РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/мотивувальна
частина/

26 березня 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді: Зорік М.В.,

при секретарі: Клименко О.Є.,
Піддубняк О. В., Рябчинській В.В.,

розглянувши у відритому судовому
засіданні у залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовною
заявою про відшкодування майнової та
моральної шкоди, яку в подальшому
уточнив, в обґрунтування якої зазначив,
що 08.09.12. приблизно о 21-30 год. відповідач
ОСОБА_2, керуючи без дозволу позивача
належним йому автомобілем марки «Volkswagen
Caddy ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1, в
стані алкогольного сп'яніння,
рухаючись в м. Луганську, скоїв
зіткнення з іншим автомобілем. З місця
ДТП ОСОБА_2 зник та продовжив рух далі,
через деякий час знову допустив
зіткнення автомобіля з дорожнім
знаком, внаслідок чого було пошкоджена
належний позивачеві автомобіль.

Постановою Артемівського районного
суду м. Луганська від 05.10.2012р.
відповідача було визнано винним у
скоєних ДТП та позбавлено права
керування транспортними засобами.

Згідно звіту № 048/МУ-12 від 11.10.12. розмір
збитків, завданих позивачеві внаслідок
скоєних відповідачам ДТП, складає
25057,40грн.

Посилаючись на вказані обставини та
положення ст.ст. 1166, 1192 ЦК України
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь зазначену суму збитків
в розмірі 25057,40грн. та витрати на
проведення оцінки завданих збитків в
сумі 450грн., а всього 25507,40грн.

Крім того, вказуючи, що пошкодженням
автомобіля, йому було завдано душевних
страждань, позивач просив суд стягнути
з відповідача на свою користь
відшкодування завданої моральної
шкоди в сумі 5000грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, причин неявки суду не
повідомив, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі на позові
наполягав

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заявлений до нього позов не визнав та
суду пояснив, що він взяв автомобіль
позивача з його дозволу, після ДТП
позивач вимагав лише часткового
відшкодування вартості окремих
запчастин. Відповідач не згоден з
розміром збитків, які визначені звітом
від 11.10.12., оскільки вважає їх
завищеними. Зобов'язання за розпискою
не визнає, оскільки позивач не
відкликав своєї зави про незаконне
заволодіння автомобілем. Повідомив
суду, що був готовий відшкодувати
збитки, однак позивач уникав з ним
зустрічей.

В матеріалах справи маються письмові
заперечення представника відповідача,
в яких останній проти позову ОСОБА_1
заперечував посилаючись на те, що у
відповідача не виникло грошових
зобов'язань за розпискою, на яку
посилається позивач, оцінка розміру
збитків була проведена без участі
відповідача, а звіт складено з
чисельними помарками та виправленнями
у зв'язку з чим він не має юридичного
значення, наявність у відповідача
моральної шкоди не підтверджена
належними доказами та суд при
вирішенні питання про відшкодування
збитків має вирішити питання про
передачу відповідачеві пошкодженого
автомобіля позивача.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Постанови
Артемівського районного суду м.
Луганська від 05.10.2012р. відповідача
ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні
ДТП від 08.09.2012р. внаслідок якого було
пошкоджено автомобіль позивача (а. с. 3).

Згідно звіту про оцінку майна № 048/МУ-12
від 11.10.12р. оціночна вартість завданої
позивачеві матеріальної шкоди складає
25057,47грн. (а. с. 7-38).

Вартість послуг суб'єкта оціночної
діяльності, скористатися якими був
вимушений позивач, згідно до
розрахункової квитанції № 026533 від
04.10.2012р. складає 450грн. (а. с. 39).

Спірні правовідносини між позивачем та
відповідачем виникли у зв'язку з
завданням шкоди майну позивача у
зв'язку з чим суд визнає недоречним
посилання позивача на розписку
відповідача, як на підставу виникнення
його зобов'язань щодо відшкодування
завданої шкоди з посиланням на
положення ст.ст. 526, 530 ЦК України, які не
можуть бути застосовані до спірних
правовідносин. Так само суд визнає
необґрунтованими заперечення
представника відповідача проти вимог
щодо відшкодування завданих збитків з
посиланням на відсутність належним
чином оформленого договору між
позивачем та відповідачем.

Згідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками серед іншого
визнаються втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на вказане та приймаючи до
уваги те, що завдана позивачеві
матеріальна шкода до цього часу в
добровільному порядку відповідачем не
відшкодована суд визнає
обґрунтованими та задовольняє позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача на його користь
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 25507,40грн.

Заперечення відповідача проти звіту
про оцінку розміру завданих позивачеві
збитків з посиланням на порушення
порядку проведення та необ'єктивність
цієї оцінки суд відхиляє з огляду на те,
що відповідач та його представник не
вказали які саме пошкодження, що
відображені в звіті не були завдані під
час скоєного відповідачем ДТП, в чому
конкретно полягає необ'єктивність
оцінки та які саме її параметри були
завищені.

Зазначена неконкретність заперечень
відповідача та його представника проти
звіту про оцінку розміру завданого
позивачеві збитку надає суду підстави
вважати, що ці заперечення були
висунуті не з метою встановлення
об'єктивної істини, а за для ухилення
від виконання зобов'язань, що виникли у
зв'язку з завданням шкоди.

Стосовно позовних вимог позивача про
стягнення відшкодування завданої
моральної шкоди суд дійшов наступного
висновку.

Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна
шкода серед іншого може полягати у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї та у зв'язку з
пошкодженням її майна.

В ході судового розгляду справи було
встановлено факт пошкодження
відповідачем автомобіля позивача, що є
підставою для стягнення з нього
відшкодування моральної шкоди.

Однак разом з вищезазначеним суд
приймає до уваги роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 4 та п. 5 його Постанови від 31.03.1995р. № 4,
а саме про те, що в своєму позові про
стягнення моральної шкоди позивач має
зазначати в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

З огляду на вищезазначене один лише
факт порушення майнових прав позивача
та пошкодження його майна не є
безумовною підставою для прийняття
судом рішення про стягнення з
відповідача відшкодування моральної
шкоди в заявленому позивачем розмірі.

Зважаючи на те, що позивач в своєму
позові обмежився лише твердженням про
завдання йму моральної шкоди та в
порушення вимог ст. 60 ЦПК України не
надав суду належних та допустимих
доказів цим обставинам, не обґрунтував
розрахунку заявленої до стягнення суми
відшкодування, суд не вбачає підстав
для стягнення з відповідача заявленої
ОСОБА_1 сумою відшкодування моральної
шкоди.

Разом з тим, враховуючи те, що факт
порушення майнових прав позивача
знайшов своє підтвердження в ході
судового розгляду справи, з огляду на
протиправність поведінки першого
відповідача, тривалість порушення
майнових прав позивача, небажання
відповідача добровільно відшкодувати
завдану ним шкоду, суд визнає
встановленим той факт, що позивач
зазнав душевних страждань та був
вимушений вживати додаткових зусиль
для відновлення своїх порушених прав.

Також, суд приймає до уваги те, що
позивач сприяв завданню шкоди власному
автомобілю дозволивши відповідачеві
керувати ним та вчасно не перешкодивши
цьому.

Враховуючи вказане та виходячи з
міркувань розумності та
справедливості, суд вважає за
необхідне визначити розмір
відшкодування завданої позивачеві
моральної шкоди в сумі по 300грн.

Таким чином суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню.

До складу судових витрат мають бути
включені витрати позивача, які
підтверджені квитанцією від 06.11.2012р. на
правову допомогу адвоката ОСОБА_3, який
надавав правову допомогу позивачеві
під час судового розгляду справи на
підставі договору про надання правової
допомоги від 06.11.2012р.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 14, 58-60, 212, 214-215, 218 ЦПК України,
СУД,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в сумі 25507,40грн. та відшкодування
завданої моральної шкоди в сумі 300,00грн.

Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі сплаченого
судового збору в розмірі 258,07грн. та
витрат на правову допомогу в сумі
1200грн.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення викладено 31
березня 2014 року.

Суддя
М.В. Зорік