Єдиний унікальний номер 235/348/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/2692/2014
Єдиний унікальний номер 227/7124/13ц
Головуючий в 1 інстанції: Мавроді Р.Ф.
Номер провадження 22ц/775/2688/14
Суддя доповідач: Груіцька Л.О
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

12 березня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді:
Лоленко А.В.,

суддів:
Груіцької Л.О., Принцевської В.П.,

при секретарі
Папоян К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю «Шахта «Білозерська»
на рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 січня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до Товариства з додатковою
відповідальністю «Шахта
«Білозерська», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди.

В С Т А Н
О В И В:

18.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
додатковою відповідальністю «Шахта
«Білозерська», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 січня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до Товариства з додатковою
відповідальністю «Шахта
«Білозерська», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

З Товариства з додатковою
відповідальністю «Шахта «Білозерська»
на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди
стягнули 8 000 (вісім тисяч гривень).

З Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
стягнули 4 000 (чотири тисячі гривень).

Судовий збір стягнуто пропорційно
задоволеним вимогам: 76,47 гривень з ТДВ
«Шахта «Білозерська» та 38,23 гривень з
ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

З вказаним рішенням суду не погодились
Товариство з додатковою
відповідальністю «Шахта «Білозерська»
та подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі Товариство з
додатковою відповідальністю «Шахта
«Білозерська» просить рішення
скасувати, та прийняти нове,
обґрунтовуючи скаргу тим, що рішення
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд без належних на те
підстав визнав наявність моральної
шкоди, виходячи лише з того,що позивачу
встановлено стійку втрату
працездатності. Також судом були
порушені принципи розумності і
справедливості, бо ним не були
враховані факти стосовно конкретних
обставин справи та залишені без уваги
надані відповідачем докази.

Судом першої інстанції встановлено
наступне:

ОСОБА_1 з червня 2005 року працював у ВП
«Шахта «Білозерська» ДП
«Добропіллявугілля» гірником очисного
забою з повним робочим днем у шахті в
шкідливих і небезпечних умовах праці.
Наказом Міністерства вугільної
промисловості України від 26.11.2008 року №
618 підприємство реорганізоване в ТДВ
«Шахта Білозерська».

04.09.2012 року ОСОБА_1 був звільнений з
переведенням у ВСП «Шахтоуправління
«Білозерська» ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля».

19 грудня 2006 року під час виконання
трудових обов'язків з позивачем стався
нещасний випадок, внаслідок якого він
отримав травму - закритий перелом лівої
гомілки зі зміщенням, що
підтверджується актом розслідування
нещасного випадку форми Н-5 від 20.12.2006
року та актом №36 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом форми від
20.12.2006 року.

Висновком МСЕК від 16.10.2007 року йому
встановлено 35 % втрати професійної
працездатності у сукупності: 25 %
первинно по травмі 19.12.2006 року, 10%
повторно по травмі 18.01.2001 року (довідка
№026190).

22 червня 2013 року під час виконання
трудових обов'язків з позивачем стався
нещасний випадок, внаслідок якого він
отримав травму - травматичну ампутацію
2 пальця лівої кисті на рівні
середньої фаланги, що підтверджується
актом розслідування актом
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 від 25.06.2013 року та актом №4 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом форми від 25.06.2013 року.

Висновком МСЕК від 03.09.2013 року позивачу
встановлено 40% втрати професійної
працездатності безстроково у
сукупності: 10% первинно по травмі 22.06.2013
року, 20% повторно по травмі 19.12.2006 року,
10% повторно по травмі 18.01.2001 року
(довідка №247718).

Позивачу були призначені страхові
виплати, передбачені законодавством, а
саме одноразова допомога і щомісячні
виплати.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 суд виходив з розміру позовних
вимог, факторів вини позивача, ступеню
втрати професійної працездатності,
порушення нормального укладу життя,
характеру та ступеня моральних
страждань, а також розумності та
справедливості .

Сторони до суду апеляційної інстанції
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним чином

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15
ЦК України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.4 ст. 43 Конституції України
кожен має право на належні, безпечні і
здорові умови праці.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Пленум Верховного Суду України в
постанові від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди»
зазначив, що під моральною шкодою слід
розуміти витрати немайнового
характеру внаслідок моральних
страждань та фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема, у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 153 КЗпП
України на всіх підприємствах України
в установах та організаціях
створюються безпечні і нешкідливі
умови праці. Забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст.. 173 КЗпП України
передбачено, що шкода, заподіяна
працівником каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст..13 Закону України «Про
охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, яке призвело
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків, чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
відшкодування моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форм власності, виду діяльності чи
галузевої незалежності.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що внаслідок
професійних каліцтв та захворювань
пошкоджено здоров'я позивача, чим
завдано моральну шкоду, яка обумовлена
фізичними і моральними стражданнями,
навів у рішенні відповідні мотиви.
Врахував вимоги розумності та
справедливості і домірності завданої
шкоди, врахував важкі наслідки
професійних каліцтв та захворювань,
постійний характер негативних
наслідків, обмеження життєдіяльності,
порушення звичайного укладу життя
позивача на які він вказував у позовній
заяві. Суд врахував фактори вини
позивача.

При встановленні зазначених
фактів і ухваленні рішення судом не
було порушено норм процессуального
права та правильно застосовані норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги
необгрутовані і не спростовують
висновків суду.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303-315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю «Шахта
«Білозерська» відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржено протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Суддя: