ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
"12" березня 2014 р. Дарницький районний
суд міста Києва у складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя
Позивач ОСОБА_2 (далі - позивач)
звернувся до Дарницького районного
суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3
(далі - відповідач) про поділ майна
Позов обґрунтований тим, що 23 березня
2012 року сторонами у шлюбі була придбана
дитяча ігрова кімната «Мадагаскар»,
вартістю 63 000, 00 грн. (шістдесят три
тисячі гривень 00 копійок). 23 квітня 2013
року шлюб між сторонами було розірвано.
Позивач просить визнати дитячу ігрову
кімнату «Мадагаскар» спільним майном
сторін, що було набуто ними під час
шлюбу на підставі Договору на продаж
№1-41 від 23 березня 2012 року у рівних
частинах, та визнати за позивачем право
власності на ? частину даної дитячої
ігрової кімнати «Мадагаскар».
В судове засідання сторони не
з'явились, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Позивач надав до суду
заяву у якій просив розглядати справу
без його участі, позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.
Проти заочного розгляду справи не
заперечував. Відповідач причини неявки
суду не повідомила, жодних заяв чи
клопотань до суду не надала.
На підставі статті 224 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) суд вважає можливим
провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
4 червня 2011 року було зареєстровано
шлюб між сторонами. Рішенням
Дарницького районного суду міста Києва
від 23 квітня 2013 року по справі №753/5376/13-ц
шлюб було розірвано (а.с.8).
23 березня 2012 року сторонами у шлюбі
була придбана дитяча ігрова кімната
«Мадагаскар», вартістю 63 000, 00 грн.
(шістдесят три тисячі гривень 00
копійок) (а.с.9-11).
Позивач просить визнати дитячу ігрову
кімнату «Мадагаскар» спільним майном
сторін та визнати за ним право
власності на ? частину даної дитячої
ігрової кімнати «Мадагаскар».
Статтею 60 Сімейного кодексу України
(далі - СК України) визначено, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
За змістом частини четвертої статті 65
СК України договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.
Згідно зі статтею 70 СК України та
статтею 372 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності, частки майна є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Відповідно до пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК України, частина третя статті 368 ЦК
України), відповідно до частин другої,
третьої статті 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Частинами першою та другою статті 57 ЦПК
України передбачено, що доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються зокрема на підставі
письмових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (статті 58, 59 ЦПК
Таким чином, суд вважає за необхідне
визнати дитячу ігрову кімнату
«Мадагаскар» спільним майном сторін,
що було набуто ними під час шлюбу на
підставі Договору на продаж №1-41 від 23
березня 2012 року у рівних частинах, та
визнати за позивачем право власності
на ? частину даної дитячої ігрової
кімнати «Мадагаскар».
Відповідно до частини першої статті 88
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
Оскільки, позовні вимоги підлягають
задоволенню, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача сплачений
позивачем судовий збір у розмірі 630, 00
грн. (шістсот тридцять гривень 00
На підставі викладеного вище, беручи до
уваги положення постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", керуючись
статтями 368, 372 ЦК України, статтями 60, 61,
65, 69, 70, 71 СК України, статтями 88, 208, 214, 215,
218, 224 - 226 ЦПК України, суд
Позовну заяву задовольнити.
Визнати дитячу ігрову кімнату
«Мадагаскар» спільним майном ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
було набуто ними у шлюбі на підставі
Договору №1-41 від 23 березня 2012 року у
рівних частинах, та визнати за ОСОБА_2
право власності на ? частину даної
дитячої ігрової кімнати «Мадагаскар».
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 630, 00 грн.
(шістсот тридцять гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали до Апеляційного
суду міста Києва через Дарницький
районний суд міста Києва.
СУДДЯ