У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
департамент Луганської міської ради у
справах дітей та сім'ї, про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку за касаційними скаргами ОСОБА_4
та публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 30 листопада 2007 року згідно з
кредитним договором ОСОБА_4 надано
кредит у розмірі 166 650 грн на строк до 30
листопада 2017 року зі сплатою 15 % річних.
8 серпня 2008 року з ОСОБА_4
укладено додаткову угоду до договору
про іпотечний кредит від 30
листопада 2007 року, за умовами якої
останній отримав кредит у розмірі
35 035 доларів 29 центів США зі
сплатою 14,04 % річних за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом на строк до
30 листопада 2017 року. У
забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання ОСОБА_4
передала в іпотеку банку квартиру
АДРЕСА_1 Внаслідок невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором утворилася
заборгованість, яка станом на 19 квітня
2012 року склала 73 349 доларів 73 центи США.

Ураховуючи викладене, позивач,
уточнивши позовні вимоги просив суд у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки, виселити
та зняти з реєстрації мешканців
квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 21 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 10 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки скасовано, ухвалено нове
рішення, яким позов у цій частині
задоволено. У рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит від 30 листопада
2007 року в розмірі 73 349 доларів 73
центи США, що є еквівалентом 585 330 грн 85
коп., звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 Визначено
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», визначивши початкову ціну
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності (незалежним
експертом) на стадії оцінки майна. У
решті - рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить оскаржуване
рішення апеляційного суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про виселення скасувати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
й процесуального права, та ухвалити в
цій частині нове рішення про
задоволення позову, у решті рішення
суду залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарг
цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов правильного висновку про те, що
ОСОБА_4 порушив умови договору про
іпотечний кредит, тому апеляційний суд
звернув стягнення на предмет іпотеки в
рахунок погашення заборгованості,
розмір якого визначено згідно із
законом і умовами договору. При цьому
вірно застосував вимоги ст. ст. 33, 35, 39
Закону України «Про іпотеку».

Підстав для виселення відповідачів з
квартири, яка є предметом іпотеки,
апеляційний суд правомірно не знайшов.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта