Справа № 344/1042/13-ц
Провадження № 22-ц/779/848/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого : Мелінишин
Г.П.

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Шишка А.І.

секретаря: Вилки
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ПП «Соціальна аптека ІФ» про
зобов'язання повернути трудову книжку
та стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 27 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 27 лютого 2013 року провадження в
справі за позовом ОСОБА_2 до ПП
«Соціальна аптека ІФ» про зобов'язання
повернути трудову книжку та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку в частині позовних вимог
щодо зобов'язання відповідача
повернути трудову книжку закрито з
підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК
України. Розгляд справи в частині вимог
про стягнення з відповідача середнього
заробітку за час затримки розрахунку
продовжено.

На дану ухвалу представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
норм процесуального права. Закриваючи
провадження у справі в частині
зобов'язання повернути трудову книжку,
суд прийшов до помилкового висновку
щодо продовження розгляду тільки
стосовно стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку. При цьому судом не
враховано, що від вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у разі затримки видачі
трудової книжки позивач не
відмовлялась. А тому суд повинен був
продовжити розгляд справи і в цій
частині.

Посилаючись на зазначені обставини
просила ухвалу змінити, виключивши з
резолютивної частини висновок про
продовження розгляду справи стосовно
стягнення з відповідача середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта доводи скарги
підтримала з наведених у ній мотивів.

Представник ПП «Соціальна аптека ІФ»
доводів скарги не визнав посилаючись
на обґрунтованість висновків суду.

Закриваючи провадження у справі в
частині зобов'язання повернути трудову
книжку, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2 подала заяву про
відмову від позову в цій частині і така
відмова прийнята судом.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у
січні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд з
позовом, уточнивши його в подальшому,
до ПП «Соціальна аптека ІФ» про
зобов'язання повернути трудову книжку
та стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку.

За змістом ст. ст. 11, 31 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд. Позивач має
право протягом усього часу розгляду
справи відмовитись від позову.

Встановлено, що 27 лютого 2014 року ОСОБА_2
подала заяву про відмову від позову в
частині зобов'язання повернути трудову
книжку. Зі змісту даної заяви
вбачається, що позивач отримала
трудову книжку (а.с. 66).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо позивач відмовився від
позову і відмова прийнята судом.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку щодо
прийняття відмови від позову в частині
зобов'язання повернути трудову книжку
та закриття провадження з цих підстав.

Посилання апелянта, що закриваючи
провадження у справі суд не продовжив
розгляд справи в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у разі затримки видачі
трудової книжки не заслуговують на
увагу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог,
ОСОБА_2 просила стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку,
посилаючись при цьому на ст. ст. 116, 117
КЗпП України. Одночасно її позовна
заява виклад обставин, якими позивач
обґрунтовувала свої вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відповідно до ст. 235
КЗпП України не містить. Тобто така
вимога нею не заявлялась.

Колегія суддів вважає, що ухвала
постановлена судом з дотриманням вимог
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
27 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко