І М Е Н Е М У К
03 березня 2014 року
Рівненський міський суд
при секретарі Дащук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
- Служби у справах дітей Рівненського
міськвиконкому про позбавлення
батьківських прав та стягнення
додаткових витрат на дитину, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просить позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з
відповідача додаткові витрати на
дитину в розмірі 800 грн. та покласти на
нього судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог
вказує, що з 06 липня 2002 року по 22 вересня
2012 року перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1
року народилася донька ОСОБА_3. З
початку 2005 року батько дитини проживає
в м. Кривий Ріг та жодного з покладених
законом на батьків обов'язку не
виконує, не бере ніякої участі у
вихованні та утриманні дитини. З
народження дочка виховується і
утримується тільки матір"ю. Відповідач
свідомо ухиляється від виконання
батьківських обов'язків і тому повинен
бути позбавлений батьківських прав. За
рішенням суду з 14 листопада 2008 року з
відповідача стягуються аліменти, але
дитина потребує додаткових коштів на
придбання підручників, одягу, взуття
тощо. На підготовку дочки до
навчального року витрачено 1 600 грн.,
половину яких слід стягнути з
відповідача.

В судовому засіданні позивач та її
представник - адвокат Ферік Р.М. позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просили їх задоволити.

Представник третьої особи -
начальник відділу правового та
соціального захисту дітей служби у
справах дітей Рівненського
міськвиконкому - Корнієнко О.А.,
підтримавши Висновок органу опіки і
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради № 08-101 від 24
січня 2014 року, визнав позов
обґрунтованим. Оскільки позбавлення
батьківства відповідає інтересам
малолітньої дитини, вважає доцільним
позбавити відповідача батьківських
прав.

Відповідач в судове засідання
повторно не з'явився, про дату і час
розгляду справи повідомлялося у
встановленому порядку. Суд, у
відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України
вважає можливим розгляд справи у
відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів з
постановленням заочного рішення,
проти чого не заперечують учасники
судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, представника третьої
особи, думку прокурора, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі, що стверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданим
відділом реєстрації актів цивільного
стану Рівненського міського
управління юстиції 22 вересня 2012 року,
актовий запис № 183.

Згідно свідоцтва про народження
серії № НОМЕР_2, виданого виконкомом
Інгулецької міської ради Інгулецького
району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області 12 серпня 2002
року, актовий запис № 174, батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Законодавство України, яке регулює
сімейні відносини визначає, що батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.
Мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15
та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" (далі -
постанова Пленуму) роз'яснив, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Суд приймає до уваги доводи
позову про свідоме нехтування та
ухилення відповідача від виконання
батьківських обов'язків по вихованню
та утриманню дочки. Дане
підтверджується характеристикою на
ОСОБА_3, надану класним керівником та
директором НВК № 2 "Школа-Ліцей" м.
Рівне.

За Висновком органу опіки і
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради № 08-101 від 24
січня 2014 року вважається доцільним
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Також, підлягають до задоволення
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача додаткових витрат на
дитину в розмірі 800 грн.

У відповідності до ст. 185 СК
України, той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Участь у додаткових витратах
на дитину є не правом, а обов'язком
батька (матері) незалежно від сплати
ним (нею) аліментів, і закон не
передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
дитину в разі виникнення спору.

Так, на підставі рішення
Рівненського міського суду від 14
листопада 2008 року, з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі по 250
грн. щомісячно. Позивач не заперечує
факту сплати відповідачем аліментів в
такому розмірі, однак, враховуючи,
встановлений ст. 7 Закону України "Про
державний бюджет України на 2014 рік" від
16 січня 2014 року № 719-VІІ розмір
прожиткового мінімуму для дитини віком
від 6 до 18 року - 1 286 грн., таких коштів (250
грн.) не достатньо для належного
утримання дитини.

На підставі ст. 164, 185 СК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215, 225, 226 ЦПК
України, суд, -

в и р і
ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м.Інгулецьк
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_1 додаткові витрати в розмірі 800
(вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, пов'язанні з оплатою
судового збору розмірі 114 (сто
чотирнадцять) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано за письмовою
заявою відповідача протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Головуючий -