Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/846/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого - судді Леньо В.В., при
секретарі - Дорда Д.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Виноградів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Боржавської сільської ради
Виноградівського району про визнання
права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Боржавської сільської ради
Виноградівського району про визнання
права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла мати позивача - ОСОБА_2, яка
заповіту не залишила. ІНФОРМАЦІЯ_3
помер батько позивача - ОСОБА_3, який
заповіту не залишив. Після смерті
батька залишилося спадкове майно -
житловий будинок в АДРЕСА_1.

Позивач спадщину фактично прийняв
відповідно до ст.549 ЦК України (редакція
1963 року), оскільки разом з батьками
проживав в зазначеному будинку та
здійснював догляд за хворими батьками,
а після смерті поховав їх та по
сьогоднішній день проживає і здійснює
догляд за зазначеним
дворогосподарством, що
підтверджується довідкою Боржавської
сільської ради від 25.10.2013 року №455.
Позивач фактично доглядає це майно
після смерті спадкодавця та здійснює
його обслуговування і ремонт, несе
витрати пов'язані з його утриманням,
тобто здійснює всі повноваження
власника щодо успадкованого ним майна.
Однак, правовстановлюючих документів
на будинок на покійного батька
оформлено не було. Згідно довідки
Виноградівського БТІ від 26.11.2013 року
№683 зазначений будинок будівництвом
завершений і його вартість в цілому
складає 146883,00 грн. Коли позивач
звернувся в нотаріальну контору з
метою оформити належним чином права на
спадкове майно, йому пояснили про
необхідність представлення нотаріусу
правовстановлюючого документу на
будинок. Разом з тим у спадкодавця був
відсутній правовстановлюючий документ
на будинок, оскільки відповідно до
положень Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженою 31.01.1966
року Міністерством комунального
господарства УРСР, не підлягали
державній реєстрації будинки і
домоволодіння, розташовані в сільських
населених пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.
Зазначений будинок згідно довідки БТІ
зареєстровано за померлим батьком
ОСОБА_3.

У зв'язку з цим позивач просить визнати
за ним право власності в цілому на
житловий будинок з належними до нього
надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, проте подав до суду письмову
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти розгляду справи у
відсутності відповідача не заперечує,
позовні вимоги підтримує (а.с.16).

Від представника відповідача - Сак І.П.
до суду надійшла письмова заява про
розгляд справи за його відсутності,
проти задоволення позову не заперечує
(а.с.18).

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні належними
доказами достовірно встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача -
ОСОБА_2 (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача -
ОСОБА_3 (а.с.4), який заповіту не залишив.
Після смерті батька залишилося
спадкове майно - житловий будинок в
АДРЕСА_1.

Відповідно до виготовленого
Виноградівським БТІ технічного
паспорту та довідки 26.11.2013 року №683
будинок в АДРЕСА_1 не є самочинно
збудованим, будинок будівництвом
завершений, інвентаризаційна вартість
будинку становить 146883 грн.,
правовстановлюючих документів на
даний житловий будинок не оформлено,
рахується за померлим ОСОБА_3 (а.с.9, 10 - 12
зв.).

Позивач прийняв спадщину за законом,
оскільки вступив в управління та
володіння спадковим майном після
смерті спадкодавця, тобто з моменту
відкриття спадщини (а.с.7, 8).

Спору щодо спадкового майна немає.
Законність будівництва житлового
будинку з належними надвірними срудами
стверджується технічним паспортом
(а.с.9-12зв.), довідкою КП «Виноградівське
районне бюро технічної
інвентаризації» (а.с.9). Спадкове майно
позивач прийняв в порядку п.2 ч.1 ст. 549 ЦК
УРСР, фактично вступивши в управління
спадщиною.

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимоги та наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані ЦК УРСР (в ред.1963р.).

Відповідну до ч.1 ст.6 ЦК УРСР визнання
права с одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів, що
підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном.

У відповідності до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування" у разі відсутності
спадкоємців за заповітом та законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвеціїї про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів,
будинок 1989 року побудови, надвірні
споруди - 1972 року побудови, знаходиться
в сільському населеному пункті, має в
ньому окремий порядковий номер, інші
особи на володіння та користування
даним будинком на підставах,
передбачених законом, своїх прав не
заявляють, придатність будинку для
проживання ніким не оспорюється.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, вважає, що позивачем на
законних підставах набуто право
власності на спадкове майно, тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення в повному обсязі і за ним
необхідно визнати право власності на
будинок з надвірними спорудами.

Керуючись ст.ст.10, 31, 60, 174, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задоволити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в цілому
на житловий будинок з належними
надвірними спорудами АДРЕСА_1,
загальною корисною площею 181,2 кв.м, в
тому числі житлова 49,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо