Справа № 232/710/12 Провадження №
22-ц/772/747/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Романчук Р. В.Категорія: 5
Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнТехДокСервіс"
ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД - Бойка В.О. на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 28 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД, ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ІнТехДокСервіс" про визнання договору
купівлі-продажу недійсним і визнання
права власності, за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнТехДокСервіс" до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД, ОСОБА_4 про визнання права
власності та за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнТехДокСервіс",
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним і визнання
права власності, -

встановила:

В грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД, (далі ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД)
ОСОБА_4, ТОВ "ІнТехДокСервіс", в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року,
згідно якого ОСОБА_4 продав, а ТОВ
"ІнТехДокСервіс" придбало будівлю
складу «Б» з прибудовою, загальною
площею 633,2 кв.м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та просив визнати за
ним право власності на будівлю складу
«Б» з прибудовою, загальною площею 633,2
кв.м., що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.11.2009 року
йому передано частину майна ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД в розмірі 12 377 597, 00 грн. Даною
постановою встановлено, що єдиним
майном, яким володіє ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД
є будівля складу «А» з прибудовами ,
загальною площею 1270, 7 кв.м., що
розташована за адресою : АДРЕСА_2 та
будівля складу «Б» з прибудовою,
загальною площею 633,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, отже
це майно може бути виділено ОСОБА_2 До
виконання судового рішення в цій
частині, будівлі залишаються
перебувати під арештом (забороною
відчуження), накладеним ухвалами
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 13.09.2006 року та від 04.07.2007 року.
Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 24.03.2010 року за ОСОБА_2
визнано право власності на будівлю
складу «А» з прибудовами , загальною
площею 1270, 7 кв.м., що розташована за
адресою : АДРЕСА_2, загальна вартість
якого становить 2 411 789,00 грн., а
оскільки йому передано майна всього на
загальну вартість 12 377 597, 00 грн.,
просив визнати за ним право власності
на будівлю складу «Б» з прибудовою,
загальною площею 633,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після звернення до суду з вказаним
позовом позивач дізнався, що 30.04.2010 року
між ОСОБА_4 та ТОВ "ІнТехДокСервіс" був
укладений договір купівлі-продажу
будівлі складу «Б» з прибудовою,
загальною площею 633,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Такий
договір є недійсним, оскільки
зазначене нерухоме перебувало під
забороною відчуження відповідно до
ухвали Ленінського районного суду м.
Вінниці від 04.07.2007 року. Право власності
на спірний об'єкт нерухомого майна був
набутий ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу з ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД від
01.11.2007 року всупереч вимогам закону, що
встановлено рішенням апеляційного
суду Вінницької області від 01.09.2010 року
, яким відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ТОВ ВКП «МА-КІ» ЛТД про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу від 01.11.2007 року.

Враховуючи наведене, відповідно до
вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України просив
визнати недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
30.04.2010 року. Також зазначив, що у
випадку визнання недійсним договору
купівлі-продажу, право власності на
будівлю складу «Б» з прибудовою,
загальною площею 633, 2 кв.м. повернеться
до ТОВ «МА-КІ» ЛТД , що дасть можливість
виконати постанову Житомирського
апеляційного господарського суду від
19.11.2009 року шляхом визнання за ОСОБА_2
права власності на вищевказаний об'єкт.

В грудні 2012 року ТОВ "ІнТехДокСервіс"
звернулося із зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ ВКП
«МА-КІ» ЛТД , в якій просило визнати
право власності на будівлю складу «Б»
з прибудовою , загальною площею 633, 2
кв.м, що розташована в АДРЕСА_1 за ТОВ
"ІнТехДокСервіс", обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що ОСОБА_4 при посвідченні
договору були надані нотаріусу усі
правовстановлюючі документи на
будівлю, а також гарантовано, що від
покупця не приховано обставин, які
мають істотне значення для укладення
цього договору, зокрема, що будівля
складу не перебуває під арештом, щодо
неї відсутні судові спори, а внаслідок
її продажу не буде порушено прав та
законних інтересів інших осіб. Майно
придбане за відплатним договором на
законних підставах і товариство не
знало і не могло знати про те, що
продавець не має права на відчуження
цього майна, оскільки при посвідченні
договору будь-які обтяження щодо майна
були перевірені нотаріусом. За таких
обставин ТОВ "ІнТехДокСервіс" є
добросовісним набувачем майна і
підстави для витребування такого майна
відсутні.

В липні 2013 року ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД
звернулося із зустрічним позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ "ІнТехДокСервіс", в
якій просило визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 30.04.2010 року,
предметом якого була будівля складу
«Б» з прибудовою , загальною площею 633,
2 кв.м, що розташована в АДРЕСА_1 та
визнати право власності на таку
будівлю за ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД. Позовні
вимоги обґрунтовувало тим, що 01.11.2007
року між ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД та ОСОБА_4,
незважаючи на наявність заборони
відчуження , був укладений договір
купівлі-продажу спірної будівлі.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 15.01.2010 року зазначений
договір визнано дійсним. Рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 01.09.2010 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4 про визнання договору
дійсним, тобто нерухоме майно
повернулося у власність ТОВ ВКП "МА-КІ"
ЛТД. Отже, правовстановлюючим
документом ОСОБА_4 на момент укладення
спірного договору купівлі-продажу було
рішення Ленінського районного суду
м. Вінниці від 15.01.2010 року, яке було
скасоване судом апеляційної інстанції,
а тому ОСОБА_4 не набув право власності
на об'єкт нерухомості та права
відчуження не мав. Виходячи з чого,
укладений 30.04.2010 року є недійсним.
Оскільки право власності на будівлю
складу «Б» юридично ні до кого не
перейшло, а тому власником даного майна
є ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 28.11.2013 року
позов ОСОБА_2 до ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД,
ОСОБА_4, ТОВ "ІнТехДокСервіс" про
визнання договору купівлі -продажу
недійсним і визнання права власності
задоволено частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі,
складу з прибудовами, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 від 30.04.2010 року
укладений між ОСОБА_4 та ТОВ
"ІнТехДокСервіс", посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстрований в реєстрі за №573.

В задоволені позову в частині визнання
права власності відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 із
ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД, ОСОБА_4, ТОВ
"ІнТехДокСервіс" понесені судові
витрати в розмірі 114 грн. 70 коп. в рівних
частках з кожного.

В задоволені зустрічного позову
ТОВ "ІнТехДокСервіс" до ОСОБА_2, ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД, ОСОБА_4 про визнання
права власності - відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ТОВ
ВКП "МА-КІ" ЛТД до ТОВ "ІнТехДокСервіс",
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі - продажу недійсним і визнання
права власності - відмовлено.

Стягнуто із ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД на
користь держави судовий збір в розмірі
1 770 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ
"ІнТехДокСервіс" просить рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 30.04.2010 року та
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні його позову про визнання
права власності на спірне майно та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в цій частині, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД
в особі ліквідатора Бойка В.О. просить
скасувати рішення суду першої
інстанції частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційні скарги слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 30.04.2010 року будівлі
складу «Б» з прибудовою, загальною
площею 633, 2 кв.м, що розташована в
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що на момент нотаріального
посвідчення договору, відчужуване
майно перебувало під арештом,
накладеним ухвалою Ленінського
районного суду м. Вінниці від 04.07.2007
року, що унеможливлювало укладення
спірного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову про
визнання за ОСОБА_2 права власності на
спірний об'єкт нерухомості, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
договір купівлі-продажу від 30.04.2010 року
визнано недійсним, постанова
Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.11.2009 року
набрала законної сили та підлягає
виконанню, а тому підстав для
задоволення вимог в цій частині немає.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ТОВ "ІнТехДокСервіс", суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено у судовому засіданні своїх
вимог про те , що майно було придбано
ним законних підставах.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД в частині
визнання права власності на спірну
будівлю складу, суд першої інстанції
виходив з того, що перебування раніше
нерухомого майна у власності ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД не є підставою для визнання
за ним права власності на таке майно,
інших доказів на підтвердження своїх
вимог позивачем не надано.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що у справі
№2-57/07 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД про вихід з товариства та
передачу частини майна, 12.07.2007
року Ленінським районним судом м.
Вінниці ухвалено рішення про
виключення ОСОБА_2 з числа засновників
ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД та передачу частину
майна ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД в розмірі 7 483 080,
75 гривень (т. 1 а.с. 5-6).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 04.07.2007 року зазначений
позов був забезпечений шляхом
накладення арешту, зокрема на склад,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
З ухвали вбачається, що її копія була
надіслана для виконання до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори. Ухвала набрала законної сили
(т.1 а.с. 45).

Постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.11.2009 року
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 12.07.2007 року було
змінене та викладено резолютивну
частину в такій редакції: "Передати
ОСОБА_2 частину майна Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД в розмірі 12 377 597, 00 грн."
Рішення в частині зазначення про
виключення ОСОБА_2 з числа засновників
ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД скасовано і
припинено провадження в цій частині (т.1
а.с. 7-12).

Висновок суду про те, яке саме майно має
бути передано ОСОБА_2 та яка особа
зобов'язана вчинити такі дії, у
резолютивній частині постанови
відсутні.

При цьому у мотивувальній частині
вказаної постанови міститься
припущення, що майно, яке було оцінено
експертом у цій справі, може бути
виділене ОСОБА_2

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 24.03.2010 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 13.08.2010 року, за
ОСОБА_2 визнано право власності на
будівлю складу «А» з прибудовами,
площею 1270,7 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, яка належить ТОВ ВКП
"МА-КІ" ЛТД.

01.11.2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ ВКП "МА-КІ"
ЛТД укладений у простій письмовій
формі договір купівлі-продажу, за яким
ОСОБА_4 придбав у вказаного ТОВ будівлю
складу «Б» з прибудовою загальною
площею 633,2 кв.м., в тому числі самовільно
збудовані та переобладнані приміщення,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Дані обставини визнаються сторонами у
справі та встановлені рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 01.09.2010 року, а тому в силу ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 15.01.2010 року визнано дійсним
договір купівлі-продажу нерухомого
майна б/н від 01.11.2007 року та визнано за
ОСОБА_4 право власності на будівлю
складу "Б" з прибудовою, загальною
площею 633,2 кв.м. в тому числі самовільно
збудовані та переобладнані приміщення,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 01.09.2010 року рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 15.01. 2010 року скасовано та ухвалено
нове про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД,
виконавчого комітету Вінницької
міської ради про визнання дійсним
договору купівлі-продажу від 01.11.2007
року, визнання права власності на
нерухоме майно.

Із рішення вбачається, що підставою для
відмови ОСОБА_4 у позові стало, зокрема
те, що договір купівлі-продажу всупереч
вимог ст. 657 ЦК України договір не було
нотаріально посвідчено та не здійснено
державно реєстрацію, а також будівля
складу «Б» з прибудовою, загальною
площею 633.2 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 перебувала під
арештом згідно з ухвалою Ленінського
районного суду м. Вінниці від 04.07.2007
року (т.1 а.с. 15-16).

30 квітня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ
"ІнТехДокСервіс" було укладено договір
купівлі продажу нежитлової будівлі,
складу з прибудовами, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно з витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно , виданого КП "Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації" 29.04.2010
року за №260144582, на земельній ділянці
розташована будівля складу з
прибудовами цегляна, означена на плані
літ. «Б», загальною площею 633,2 кв.м.
Договір посвідчено приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 573 (т. 1 а.с.
43-44).

Згідно п. 3 договору нерухоме майно
належить продавцю на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 15.01.2010 року , справа №2-1042/10, що
набуло законної сили 25.01.2010 року, право
власності на нерухоме майно
зареєстроване КП "Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації" 09.03.2010
року за реєстраційним № 2989942, номер
запису 121 в книзі 3фо.

Відповідно до п. 10 договору
купівлі-продажу відсутність заборони
відчуження нежитлової будівлі, склад з
прибудовами підтверджується: Витягами
з державного реєстру обтяжень рухомого
майна, Витягами з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Витягами з Державного реєстру
іпотек, виданими ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу 30.04.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів, може бути, зокрема, визнання
правочину недійсним.

Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його права
власності.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання права
власності на будівлю, яка є предметом
договору купівлі-продажу від 30.04.2010
року, з тих підстав, що постановою
Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.11.2009 йому
передано частину майна ТОВ ВКП "МА-КІ"
ЛТД в розмірі 12 377 597, 00 грн., то
відповідно до ст. 54 Закону України "Про
господарські товариства" ( в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) при виході учасника з
товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному
фонді за рік. Виплата проводиться після
затвердження звіту за рік в якому він
вийшов з товариства, в строк до 12
місяців з дня виходу. На вимогу
учасника та за згодою товариства вклад
може бути повернуто повністю або
частково в натуральній формі. Учаснику,
який вибув, виплачується належна йому
частку прибутку, одержаного
товариством в даному році до моменту
його виходу. Майно, передане учасником
товариству тільки в користування,
повертається в натуральній формі без
винагороди.

Як встановлено постановою
Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.11.2009 року на
момент виходу ОСОБА_2 з ТОВ ВКП "МА-КІ"
ЛТД вартість його частки в майні ТОВ
ВКП "МА-КІ" ЛТД становила 12 377 597,00 грн.

Цим же рішенням суду передано ОСОБА_2
частину майна ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД в
розмірі 12 377 597, 00 грн. Проте у рішенні
суду не було визначено яке саме майно
повинно бути передано ОСОБА_2 як
виплата його частки у майні товариства
при виході з нього та зобов'язану особу.

Позивач-відповідач ОСОБА_2 посилався на
те, що можливість виконання постанови
втрачена через сплив строку звернення
рішення до виоконання.

Неможливість виконання судового
рішення не є підставою для звернення
до суду з позовом на підставі ст. 392 ЦК
України.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України встановлено
у випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Згідно роз'яснень, наданих в абз. 5 п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009
року відповідно до статей 215 та 216 ЦК
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

З наведеного вбачається, що із
вказаного судового рішення у ОСОБА_2 не
виникло цивільного права на будівлю
складу «Б» з прибудовами по АДРЕСА_1,
який є предметом даного спору, а тому
немає підстав вважати, що оспорюваним
право чином порушено його права та
законні інтереси.

Зустрічний позов ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 30.04.2010 року,
укладеного між ОСОБА_4 то ТОВ
"ІнТехДокСервіс" та визнання права
власності на майно не підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 203, ст.
204 ЦК України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

У п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено,
що якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" № 9 від
06.11.2009 року реституція як спосіб
захисту цивільного права (частина
перша статті 216 ЦК) застосовується
лише в разі наявності між сторонами
укладеного договору, який є нікчемним
чи який визнано недійсним. У зв'язку з
цим вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову,
зокрема від добросовісного набувача
- з підстав, передбачених частиною
першою статті 388 ЦК.

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, не підлягають
захисту шляхом задоволення позову до
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
встановленого статтями 215, 216 ЦК. Такий
захист можливий лише шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені ст. 388
ЦК цього Кодексу, які дають право
витребувати майно від добросовісного
набувача.

Як встановлено по справі, ОСОБА_4 набув
право власності на спірне нерухоме
майно на підставі рішення суду, яким
визнано дійсним договір
купівлі-продажу майна від 01.11.2007 року та
зареєстрував його в КП "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
09.03.2010 року. Згодом рішення суду першої
інстанції було скасоване судом
апеляційної інстанції.

Встановивши, що ОСОБА_4 не маючи права
на відчуження будівлі складу «Б» , що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за
відплатним договором передав у
власність дане майно третій особі - ТОВ
"ІнТехДокСервіс", суд першої інстанції
помилково застосував до даних
правовідносин норми ст. 215, 216 ЦК
України.

Отже, на правочин, укладений з
порушенням вимог закону, не
поширюється дія загального правила про
наслідки недійсності правочину
(двостороння реституція), якщо в законі
передбачені інші наслідки такого
порушення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя суд захищає
права, свободи ті інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Обраний ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛДТ спосіб
захисту свого цивільного права не може
бути застосований до даних
правовідносин.

Таким чином, вимоги ТОВ "МА-КІ" ЛТД про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 30.04.2010 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ
«ІнТехДокСервіс» не підлягають до
задоволення.

Щодо заборони відчуження нерухомого
майна, накладеної на підставі ухвали
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 04.07.2007 року, то в матеріалах справи
відсутні докази наявної чинної
заборони відчуження складу літ. «Б» з
прибудовами по АДРЕСА_1, вжитої на
підставі ухвали Ленінського районного
суду м. Вінниці від 04.07.2010 року.

Посилання суду першої інстанції на
наявні заборони відчуження згідно
розширеного витягу з Єдиного реєстру
відчуження об'єктів нерухомого майно у
АДРЕСА_1, зокрема, заборону від
20.07.2007 року за №5335880, заборону від 01.08.2007
року за №5407279, арешт нерухомого майна
від 25.01.2011 року №10749452 не приймаються
колегією суддів до уваги, оскільки
підставою обтяження зареєстрованого
від 20.07.2007 року за №5335880 та заборони від
01.08.2007 року за №5407279 (т.1 а.с. 91-92)
зазначено договори застави від 14.02.2000
та від 09.06.2003 року, щодо приміщень по
АДРЕСА_1 без індивідуалізації ознак
таких приміщень, власником , яких
зазначено ВАТ "Укроптгосптовари". Крім
того, наслідком порушення вимог
договору застави, зокрема продаж
предмета застави без згоди
заставодержателя не може бути визнання
договору купівлі-продажу недійсним.
Арешт же нерухомого майна від 25.01.2011
року вжито після укладення договору
купівлі-продажу від 30.04.2010 року.

Щодо вимог ТОВ "ІнТехДокСервіс" про
визнання права власності на будівлю
складу «Б», загальною площею 633.2 кв.м. по
АДРЕСА_1, то такі вимоги також не
підлягають до задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено по справі ТОВ
"ІнТехДокСервіс" придбало склад літ.
«Б» з прибудовою по АДРЕСА_1, загальною
площею 633,2 кв.м. за відплатним договором
у ОСОБА_4 Договір посвідчено
нотаріально. Право власності
зареєстровано КП "Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації" 21.07.2010
року (т. 2 а.с. 49).

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) якщо договір
про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до частини п'ятої статті 12
ЦК добросовісність набувача
презюмується, тобто незаконний набувач
вважається добросовісним, поки не буде
доведено протилежне. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

Відповідно до статті 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

У своїх позовних вимогах, ТОВ
"ІнТехДокСекрвіс" як на підставу
визнання права власності посилався на
те, що товариство є добросовісним
набувачем за договором купівлі-продажу
від 30.04.2010 року.

Статтею 16 ЦК не передбачено такого
способу захисту як визнання
добросовісним набувачем, а тому
зазначена вимога не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З аналізу зазначеної норми вбачається,
що судовому захисту підлягає лише
порушене право.

Таким чином, вимоги ТОВ
"ІнТехДокСервіс" про визнання права
власності на будівлю складу «Б» з
прибудовою, загальною площею 633,2 кв.м.,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є
безпідставними та не підлягають до
задоволення.

За таких обставин, оскільки при
вирішенні спору судом першої інстанції
неповно з'ясовано усі обставини справи,
не з'ясовано належним чином коло
спірних правовідносин і норми
матеріального права, які їх регулюють,
рішення суду першої інстанції підлягає
до скасування з ухваленням нового
рішення.

Оскільки, ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 10 лютого 2014 року
ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД відстрочено сплату
судового збору за подання апеляційної
скарги на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 28.11.2013 року
до ухвалення апеляційним судом рішення
у справі, з ТОВ ВКП "МА-КІ" ЛТД підлягає
стягненню в дохід держави судовий збір
в сумі 885 грн.

Керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 ,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнТехДокСервіс",
ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД - Бойка В.О. задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 листопада 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД, ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ІнТехДокСервіс" про визнання договору
купівлі-продажу недійсним і визнання
права власності - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнТехДокСервіс" до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД, ОСОБА_4 про визнання права
власності - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІнТехДокСервіс",
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним і визнання
права власності - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційне підприємство
"МА-КІ" ЛТД (вул.Кропивницького,1 м.
Вінниця, Код ) на користь
державного бюджету (Суд: Апеляційний
суд Вінницької області, Отримувач: УК у
м. Вінниці /м. Вінниця/, 22030001 Код Банк: ГУ ДКСУ у Вінницькій області
МФО: 802015 № 0002) судовий збір за
подання апеляційної скарги в сумі 885
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
Л.О. Голота

З оригіналом вірно: