСОБА_2 чи його дружина
провідували бабу. З бабою спілкувалася
близько за 1-2 місяці до її смерті. Та
розповідала, що онук (відповідач) ні
разу не навістив її, хоч дочка ОСОБА_1
його і просила.

Свідок ОСОБА_19(сусідка) пояснила, що
сім'ю ОСОБА_3 знає давно. Так як вона є
домогосподаркою, то весь час
знаходиться дома. Все життя за бабою
доглядала дочка, так як баба весь час
хворіла, майже нічого не бачила, погано
ходила, нічого не чула. ОСОБА_2
(відповідача) свідок бачила два рази за
все життя: один раз (більш як 10 років
тому) як той бив батька за квартиру, і
другий раз - близько 20 років тому, коли
той приходив до баби. Останні 15 років
ОСОБА_2 не приходив. У баби свідок
ОСОБА_2 (відповідача) не бачила жодного
разу. Крім ОСОБА_1 бабі ніхто не
допомагав. Коли свідок заходила до
помешкання ОСОБА_3, то бачила, що та сама
себе доглядати не могла, не могла
приготувати собі поїсти, весь час
лежала, ОСОБА_1 її кормила, обходила.
Свідок за життя ОСОБА_4 часто з ним
спілкувалася («через день»). Свідок за
рік до смерті ОСОБА_4 (батька
відповідача), який на той час хворів та
потребував допомоги, спілкувалася з
ним, і той розповідав, що син
(відповідач) не допомагає йому, не
провідує. Зі слів ОСОБА_1 знає, що та
зверталася по допомогу до ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що знає
сім'ю позивача з 1982 року (разом
працювала з позивачкою та часто
відвідувала їх сім'ю). Позивач ОСОБА_1 в
2011 році звільнилася з роботи через
необхідність догляду за матір'ю,
оскільки та потребувала постійного
догляду. До цього позивач працювала по 4
години, щоб доглядати за матір'ю. Бачила
бабу (ОСОБА_3) з палицею, та постійно
падала, а позивач самостійно її не
могла підняти. Бачила та знає з
телефонних розмов з позивачкою, що
останню з бабою навідували ОСОБА_4
(батька відповідача) зі своєю дружиною.
Пояснювала, що ОСОБА_4 перед смертю
хотів побачити сина (відповідача), та
той так і не з'явився. Після смерті
ОСОБА_4 бачила бабу за 3 місяці до її
смерті, вона була в поганому стані, не
могла за собою доглядати. Баба
переживала, що ОСОБА_4 не побачив сина,
бідкалася, що й сама не бачила онука,
говорила, що ОСОБА_2 (відповідач) не
спілкувався з батьком. Баба
розповідала свідку, ОСОБА_2 не
приходить ані до неї, ані до батька, не
допомагає. Про таке розповідала і
ОСОБА_1 (позивач). А коли ОСОБА_4 захворів
та перебував в лікарні він просив
ОСОБА_2 (відповідача) прийти, та
останній так і не прийшов.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що
ОСОБА_2 (відповідач) ніколи не допомагав
ні батьку, ні бабі. І ОСОБА_4 і баба
ОСОБА_3 (ОСОБА_3) просили його про
допомогу, та він не допомагав.
Пояснювала, що ОСОБА_4 знає з дитинства,
він лежав в багатьох лікарнях, а син
його ніколи не провідував. Про бабу
знає як хвору, немічну людину, яка
потребувала постійної допомоги та
опіки, не могла себе самостійно
обходити, її доводилося кормити з
ложки. Весь час сумувала за онуком. Коли
ОСОБА_4 перебував в лікарні ОСОБА_1
(позивач) постійно його провідувала, а
син (позивач) та його дочка жодного разу
не прийшли, хоча про це просив хворий
ОСОБА_4. ОСОБА_4 звертався за допомогою
до сина - нічим не допоміг. ОСОБА_4
хоронили ОСОБА_1, ОСОБА_7 (цивільна
дружина ОСОБА_4), була і баба. Коли баба
тяжко захворіла - ОСОБА_1 зверталася за
допомогою до ОСОБА_2 - останній
звернення ігнорував. Свідок
стверджувала, що ні ОСОБА_2 (відповідач),
ні його дружина, ні дочка, ані до ОСОБА_4
(батька), ані до баби (ОСОБА_3) не
приходили, і про це їй відомо зі слів
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та б. ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_23: працював з ОСОБА_4,
дружив з ним, допомагав ОСОБА_4
ремонтувати водопровід, відновлювати
дах, оскільки той сам все робив. Знав
його матір - тітку ОСОБА_3 (ОСОБА_3),яка
хворіла, потребувала допомоги
Спілкувався з ОСОБА_4 до самої його
смерті. Перед цим ОСОБА_4 хворів
(близько 1 року до смерті) онкологічним
захворюванням. ОСОБА_4 потребував
матеріальної допомоги - йому
допомагали ОСОБА_1, інколи мати. ОСОБА_2
(відповідача) свідок бачив один раз - на
похоронах ОСОБА_4. ОСОБА_4 ображався на
ОСОБА_2 - ніякої віддяки, уваги. ОСОБА_4
погано відзивався про ОСОБА_2. З бабою
(ОСОБА_3) свідок спілкувався і після
смерті ОСОБА_4, та була лежачою,
потребувала допомоги. Баба розповідала
йому, що ОСОБА_2 та члени його сім'ї не
допомагають їй та не приходять взагалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен
установити і факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та його
потребу в допомозі цієї особи. Лише при
одночасному настанні цих обставин і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від права на спадщину.

Померла ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ще за
життя тяжко хворіла, була постільно
лежачою, мала інвалідність 1 -Б групи з
2011 року, потребувала стороннього
догляду, що підтверджується даними
амбулаторної картки № 857, наданої
Комунальним закладом Миколаївської
міської ради «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 3»,
поясненнями свідків, позивача та
частково стороною відповідача.

Зазначене вказує на безпомічність
померлої ОСОБА_3, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу фізично та матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя, у зв'язку з чим вона потребувала
стороннього догляду, допомоги та
піклування, тобто спадкодавиця
перебувала у безпорадному стані.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в п.6 постанови
від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову
практику у справах про спадкування",
правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується
всіх спадкоємців за законом, зокрема й
тих, які відповідно до СК України не
були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Ухилення особи від
надання допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в її
умисних діях чи бездіяльності,
спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Відповідач ОСОБА_2 був онуком померлої
ОСОБА_3, і відповідно до положень
Сімейного кодексу України прямо не був
зобов'язаний утримувати спадкодавця.

З поведінки відповідача ОСОБА_2
вбачається, що він розумів свій
обов'язок щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, оскільки знав, що у разі її
смерті матиме можливість успадкувати
свою частку у спадщині (це підтверджено
зверненням до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини), мав можливість
для цього (що не заперечувалося в
судовому засіданні стороною
відповідача) та свідомо невиконував
обов'язок з надання допомоги
спадкодавця (що знайшло своє
підтвердження, зокрема з пояснень
свідків у справі), яка знаходилася у
безпорадному стані через похилий вік
та тяжку хворобу.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій (п. 6 постанови пленуму від 30 травня
2008 року за №7 «Про судову практику у
справах про спадкування»).

Таким чином, суд вважає доведеними такі
обставини та встановлені факти:
спадкодавиця ОСОБА_3 перебувала в
безпорадному стані, зумовленому
похилим віком та тяжкими хворобами;
спадкодавиця потребувала допомоги
відповідача ОСОБА_2, оскільки допомоги
позивача (яка і сама тяжко хворіла,
перенесла кілька тяжких операцій, є
пенсіонером, інвалідом) не було
достатньо (позивач також жила за
рахунок пенсії спадкодавці, що не
заперечувала і сторона відповідача), і
інших близьких родичів не було;
відповідач мав можливість (фізично та
матеріально) надати допомогу
спадкодавці (що відповідачем не
заперечувалося); відповідач, як
найближчий родич, ухилявся від
обов'язку надання допомоги, оскільки на
численні звернення спадкодавиці, його
батька та позивачки про допомогу її так
і не надав, ані померлому батьку, ані
спадкодавці, що в судовому засіданні
підтверджено численними поясненнями
свідків.

За такого, суд вважає, що позовні вимоги
первісного позову обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі. Водночас вказані вище
обставини перешкоджають задоволенню
вимог за зустрічним позовом, а тому у їх
задоволенні слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивач
підлягає стягненню понесений
останньою судовий збір у розмірі 229, 40
грн.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Третя Миколаївська державна
нотаріальна контора, про усунення від
права на спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя
Миколаївська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності у
порядку спадкування за законом -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 понесений судовий збір
у розмірі 229, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.Г. Разумовська