У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_3 її
представника ОСОБА_4,

представника відповідача ПАТ
„Українська пожежно-страхова
компанія" Стрілко О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника приватного акціонерного
товариства „Українська
пожежно-страхова компанія" на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до приватного акціонерного
товариства „Українська
пожежно-страхова компанія", товариства
з обмеженою відповідальністю „АГ
Компас" про визнання укладеним
договору добровільного страхування
наземного транспортного засобу
№АЗ-048/109/13 0000283.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 26 грудня
2013 року позов задоволено повістю.
Визнано укладеним договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу №АЗ-048/109/13 0000283
від 11 березня 2013 року.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ „Українська
пожежно-страхова компанія" вказує на
незаконність прийнятого судом першої
інстанції рішення, яке полягає в тому,
що суд визнав укладеним договір
страхування, що не оспорюється
сторонами, при тому що позовні вимоги
не відповідали фактичним обставинам
справи. Доводить, що сторонами
погоджено та підписано договір
страхування наземного транспортного
засобу без застережень, але за умовами
даного договору він набуває чинності
лише після того як страхувальник
сплатить суму платежу до дати
визначеної договором. Покликається на
те, що позивачка сплатила суму платежу
після визначеної дати, а тому вважає, що
договір страхування не набув чинності.
За викладених обставин просить рішення
скасувати та відмовити у позові.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 11 березня 2013 року між позивачем
ОСОБА_3 та ПАТ „Українська
пожежно-страхова компанія", в особі
начальника регіонального відділення
ТзОВ „АГ Компас", укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу (Автокаско)
№АЗ-048/109/13 0000283, відповідно до п.5 якого
предметом страхування є автомобіль
„Toyota Corolla", 2008 року випуску, об'ємом
двигуна 1598 куб.см., реєстраційний номер
НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, пов'язаного з
майновими інтересами страхувальника
щодо володіння, користування та
розпорядження транспортним засобом з
настанням страхових ризиків.

15 березня 2013 року, відповідно до
квитанції №К1/F/41, ОСОБА_3 внесла
страховий платіж в розмірі 4451 грн. 20
коп.

21 квітня 2013 року ОСОБА_3 керуючи
належним їй автомобілем „Toyota Corolla", 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухаючись на ділянці
автомобільної дороги Черешнівка-Рачин,
не впоралась із керуванням, з'їхала у
придорожній кювет внаслідок чого
транспортний засіб отримав механічні
пошкодження. За повідомленням
позивачки на місце
дорожньо-транспортної події виїжджав
представник ПАТ „Українська
пожежно-страхова компанія" для огляду
транспортного засобу, складання
документів та фіксування страхового
випадку

Однак, відповідач ПАТ
„Українська пожежно-страхова
компанія" листом №2622 від 1 вересня 2013
року повідомило позивачку про відмову
у визнанні даного випадку страховим та
виплаті страхових платежів посилаючи
на положення п.13.1 укладеного сторонами
договору страхування транспортного
засобу з тих підстав, що позивачкою
порушено порядок сплати страхового
платежу вважаючи, що договір не набув
чинності.

Доводами апеляційної скарги не
спростовано висновок суду першої
інстанції, який задовольняючи позовні
вимоги, посилаючись на положення ст.638
ЦК України, обґрунтовано дійшов
висновку, що при укладенні договору
страхування сторонами досягнуто усіх
істотних умов, страховий платіж
позивачкою внесено в межах дії строку
договору до настання страхового
випадку, тому договір страхування є
чинним та такий, що є укладеним.

Відповідно до ст.982 ЦК України
визначено істотні умови договору
страхування до яких відносять предмет
страхування, визначення страхового
випадку та розмір грошових зобов'язань
страховика при його настанні, розмір
страхового платежу і строки його
сплати.

Не заслуговують на увагу на увагу
доводи апеляційної скарги, що договір
страхування, укладений з позивачкою, не
набув чинності з посиланням на п.18.6
договору, адже за приписами ст.983 ЦК
України договір страхування набирає
чинності з моменту внесення
страхувальником першого страхового
платежу, якщо інше не встановлено
договором.

За договором страхування
укладеного між сторонами визначено
період страхування з 13 березня 2013 року
по 12 березня 2014 року та підлягає
внесенню перший і єдиний платіж в
розмірі 4451 грн. 20 коп., який сплачено в
межах дії договору до настання
страхового випадку.

Пункт.13.1 договору укладеного між
сторонами, розроблено за зразком для
сплати страхових платежів за
відповідні періоди та у відповідному
розмірі, не можуть бути застосовані до
правовідносин, що виникли між
позивачкою та відповідачами за тим, що
передбачає внесення єдиного платежу, а
тому регулюються іншими нормами
цивільного законодавства.

Отримавши платіж внесений
позивачкою, яка є страхувальником за
даним договором страхування,
страховик, який є відповідачем у
справі, не відмовився від внесеної суми
та не діяв у відповідності до ч.2 ст.997 ЦК
України за якою, якщо страхувальник
прострочив внесення страхового
платежу і не сплатив його протягом
десяти робочих днів після пред'явлення
страховиком вимоги про сплату
страхового платежу, страховик може
відмовитися від договору страхування.

Відповідач відмовився від
виплати страхового відшкодування лише
1 вересня 2013 року, не спростовуючи
своєчасне повідомлення позивачкою про
дорожньо-транспортну пригоду та не
зазначаючи підстави про не визнання
події страховим випадком, що свідчить
про неналежне виконання договірних
зобов'язань страховика та не
дотримання приписів п.2 ч.1 ст.988 ЦК
України, що протягом двох робочих днів,
як тільки стане відомо про настання
страхового випадку, вжити заходів щодо
оформлення всіх необхідних документів
для своєчасного здійснення страхової
виплати страхувальнику.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалено без порушень норм
матеріального і процесуального права,
судом з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, в повній мірі,
апеляційна скарга не містить посилань
на закон, з порушенням якого ухвалено
рішення, та не спростовує правильності
висновків суду, а тому відсутні
підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
приватного акціонерного товариства
„Українська пожежно-страхова
компанія" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н.М. Ковальчук

М.П. Григоренко