Справа № 353/1789/13-ц
Провадження № 22-ц/779/197/2014
Головуючий у 1 інстанції Луковкіна У.Ю.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Горблянського
Я.Д.

суддів: Горейко М.Д.,
Шалаути Г.І.

секретаря Турів О.М.

з участю:
представника апелянта - Злепко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ПАТ «УкрСиббанк» про
скасування заходів забезпечення
позову, застосованих по цивільній
справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
відділ Державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції,- за апеляційною скаргою ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу
Тлумацького районного суду від 09
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тлумацького районного суду від
09.12.2013 року скасовано заходи
забезпечення позову, вжиті ухвалою
Тлумацького районного суду від 21.06.2010
року, в частині накладення арешту на
належне ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме
на магазин-склад загальною площею 815,4
кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_1.

Не погодившись з такою ухвалою
представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» подав апеляційну скаргу,
оскільки вважає її незаконною,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без належного дослідження всіх
обставин справи.

Вважає, що відповідно до ст.60 ЗУ «Про
виконавче провадження» тільки власник,
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладене арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутись до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
Заяви боржників про неправильність
включення майна в опис розглядаються в
порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК
України.

Судом встановлено, що право власності
на майно, на яке накладено арешт,
належить ОСОБА_4, заявником не надано
доказів наявності у нього права
власності на арештоване майно. Таким
чином, у заявника відсутні правові
підстави звернення до Тлумацького
районного суду з заявою про скасування
заходів забезпечення позову та зняття
арешту з майна.

Крім того, повідомлення ДВС про
вартість майна, не може бути належним
та допустимим доказом щодо кінцевої
ціни даного майна, оскільки при продажу
майна через прилюдні торги в процесі
виконавчого провадження вартість
майна на торгах може зрости і буде
залежати від купівельної пропозиції.
Також апелянт вказує, що ЦПК України не
визначено такого способу захисту права
заявника, як часткове скасування
заходів забезпечення позову.

Тому просить ухвалу Тлумацького
районного суду від 09.12.2013 року
скасувати та поставити нову, якою у
задоволенні заяви ПАТ «УкрСиббанк» про
скасування заходів забезпечення
позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
апелянта, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Тлумацького районного суду від
21.06.2010 року в порядку забезпечення
позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
генеральною кредитною угодою №132 від
27.09.2007 року, зокрема кредитним
договором №010/14-10-700G132 від 27.09.2007 року,
накладено арешт на майно боржника в
обсязі можливого реального стягнення
1522816,55 грн. Відповідно до зазначеної
ухвали ВДВС Тлумацького РУЮ 06.07.2010 року
відкрито виконавче провадження та
накладено арешт на майно, що належить
ОСОБА_4, в обсязі можливого реального
стягнення 1542816,55 грн.

Встановлено, що на виконанні у ВДВС
Тлумацького РУЮ перебуває виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_4 на
користь АТ «УкрСиббанк» згідно
виконавчого листа №2-0916621/2011 від 11.12.2011
року, видаваного Тлумацьким районним
судом, 730299,78 грн. боргу, згідно
виконавчого листа № 0907/2-3737/2011 від 24.04.2013
року, виданого Івано-Франківським
міським судом, 1820 грн. витрат по оплаті
державного мита та витрат на ІТЗ
розгляду справи, згідно виконавчого
листа № 0907/23737/2011 від 24.04.2013 року
виданого Івано-Франківським міським
судом 291363,51 грн. боргу за кредитним
договором.

При примусовому виконанні цих
виконавчих проваджень проведено опис й
арешт заставного
майна:магазину-складу, площею 815,4 м.кв.,
який знаходиться за адресою
Івано-Франківська обл., АДРЕСА_1 та
транспортний засіб Mitsubishi Pajero,
техпаспорт НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1. Як
вбачається з копії договору іпотеки
від 21.03.2007 року магазин-склад площею 815,4
м.кв., який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 є предметом іпотеки для
забезпечення виконання ОСОБА_4
грошових зобов'язань перед ПАТ
«УкрСиббанк» по договору надання
споживчого кредиту № 0 від 21.03.2007
року, по якому згідно рішення
Тлумацького районного суду від 28.11.2011
року з ОСОБА_4 стягнуто борг та триває
виконавче провадження. Автомобіль
Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1 є предметом
застави відповідно до договору від
01.11.2006 року, на забезпечення виконання
грошових зобов'язань за кредитним
договором укладеним між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 від 01.11.2006 року,
проте як вірно встановлено судом,
обтяження щодо цього майна
незареєстроване відповідно до вимог
законодавства в Держаному реєстрі.

У зв'язку з наявністю у Єдиному
державному реєстрі заборони
відчуження об'єктів нерухомого майна
арешту на все нерухоме майно ОСОБА_4,
накладеного державним виконавцем
відповідно до ухвали Тлумацького
районного суду від 21.06.2010 року в порядку
забезпечення позову ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4, виконавча служба
немає правових підстав для здійснення
подальшої реалізації арештованого
майна.

Відповідно до вимог ст.154 ЦПК України,
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Норми ст.ст.151-154 ЦПК України не містять
обмеження будь-кого з осіб у праві
звернення до суду із заявою про
скасування заходів забезпечення
позову.

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції
України, кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає, що особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. Вказана
норма надає право звертатися із
позовом про зняття арешту спеціальному
суб'єкту -власнику майна, яким
іпотекодержатель не є, а тому посилання
апелянта на те, що банк обрав
невідповідний спосіб захисту свого
права, колегія відхиляє.

Нормами ст.3 Закону України "Про
іпотеку" встановлено, що у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Обгрунтованими є посилання заявника на
ту обставину, що арешт нерухомого майна
перешкоджає ПАТ «УкрСиббанк» в повній
мірі реалізовувати надані йому чинним
законодавством права щодо стягнення
кредитної заборгованості за рахунок
предмета іпотеки. Враховуючи, що ПАТ
«УкрСиббанк» є обтяжувачем з вищим
пріоритетом, тому його вимоги щодо
скасування заходів забезпечення
позову в частині накладення арешту на
належне ОСОБА_4 магазин-склад загальною
площею 815,4 кв.м в АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Зважаючи на наведене, ухвала суду
першої інстанції постановлена з
дотриманням вимог норм процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, а тому підстав
для її скасування колегія суддів не
вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307,312,313-314,317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» - відхилити.

Ухвалу Тлумацького районного суду від
09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Д. Горблянський

М.Д. Горейко

Г.І. Шалаута