Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого судді - Морозова В.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Швидкої І.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Теслі О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до дочірнього підприємства
«Черкаситорф» державного підприємства
«Київторф» про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
непоправним ушкодженням здоров'я та
каліцтвом на виробництві,

в с т а н о в и в:

До Черкаського районного суду з
позовною заявою звернувся ОСОБА_2, в
якій просить стягнути на його користь з
дочірнього підприємства «Черкаситорф»
державного підприємства «Київторф»
моральну шкоду у сумі 300 000 грн. 00 коп.
заподіяної непоправним ушкодженням
здоров'я та каліцтвом на виробництві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_1 заявлені
вимоги підтримали повністю та
зазначили, що внаслідок отриманої
травми, яка сталася з вини підприємства
позивач зазнав моральної шкоди, яку він
оцінює в 300 000 грн. Обґрунтовуючи саме цю
суму, позивач зазначав, що зазнав
значних фізичних і душевних страждань
як під час отримання травми так і після
цього, його життя суттєво змінилось,
оскільки після травмування він не може
знайти роботу, втратив частину
кінцівки та не може повноцінно
працювати по домашньому господарству.
Втрачена робота була основним джерелом
доходів сім'ї внаслідок і саме з цих
підстав просив задовольнити його
позовні вимоги повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди невизнала,
зазначаючи, що позивач не обґрунтував
саме такий розмір відшкодування, що
заявлений ним у позові, дану суму
вважає значно завищеною та вважає, що і
сам позивач порушив вимоги правил
безпеки внаслідок чого отримав
зазначену травму на виробництві, тому з
цих підстав просила відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, судом встановлено наступне.

Відповідно до акту форми Н-1 №1 від
02.08.2013 року про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, встановлено,
що ОСОБА_2 15 липня 2013 року близько 11 год.
30 хв. будучи працівником дочірнього
підприємства «Черкаситорф» державного
підприємства «Київторф», отримав
травму кінцівки під час роботи
торфобрикетного пресу. Основною
причиною отримання працівником травми
комісією встановлено організаційну -
допуск до роботи без навчання та
перевірки знань з охорони праці та
супутню - невиконання посадових
обов'язків.

Згідно висновку акту проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався від 02 серпня 2013 року,
встановлено, що нещасник випадок з
машиністом торфобрикетного пресу
ОСОБА_2 визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом та береться на облік
підприємством. Також визначено ряд
осіб з числа керівництва підприємства
дія або бездіяльність яких призвела до
настання нещасного випадку.

Суд зазначає, що вищезазначені акти
відповідачем у встановленому законом
порядку не оскаржувалися і їх висновки
на даний час є чинними.

За приписами ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування..

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на наведені вище норми суд не
бере до уваги посилання відповідача, що
позивач ОСОБА_2 дану травму отримав з
власної необережності, оскільки
обставини за яких стався нещасний
випадок були предметом розгляду
відповідних комісій і їх висновки
відповідачем не були спростовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «
Про охорону праці» умови праці на
робочому місці, безпека технологічних
процесів, машин, механізмів,
устаткування та інших засобів
виробництва, стан засобів колективного
та індивідуального захисту, що
використовуються працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам законодавства.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що
нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про охорону праці»
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Згідно ч. 1-2 ст. 18 Закону України «Про
охорону праці» працівники під час
прийняття на роботу і в процесі роботи
повинні проходити за рахунок
роботодавця інструктаж, навчання з
питань охорони праці, з надання першої
медичної допомоги потерпілим від
нещасних випадків і правил поведінки у
разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з
підвищеною небезпекою або там, де є
потреба у професійному доборі, повинні
щороку проходити за рахунок
роботодавця спеціальне навчання і
перевірку знань відповідних
нормативно-правових актів з охорони
праці.

За приписами ст. 22 Закону України «Про
охорону праці» встановлено, що
роботодавець повинен організовувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок.

За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання або
аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт
про нещасний випадок чи незгоди
потерпілого з його змістом питання
вирішуються посадовою особою органу
державного нагляду за охороною праці,
рішення якої є обов'язковим для
роботодавця.

Рішення посадової особи органу
державного нагляду за охороною праці
може бути оскаржене у судовому порядку.

Таким чином суд констатує, що
відповідач фактично погодився з
висновками актів форми Н-1 та Н-5, якими
встановлено порушення посадовими
особами підприємства вимог
нормативних актів, внаслідок чого і
стався нещасний випадок з позивачем.

Згідно відповіді Черкаської
центральної районної лікарні №07/2182 від
22 липня 2013 року ОСОБА_2 станом на 18.07.2013
року мав наступний діагноз:
травматична ампутація 2, 4 пальців на
рівні середніх фаланг, 3 на рівні
проксимального між фалангового
суглобу правої кисті, травма тяжкого
ступеню тяжкості. Вказаний діагноз
підтверджується також довідкою ЛКК
Черкаської РЛ №363 від 29.10.2013 року та
випискою з історії хвороби №4331 ОСОБА_2

Довідкою МСЕК серії 10 ААА №025182 від
06.11.2013 року ОСОБА_2 встановлена ступінь
втрати працездатності у розмірі 35% -
безтерміново, рекомендовано
стаціонарне лікування в ортопедичному
відділенні, мед забезпечення та мед
реабілітація.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2
перебував у трудових відносинах з
відповідачем та останнім його місцем
роботи було перебування на посаді
машиніста брикетного пресу, звільнений
07.11.2013 року за згодою сторін, згідно ст.
36 п. 1 КЗпП України.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 3 Постанови
Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» визначено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість

продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Аналізуючи вищезазначені норми та
надані суду матеріали справи, що
обґрунтовують позов суд зазначає, що
позивачем надано достатні та
переконливі докази того, що
відповідачем йому було завдано
моральної шкоди, тому суд приходить до
висновку, що вимоги про відшкодування
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню.

Виходячи з тривалості та тяжкості
моральних страждань розмір такої шкоди
суд оцінює у 30 000 грн., яка підлягає
стягненню з відповідача.

Судові витрати необхідно розподілити
на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Черкаситорф» державного підприємства
«Київторф», що зареєстроване за
адресою: Черкаська область, смт. Ірдинь,
вул. Леніна, 2 (код за ), на
користь ОСОБА_2 проживаючого АДРЕСА_1,
моральну шкоду у сумі 30 000 (тридцять
тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Черкаситорф» державного підприємства
«Київторф» на користь держави 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційні скарги на рішення можуть
бути подані протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Черкаської області через районний суд.

Повний текст рішення
виготовлений 21 травня 2014 року.

Суддя: В. В. Морозов