У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 20 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Макрос»,
третя особа - відкрите акціонерне
товариство Банк «БІГ Енергія», про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Макрос» про
стягнення заборгованості та просив
визнати його кредитором ТОВ «Макрос» з
сумою кредиторських вимог у розмірі 119
545, 49 дол. США та стягнути з відповідача
на його користь зазначену
заборгованість.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що 31
травня 2005 року між ВАТ Банк «БІГ
Енергія» та ТОВ «Макрос» було укладено
кредитний договір, згідно якого
останньому було надано кредит у
розмірі 116 650 дол. США, зі сплатою
відсоткової ставки 12,7 % річних з
кінцевим терміном повернення 19 червня
2010 року.

30 вересня 2009 року між ВАТ Банк «БІГ
Енергія», були укладені договір про
строковий банківський вклад на суму 116
650 дол. США та в забезпечення виконання
відповідачем зобов'язань за
вищезазначеним кредитом, договір
застави майнових прав. Також, між
ОСОБА_2 та ВАТ Банк «БІГ Енергія» був
укладений договір уступки прав вимоги,
згідно якого позивач уступив третій
особі право на грошові кошти за
вказаним депозитом. Станом на 19 червня
2010 року відповідач свої зобов'язання
перед банком не виконав, а тому позивач
вважає, що автоматично відбулася
уступка права вимоги та погашення
кредиту за рахунок депозиту позивача.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 20 березня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, правильно
встановили характер правовідносин
сторін у справі та застосували норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішили спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Макрос»,
третя особа - відкрите акціонерне
товариство Банк «БІГ Енергія», про
стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк