Справа № 283/857/14-ц
провадження №4-с/283/6/2014
У Х В А Л А

04 квітня 2014 року

Малинський районний суд Житомирської
області в складі: головуючого судді
Ярмоленка В.В., при секретарі Пух Н.М.,
розглянувши скаргу публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія»
Житомиробленерго» в особі Малинського
району електричних мереж про визнання
дій посадової особи відділу державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії: прийняти до виконання два
виконавчі листи та відкрити виконавчі
провадження, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року Малинський РЕМ
звернувся до суду із скаргою на дії
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Малинського РУЮ Фещенко М.М.,
посилаючись на те, що 21 березня 2014 року
на адресу підприємства надійшла
постанова від 21 лютого 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП № 42153296 та № 42153478 з
примусового виконання виконавчого
листа 2/283/942/2013, виданого Малинським
районним судом Житомирської області,
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«ЕК» Житомиробленерго» в особі
Малинського РЕМУ заборгованості за
спожиту електричну енергію у розмірі
709,75 грн. та судового збору в сумі 229,40
грн. Скаржник вказав, що постанову
державним виконавцем винесено на
підставі ст. 18 та п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження» у
зв'язку із відсутністю в виконавчому
листі ідентифікаційного номера
боржника.

В судовому засіданні представник
Малинського РЕМу Майстренко В.М. вимоги
скарги підтримав, просив визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу ДВС
Малинського РУЮ Фещенко М.М. щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження від 21 лютого 2014 року та
зобов'язати ВДВС Малинського РУЮ
скасувати постанови № 42153296 та № 42153478
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, прийняти до виконання та
відкрити виконавче провадження.

Старший державний виконавець відділу
Фещенко М.М. вимоги заяви не визнала з
підстав чіткого дотримання нею вимог
ст. 18 Закону України «Про виконавче
провадження», яка встановлює вимоги до
виконавчого документу, що подається
стягувачем, зокрема передбачає
наявність в ньому індивідуального
ідентифікаційного номер боржника.
Просила відмовити в задоволенні
скарги.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про ґрунтовність вимог скарги
через наступне:

Виконавчий лист було видано 10 лютого 2014
року Малинським районним судом
Житомирської області в цивільній
справі № 2/283/942/2013.

У встановленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку
Малинський РЕМ звернувся до відділу
ДВС Малинського РУЮ з заявою від 18
лютого 2014 про відкриття виконавчого
провадження з виконання зазначеного
виконавчого документу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Проте 21.02.2014 року старшим державним
виконавцем Фещенко М.М. було винесено
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 42153296 та №
42153478 (відмову в прийняті до провадження
виконавчого листа), оскільки
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме - у
виконавчому документі відсутній
ідентифікаційний номер особи боржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Вказана норма Закону свідчить про те,
що виконавчий документ повинен містити
відомості, які дозволяють
ідентифікувати стягувача та боржника.
Ідентифікаційний номер та інші
відомості зазначаються у виконавчому
документі якщо вони відомі суду.

Як вбачається з дослідженої в судовому
засіданні довідки Міністерства
доходів та зборів від 09.01.2014 року
фізичну особу ОСОБА_3 неможливо
однозначно ідентифікувати. Таким
чином, Малинським районним судом в
рішенні та в виконавчому листі 2/283/942/2013
виданого 10 лютого 2014 року були
зазначені всі відомі відомості про
боржника, а вжиті ним заходи щодо
встановлення ідентифікаційного номеру
не дали результатів. Під час розгляду
справи було ухвалено заочне рішення,
тобто у відсутність боржника, що також
позбавило суд встановити
ідентифікаційний номер.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження». Разом з тим ЦПК
України не передбачає вимог рішення
суду щодо обов'язкового зазначення
відомостей про індивідуальний
ідентифікаційний номер позивача або
відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право з метою
захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про виконавче провадження»
під час виконання рішень державний
виконавець має право на безпосередній
доступ до баз даних і реєстрів, у тому
числі електронних, що містять
інформацію про боржників, їхнє майно та
кошти.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

В будь-якому випадку з аналізу п. 3 ч. 1
ст. 18 Закону України «Про виконавче
провадження» можна дійти висновку, що
дані зазначаються саме з метою
ідентифікації стягувача і боржника.
Відсутність ідентифікаційного коду не
може бути перешкодою у захисті або
відновленні порушеного права особи та
виконання рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями Постанови №6
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» виконання
судових рішень у цивільних справах є
складовою права на справедливий суд та
однією з процесуальних гарантій
доступу до суду, що передбачено статтею
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець не
врахував, що стягувач самостійно
обмежений правами отримати
конфіденційну інформацію щодо
боржника. Крім того, згідно зі ст. 32
Конституції України, ст. 302 ЦК України
ніхто без згоди особи не може збирати
та поширювати конфіденційну
інформацію про неї чи її персональні
дані.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України
у разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника і усунути порушення або іншим
шляхом поновлює його порушені права чи
свободи.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ «ЕК»Житомиробленерго»
в особі Малинського РЕМу задовольнити.

Визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця відділу
ДВС Малинського РУЮ Фещенко Марини
Миколаївни при винесенні постанов про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 21 лютого 2014 року № ВП
42153296 та ВП № 42153478.

Зобов'язати старшого державного
виконавця відділу ДВС Малинського РУЮ
Фещенко Марину Миколаївну скасувати
постанови від 21 лютого 2014 року № ВП
42153296 та ВП № 42153478 та відкрити виконавчі
провадження по виконавчих листах,
виданих Малинським районним судом
Житомирської області 10 лютого 2014 року
2/283/942/2013 про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за спожиту електричну
енергію у розмірі 709,75 грн. та судового
збору в сумі 229,40 грн. без зазначеного
ідентифікаційного номеру боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана протягом п'яти днів з
дня її проголошення до апеляційного
суду Житомирської області.

Суддя: В. В. Ярмоленко