АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/7931/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774819К14
Категорія № 57 (І)
Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ,
яка діє за довіреністю в інтересах
ОСОБА_2, на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 04
лютого 2014 року у справі за позовом
Національного медичного університету
ім.. О.О. Богомольця м.Києва до ОСОБА_2
про відшкодування вартості навчання
за державні кошти, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Національний
медичний університет ім. О.О.
Богомольця м.Києва звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
вартості навчання за державні кошти.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що при зарахуванні
на навчання за державні кошти ОСОБА_2
була підписана Угода від 01.09.2005 року про
підготовку фахівців з вищою освітою,
згідно якої відповідач була
зобов'язана прибути після закінчення
вищого закладу освіти на місце
направлення і відпрацювати на менше
трьох років. А у разі відмови їхати за
призначенням вона повинна
відшкодувати відповідно до Державного
бюджету України всю вартість навчання.

Наказом № 1149/л-1 від 23.06.2010 року
відповідач ОСОБА_2 була відрахована з
Національного медичного університету
імені О.О. Богомольця в зв'язку з
закінченням навчання та направлена
згідно з розподілом на посаду
лікаря-інтерна Бирлівської лікарської
амбулаторії Драбівського району
Черкаської області.

Відповідач ОСОБА_2 на підставі списку
персонального розподілу повинна була
прибути до Головного Управління
охорони здоров'я та медицини катастроф
Черкаської ОДА. Наказом №51~к. від 29
липня 2010 року ОСОБА_2 прийнята на посаду
лікаря-інтерна по спеціальності
стоматологія з 01.08.2010 р. по 31.07.2012 року і
направлена для проходження заочної
частини інтернатури на базі
Драбівської ЦРЛ. Цим же наказом ОСОБА_2
відряджена для проходження очної
частини інтернатури на базі
Національної медичної академії після
дипломної освіти ім. Шупика з 01.10.2010 р.
по 28.02.2011 року.

Після закінчення інтернатури та
отримання сертифікату спеціаліста
ОСОБА_2 не прибула до місця роботи, у
зв'язку із чим, вона порушила умови
Угоди тому позивач просив суд стягнути
з ОСОБА_2 - 59 883,73 грн. за навчання за
державні кошти на користь Державного
бюджету України та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 04 лютого 2014 року
позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 59 883,73 грн. на користь державного
бюджету України та судові витрати в
сумі 598,83 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3, яка діє за
довіреністю в інтересах ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального законодавства, ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позову.

Вважає, що суд не взяв до уваги
оскарження відповідачем Постанови
окружного адміністративного суду.
Також судом не досліджено, що після
закінчення інтернатури відповідач
прибула до місця роботи до
Драбівської центральної районної
лікарні, однак у працевлаштуванні їй
відмовили за відсутністю відповідних
вакансій.

Суд не взяв до уваги, що
відповідач 16.08.2012 року та 21.08.2012 року
зверталась із заявами до керівництва
лікарні проте, що прибула до місця
роботи, але не може працювати,
оскільки відсутні умови для праці.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії
наказу № 1184/Л від 27 липня 2005 року
ОСОБА_2 була зарахована та проходила
навчання в Національному медичному
університеті імені О.О. Богомольця
міста Києва за державні кошти ( а.с.7-9).

Згідно копії Угоди про
підготовку фахівців з вищою освітою
від 01 вересня 2005 року ОСОБА_2
зобов'язана прибути після
закінчення вищого закладу освіти на
місце направлення і відпрацювати не
менше трьох років; у разі відмови
їхати за призначенням - відшкодувати
вартість навчання в установленому
порядку. ( а.с.10)

Наказом № 1149/л-1 від 23.06.2010 року
відповідач ОСОБА_2 була відрахована з
Національного медичного університету
імені О.О. Богомольця в зв'язку з
закінченням навчання та направлена
згідно з розподілом на посаду
лікаря-інтерна Бирлівської лікарської
амбулаторії Драбівського району
Черкаської області.

Відповідач ОСОБА_2 на підставі списку
персонального розподілу повинна була
прибути до Головного Управління
охорони здоров'я та медицини катастроф
Черкаської ОДА. Наказом №51~к. від 29
липня 2010 року ОСОБА_2 прийнята на посаду
лікаря-інтерна по спеціальності
стоматологія з 01.08.2010 р. по 31.07.2012 року і
направлена для проходження заочної
частини інтернатури на базі
Драбівської ЦРЛ. Цим же наказом ОСОБА_2
відряджена для проходження очної
частини інтернатури після дипломної
освіти на базі Національної медичної
академії після дипломної освіти ім.
Шупика з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року.

Постановою Окружного
Адміністративного суду міста Києва від
03 липня 2013 року, залишеною без змін
судом апеляційної інстанції 25 березня
2014 року, задоволено позов Державної
фінансової інспекції України та
зобов'язано Національний медичний
університет імені О.О. Богомольця міста
Києва стягнути з випускників ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 витрати на навчання в загальній
сумі - 124 272 гривні 10 копійок. Тобто сума
вартості навчання ОСОБА_2 складає - 59
883,73 грн. ( а.с.13-19)

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з ОСОБА_2 вартість витрат на
навчання в сумі 59 883,73 грн., суд першої
інстанції виходив з доведеності
позовних вимог та невиконання
відповідачем Угоди.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України
«Про вищу освіту», випускники вищих
навчальних закладів вільні у виборі
місця роботи. Випускник вищого
навчального закладу, який навчався за
державним замовленням і якому
присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою
освітою певного
освітньо-кваліфікаційного рівня,
працевлаштовується на підставі
направлення на роботу відповідно до
угоди, укладеної між замовником,
керівником вищого навчального закладу
та випускником. Якщо випускник вищого
навчального закладу навчався за кошти
третьої особи, його працевлаштування
здійснюється відповідно до укладеної
між ними угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України
„Про освіту" випускники вищих
навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Обов'язок випускника відшкодувати до
державного бюджету повну вартість
навчання за умов, що склалися між
сторонами встановлений п. 2 Указу
Президента від 23.01.1996 року №77/96 „Про
заходи щодо реформування системи
підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів", постановою КМУ
від 22.08.1996 року №992 „Про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалася за державним
замовленням", п. 21 Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
(фармацевтичних) закладів освіти,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням", затвердженим
наказом МОЗ від 25.12.1997 року, №367.

Відповідно до п. 21 Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
(фармацевтичних) закладів освіти,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням", затвердженого
наказом МОЗ від 25.12.97., №367, випускник
повинен прибути до місця призначення у
термін, визначений у направлення на
роботу. Незгода випускника з рішенням
комісії з працевлаштування
випускників не звільняє його від
обов'язку прибути на роботу за
призначенням. У разі, якщо випускник не
прибув за направленням або відмовився
приступати до роботи за призначенням з
причин, не зазначених у п.п. 19 та 18 цього
Порядку, чи його звільнено з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
за порушення трудової дисципліни або
звільнено за власним бажанням протягом
навчання в інтернатурі та трьох років
після закінчення останньої, він
зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку відповідно до
державного або місцевого бюджетів
вартість навчання та компенсувати
замовникові всі витрати.

Відповідно до Указу Президента
України від 23 січня 1996 року № 77 "Про
заходи щодо реформування системи
підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів", Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого Постановою
KM України від 22 серпня 1996 року № 992 та
наказу МОЗ України №367 від 25.12.1997 року
та "Про затвердження Порядку
працевлаштування випускників
державних вищих медичних
(фармацевтичних) закладів освіти,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням", з нею була
підписана угода від 01.09.2005 року
відповідно до якої вона зобов'язалась
за місцем направлення відпрацювати не
менше трьох років. А у разі відмови
їхати за призначенням, вона повинна
відшкодувати до Державного бюджету
України всю вартість навчання.

Колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
представника відповідача про те, що
відповідачу не було надано місце для
роботи та належні умови для
проживання, оскільки відповідно до
Порядку працевлаштування випускників
державних вищих медичних
(фармацевтичних) закладів освіти
відповідач не зверталась із заявою до
Комісії з працевлаштування про
неможливість виконання Угоди та
підстави її розірвання за ініціативою
випускника.

Колегія судів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
неможливість проживання позивача у
наданих їй умовах за станом здоров'я,
оскільки вищезазначеним Порядком
передбачена можливість розірвати
угоду при встановленні інвалідності
І або ІІ групи, внаслідок чого
випускник не може стати до роботи за
місцем призначення, проте відповідно
до копії пенсійного посвідчення
позивач ОСОБА_2 має ІІІ групу
інвалідності з дитинства довічно,
також доказів про неможливість
виконання обов'язків за станом
здоров'я суду не надала.

Інші доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

У
Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє
за довіреністю в інтересах ОСОБА_2,
відхилити

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 04 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: