Справа № 618/10/14-ц
Провадження № 2/618/18/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Дворічанський
районний суд Харківської області в
складі головуючого - судді Рябоконь
Є.А., з участю секретаря - Кучеренко О.І.,
відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в cмт. Дворічна цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта
Банк») 13.01.2014 р. звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 4532 грн. 62 коп., а також судових
витрат, пов'язаних зі зверненням до
суду, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що відповідач по справі
добровільно не погашає суму кредиту,
чим порушує умови кредитного договору
від 16 лютого 2008 року № 001-20210-160208,
укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та
ОСОБА_1.

В судове засідання представник
позивача не з»явився, в позовній заяві
просив суд розглянути справу в його
відсутність та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала,
пояснивши, що повністю погасила
заборгованість за вказаним кредитним
договором на загальну суму 18824,62 грн.,
надавши квитанції за 2008 - 2013 р. р., які
свідчать про сплату кредиту. При цьому
заперечувала проти розрахунку
заборгованості, долученого позивачем
до позовної заяви, як такого, що не
підтверджений ніякими доказами,
надавши свій розрахунок,
підтверджений відповідними
квитанціями, а також лист ТОВ
«Колекторське агентство фактор» №
649/1007 від 27.08.2013 р. разом з квитанцією
ПриватБанку № 2463.224.1 про сплату
остаточної суми заборгованості в
розмірі 3532,62 грн.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

16 лютого 2008 року між ПАТ «Дельта Банк»
(надалі Банк) та ОСОБА_1 (надалі
Позичальник) був укладений кредитний
договір № 001-20210-160208 (надалі Кредитний
договір), згідно з яким Банк надав
Позичальнику кредит у сумі 3000 (три
тисяча) грн. 00 коп., видавши відповідачу
картку з вказаними коштами строком на 12
місяців. Позичальник зобов'язалася
здійснювати погашення кредиту та
сплату відсотків у повному обсязі на
умовах, передбачених договором та
тарифами, зобов'язалася повністю
повернути кредит, сплатити нараховані
відсотки.

ПАТ «Дельта Банк» виконало умови
кредитного договору, надавши
Позичальнику кредитні кошти.

Згідно вищевказаного Договору,
Позичальник зобов'язаний повернути
кредитні кошти згідно з умовами,
визначеними цим Договором, сплатити
проценти за користування кредитними
коштами, а також на вимогу банку
сплатити можливу неустойку
(штраф/пеню).

Позивач в позовній заяві вважає, що
Позичальник ухиляється від взятих на
себе зобов'язань по сплаті кредитних
платежів та відсотків за користування
кредитом, а саме: не сплачує проценти за
користування кредитом, не проводить
погашення кредиту у строки,
передбачені кредитним договором.
Станом на 21 листопада 2013 року, згідно
наданого позивачем розрахунку,
заборгованість позичальника по
кредитному договору становить 4532
(чотири тисячі п»ятсот тридцять дві)
грн. 62 коп., де 3426 грн. 23 коп. - тіло
кредиту, 492 грн. 80 коп. - заборгованість
за відсотками, 613 грн. 59 коп. -
заборгованість за комісіями.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні, не визнаючи позов і не
погоджуючись з розрахунком
заборгованості позивача, на його
спростування надала суду свій
розрахунок погашення заборгованості
за спірним кредним договором,
долучивши до нього як доказ відповідні
квитанції за 2008 - 2013 р. р., які свідчать
про погашення отриманого кредиту з
урахуванням відсотків, а також лист
ТОВ «Колекторське агентство фактор» №
649/1007 від 27.08.2013 р. разом з квитанцією
ПриватБанку № 2463.224.1 від 28.11.2013 р. про
сплату остаточної суми заборгованості
в розмірі 3532,62 грн.

Судом для повного та об»єктивного
з»ясування обставин справи
визнавалася обов»язковою участь
представника позивача в розгляді
справи. Однак представник ПАТ «Дельта
Банк» жодного разу в судове засідання
не з»явився, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчать поштові
повідомлення про отримання ним судових
повісток. В зв»язку з цим суд розглянув
позов на підставі наявних в матеріалах
справи даних та доказів.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позивальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В судовому засіданні було встановлено,
що обидві сторони кредитного договору
від 16 лютого 2008 року № 001-20210-160208
виконали його умови.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показання свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Проте, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57, 60
ЦПК України, належних та допустимих
доказів наявності підстав для
задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1 матеріали справи не
містять. Не надані такі докази
позивачем і в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні
пояснила, що згідно ліміту кредитної
лінії 3000 грн., 20.02.2008 р. зняла з рахунку
2500,00 грн. і 18.03.2008 р. - 450,00 грн., а всього
2950,00 грн., оскільки 50,00 грн. були
утримані з неї за послуги банку. Більше
грошових коштів вона не знімала.
Вказана вище сума разом з відсотками,
комісією і пенею на загальну суму 18824,62
грн. була нею погашена згідно
телефонних SMS-повідомлень банку
протягом 2008 - 2013 р. р., що підтвердила
відповідним розрахунком і квитанціями,
а також листом ТОВ «Колекторське
агентство фактор» № 649/1007 від 27.08.2013 р.
про те, що її остаточна заборгованість
за вище зазначеним кредитним договором
станом на 27.08.2013 р. складає 3532,62 грн., яку
вона повністю погасила 28.11.2013 р. згідно
квитанції ПриватБанку № 2463.224.1.

Дійсно, згідно листа ТОВ «Колекторське
агентство фактор» № 649/1007 від 27.08.2013 р.,
заборгованість ОСОБА_1 за кредитним
договором від 16 лютого 2008 року №
001-20210-160208, укладеного між нею і ПАТ
«Дельта Банк», станом на 27.08.2013 р.
складає 3532,62 грн.

Згідно квитанції ПриватБанку № 2463.224.1
від 28.11.2013 р. ОСОБА_1 на виконання вимог
вказаного листа ТОВ «Колекторське
агентство фактор» 28.11.2013 р. сплатила
3532,62 грн. заборгованості за кредитним
договором від 16 лютого 2008 року №
001-20210-160208.

Суд бере до уваги як належний і
допустимий доказ розрахунок погашення
заборгованості за спірним кредним
договором разом з квитанціями за 2008 - 2013
р. р., які свідчать про погашення
отриманого кредиту з урахуванням
відсотків, комісії та пені, а також
зазначений вище лист ТОВ «Колекторське
агентство фактор» № 649/1007 від 27.08.2013 р.
разом з квитанцією ПриватБанку № 2463.224.1
від 28.11.2013 р., надані в судовому
засіданні відповідачем ОСОБА_1, на
загальну суму 18824,62 грн., що
спростовують розрахунок позивача,
доданий до позовної заяви, який в свою
чергу нічим не підтверджується.

Доводи відповідача, викладені під час
судового розгляду справи, позивачем ні
в судовому засіданні, так само як і
матеріалами справи не спростовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства є, зокрема, законність,
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За таких обставин справи, всебічно,
повно, об'єктивно та безпосередньо
дослідивши наявні у справі докази,
з'ясувавши обставини, на які посилався
позивач в позовній заяві як на підставу
своїх вимог, а відповідач в судовому
засіданні як на підставу своїх
заперечень, заслухавши пояснення
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

На підставі кредитного договору від 16
лютого 2008 року № 001-20210-160208, ст. ст. 526, 625,
1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11,
57, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Дворічанський районний суд
Харківської області. Апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя
Рябоконь Є.А.