Провадження № 22ц/790/834/14
Головуючий 1 інст. -Іванова І.В.
Справа № 2-81/11
Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія:право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Кузьменко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
та Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради на
рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 9 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_34, ОСОБА_2, територіальної громади
в особі Харківської міської ради, 3-я
особа ОСОБА_3 про визнання права
власності; за позовом ОСОБА_5 до
адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради, 3-я особа
ОСОБА_2 про скасування рішень; за
позовом ОСОБА_2 до Харківської міської
ради про визнання права власності;
зустрічними позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_34, ОСОБА_2, територіальної
громади в особі Харківської міської
ради, 3-я особа ОСОБА_3 про визнання
права власності; зустрічними позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_34,
ОСОБА_2, територіальної громади в особі
Харківської міської ради, 3-я особа
ОСОБА_3 про визнання права власності,

встановила:

24.09.2010 року ОСОБА_5 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_6, 3-я особа
територіальна да в особі Харківської
міської ради про визнання первинним
власником домоволодіння по АДРЕСА_1
ОСОБА_9 та визнання права власності в
порядку спадкування за законом.

В подальшому ОСОБА_5 на підставі ухвали
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 2011 року , якою було закрито
провадження за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до адміністрації
Жовтневого району Харківської міської
ради, 3-я особа ОСОБА_2, доповнив свої
позовні та просив скасувати рішення
виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Харкові ради від 01.12.2009
року №75-15 та від 11.05.2010 року №27-30 та
свідоцтво про право власності
Жовтневої районної у м. Харкові ради
від 17.06.2010 року на 1/2 частину будинку
житлового літ. «А-1» з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1 на ОСОБА_2.

Після залучення ОСОБА_3, в якості 3-ї
особи, ОСОБА_5 уточнив свій первісний
позов, зазначивши співвідповідачами по
справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_34, ОСОБА_2
та просив встановити факт належності
ОСОБА_9 на праві власності житловий
будинок з надвірними будівлями
розташованих АДРЕСА_1 та визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за законом на це домоволодіння.

Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтовував тим,
що він з народження мешкає за адресою
АДРЕСА_1. В даному будинку мешкали його
батьки. Його батько ОСОБА_12 помер
ІНФОРМАЦІЯ_8, а мати ОСОБА_13 померла
ІНФОРМАЦІЯ_9 . На початку 2010 року, він
звернувся до 5-ї Державної нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
смерті батьків, а саме будинку АДРЕСА_1.
Однак, згідно довідки КП «Харківське
міське БТІ» від 12.01.201 Ороку на
нотаріальної контори, йому стало
відомо, що право власності не
зареєстровано. Згідно п. 14договору на
право будування будинку й безстрокове
користування земельною ділянкою» від
05.11.1953 між житловим управлінням
виконкому Харківської міської ради
депутатів трудящих, іменованим -
управління з однією сторони й
громадянином ОСОБА_9 іменованого нижче,
під час будівництва - заявником, а по
закінченні - власником побудованого
будинку , зведена на ділянці будова є
особистою власністю осіб, що
побудували, але нажаль, дідусь не
зареєстрував належним чином своє право
власності, земельна ділянка була
надана на підставі рішення Виконкому
Жовтневої Райради від 8.09.1953року за №
про відвід земельної ділянки для
будівництва житлового будинку. Вважає,
що він прийняв спадщину на, час
розгляду справи ухвалою Жовтневого
районного суду м. Харкова від 10.05.2011
року було скасовано рішення Жовтневого
районного суду м.Харкова від 16.11.2009 року
за позовом ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Жовтневої районної ради м.
Харкова про визнання права власності
на житловий будинок,встановлення факту
належності житлового будинку у зв'язку
з ново виявленими обставинами.
Стосовно доповнення до позовних вимог,
25.02.2011 року він отримав від ОСОБА_2 копію
рішення виконавчого комітету
Жовтневої районної у м. Харкові Ради
від 11.05.2010 року №27-30 про внесення змін
до рішення виконкому №75-15 від 01.12.2009
року по АДРЕСА_1 та копію свідоцтва про
власності Жовтневої районної у м.
Харкові ради від 17.06.2010 року . На запит
юридичної консультації 28.02.20110 року він
отримав копію рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Харкові ради від 01.12.2009 року про видачу
свідоцтва про право власності по
АДРЕСА_1. Ознайомившись з даними
рішеннями він зрозумів, що вони
порушують його права.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова було об'єднано в одне
провадження з даної справою позов
ОСОБА_2 до Харківської міської ради про
визнання права власності на1/2 частину
житлового будинку та про встановлення
факту належності житлового будинку.

Свої вимоги ОСОБА_14 обґрунтовував тим,
що у ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Харкові помер його
прадід, ОСОБА_9 Заповіт не залишив.
Після його смерті відкрилась спадщина
на домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями
першої черги стали сини ОСОБА_16 та
ОСОБА_12, які були прописані на момент
смерті батька в спадковому будинку, але
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не звертались.
ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_16, дід. Після
його смерті відкрилась спадщина на 1/2
частину домоволодіння. Заповіт не
залишив. Він є спадкоємцем за правом
представлення тому, що його батько
ОСОБА_19 є сином ОСОБА_16 і помер до
відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Однак, нотаріальна контора відмовила
йому в оформлені його дкових справ,
тому що у нього відсутній документ
підтверджуючий право власності на
домоволодіння.

ОСОБА_6 не погодилась з даними позовами
і звернулась з зустрічним позовом про
визнання права власності.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 був побудований під час шлюбу
її батьків ОСОБА_9та ОСОБА_20 В цьому
будинку мешкала вся їх родина :батьки
вона і її брати. Її мати ОСОБА_20померла
ІНФОРМАЦІЯ_12.

Після смерті батька вона фактично
вступила в володіння спадкового
майна,а саме взяла собі ікону Божої
Матері. В звязку з розбіжностями в
прізвище в свідоцтві про народження та
свідоцтві про смерть батька, та
відутності зареєстрованого права
власності на батька на домоволодіння,
не має можливості звернутися до
нотаріальної контори про визнання
права власності. На протязі всього
розгляду справи була відповідачем по
заяві за позовом ОСОБА_5. Позивач по
об'єднаному позові ОСОБА_14 не
заперечував її права спадкування за
законом. Тому просила встановити факт
родинних відносин та визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом на 1/5 частину домоволодіння.

ОСОБА_7 не погодився з даними позовами і
звернувся з зустрічним позовом про
визнання права власності.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 був побудований під час шлюбу
його батьків ОСОБА_9та ОСОБА_20 В цьому
будинку мешкала вся наша родина :батьки
та його сестра та брати. Його мати
ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_12., а батько
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 Після смерті
батька він фактично вступив в
володіння спадкового майна, йому
дісталась ікона, яка належала його
батькам. Він не має можливості
звернутися до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті
батьків тому, що право власності на
вище значений будинок не був
зареєстрований своєчасно за його
батьком в КП «ХМБТІ» та в зв'язку з тим
,що в свідоцтві про його народження та
свідоцтвом його батька є розбіжності, а
саме в свідоцтві про його народження
зазначене прізвище батьків «ОСОБА_20 ти
ОСОБА_9». А в свідоцтві про смерть мого
батька зазначено прізвище «ОСОБА_9 ».
Вважає , що дані розбіжності виникли в
наслідок того, що в свідоцтві про його
народження запис прізвища його та
батьків був зроблений зі слів його
батьків. Просить встановити :акт
родинних відносин та визнати право
власності на 1/5 частину домоволодіння.

Представник позивача по основному
позову, позивач по об'єднаному,
представники відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали
свої вимоги та надали пояснення
відповідно до наведеного вище.

Представник Харківської міської ради
надав заяву про слухання справи в його
відсутність. Представник 3-ї особи
ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечував проти позову ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в частині визнання права
власності та підтримував позов ОСОБА_2,
та надав пояснення, що згідно договору
купівлі-продажу р№925 від 25.02.2011 року,
посвідчений п/н ХМНО ОСОБА_21 у ОСОБА_3
виникло право власності на 1/2 частину
домоволодіння в АДРЕСА_1, тому вона є
добросовісним набувачем. ОСОБА_5 ніколи
не володів 1/2 частиною даного
домоволодіння, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали
зустрічні позовні заяви з порушенням
строку позовної давності та не подали
докази прийняття спадщини після смерті
батька.

Представник служби у справах дітей
Жовтневого району м. Харкова зазначав
що захищає права неповнолітніх дітей
дітей 3-ї особи ОСОБА_3 і вважав , що
договір купівлі-продажу р№925 від .2.2011
року , посвідчений п/н ХМНО ОСОБА_21 є
законним.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Харкова від 9 грудня 2013 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково. Позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Позов
ОСОБА_6, та ОСОБА_7 задоволено повністю.

Скасовано рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Харкові ради від 1 грудня 2009 року за
№75-15 та від 11 травня 2010року за №27-30 .

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності Жовтневої районної у м.
Харкові ради від 17 травня 2010 року ,
виданого на ім'я на ОСОБА_2 на 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1.

Встановлено факт належності ОСОБА_9 на
праві власності житлового будинку ,
розташованого АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/5
частину житлового будинку з вірними
будівлями , розташованого АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Встановлено факт родинних відносин, а
саме, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Визнати
за ОСОБА_6 право власності на 1/5
частину житлового будинку з надвірними
будівлями , розташованого в АДРЕСА_1, в
порядку кування за законом після
смерті батька ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_7.

Встановлено факт родинних відносин, а
саме, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/5
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, в
порядку спадкування законом після
смерті батька ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на 1/5 частину домоволодіння АДРЕСА_1 за
правом представлення.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове яким відмовити ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог , а
позов ОСОБА_2, задовольнити, посилаючи
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскільки суд не
звернув уваги на те, що ОСОБА_3 є
законним власником ? частини будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі -
продажу від 25.02.2011 року а правові
підстави володіння будинком ОСОБА_3 не
були предметом розгляду судом першої
інстанції. Крім того ухвалою від 10.05.2011
року суд скасував рішення суду за ново
виявленими обставинами з
непередбачених ст. 34 ЦПК підстав, та
вийшов за межі позову, оскільки в
остаточній редакції ОСОБА_5 не
оспорював рішення виконкому. Суд не
звернув уваги, що ОСОБА_5 звернувся до
нотаріуса с заявою про прийняття
спадщини з порушенням строку на 5 років,
а з часу відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_9 пройшло більше 40 років,
та не навів відповідних доказів щодо
фактичного прийняття спадщини ОСОБА_16
і ОСОБА_6

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Статтями 10, 11, 57, 58, 60, 212, 213 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів, Жоден доказ
не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 524, 525, 526, 529,
548, 549, 550, 551 ЦК України (в редакції від
18.07.1963 № 1540- 08) 1216, 1218, 1225, 1226, 1258, 1266, 1268, 1269,
1270, 1272, 1278 ЦК (в редакції від 16.01.2003 року)
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця, а при оголошенні його
померлим - день, зазначений в статті
21 цього Кодексу.

Місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу),
а якщо воно невідоме, -
місцезнаходження майна або його
основної частини.

Місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу),
а якщо воно невідоме, -
місцезнаходження майна або його
основної частини.

При спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини немає в живих того з
їх батьків, хто був би спадкоємцем;
вони успадковують порівну в тій
частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
родителю.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства
виникає лише у випадку неприйняття
спадщини іншими спадкоємцями, можуть
заявити про свою згоду прийняти
спадщину протягом строку, що
залишився для прийняття спадщини.
Якщо строк, що залишився, менше трьох
місяців, він продовжується до трьох
місяців.

Строк для прийняття спадщини,
встановлений статтею 549 цього Кодексу,
може бути продовжений судом, якщо він
визнає причини пропуску строку
поважними. Спадщина може бути
прийнята після закінчення
зазначеного строку і без звернення
до суду при наявності згоди на це
всіх інших спадкоємців, які прийняли
спадщину.

У цих випадках, якщо спадкове майно
було прийняте іншими спадкоємцями або
перейшло до держави, спадкоємцеві, що
пропустив зазначений строк,
передається лише те з належного йому
майна, яке збереглося в натурі, а також
кошти, виручені від реалізації решти
належного йому майна.

Якщо спадкоємець, закликаний до
спадкоємства за законом або за
заповітом, помер після відкриття
спадщини, не встигнувши її прийняти в
установлений строк (стаття 549 цього
Кодексу), право на прийняття належної
йому частки спадщини переходить до
його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Це право померлого спадкоємця може
бути здійснене його спадкоємцями на
загальних підставах протягом строку,
що залишився для прийняття спадщини
(стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що
залишився, менше трьох місяців, він
продовжується до трьох місяців.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені.

До спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший її розмір
не визначений заповітом. Частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують
ту частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини. Прабаба, прадід
спадкують ту частку спадщини, яка б
належала за законом їхнім дітям (бабі,
дідові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.Особа, яка
досягла чотирнадцяти років, має право
подати заяву про прийняття спадщини
без згоди своїх батьків або
піклувальника. Заяву про прийняття
спадщини від імені малолітньої,
недієздатної особи подають її батьки
(усиновлювачі), опікун. Особа, яка
подала заяву про прийняття спадщини,
може відкликати її протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Якщо
протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини відказоодержувач
не відмовився від заповідального
відказу, вважається, що він його
прийняв. Частки кожного спадкоємця у
спадщині є рівними, якщо спадкодавець у
заповіті сам не розподілив спадщину
між ними. Кожен із спадкоємців має
право на виділ його частки в натурі.

Рішення суду першої інстанції
обґрунтовано встановленням таких
фактів та відповідних їм
правовідносин.

Відповідно копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Його
дружина ОСОБА_20 згідно свідоцтва про
смерть НОМЕР_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_12.

Із відповіді КП «Харківське міське
БТІ» на запит суду (т.2 а.с. 13) вбачається,
що по матеріалам інвентаризаційної
справи встановлено, що житловий
будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 в м. їжові
було збудовано на підставі договору
забудови від 05.11.1953року (користувач
ОСОБА_9 пович).

У п. 14 «Договору на право будування
будинку й безстрокове користування
земельною ділянкою» 05.11.1953 року між
житловим управлінням виконкому
Харківської міської ради депутатів
трудящих, заснованим - житлоуправління
з однією сторони й громадянином ОСОБА_9
іменованого нижче, під час будівництва
- забудовником, а по закінченні -
власником побудованого будинку,
зазначено,що зведена на ділянці будова
є особистою власністю осіб, що
побудували.

З копії рішення №1161 засідання
Виконавчого комітету Жовтневої
районної Ради депутатів трудящих від
08.09.1953 року , вбачається, що земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_1 в
безтермінове користування для
індивідуального будівництва було
виділено ОСОБА_2.

Відповідно до листа № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013
року Вищого спеціалізованого суду
Головам апеляційних судів областей,
міст Києва та Севастополя,
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим про практику
застосування судами законодавства під
час розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав» ,у судовій практиці
поширеними є випадки звернень до суду
громадян, яким у встановленому законом
порядку надано земельні ділянки для
будівництва житлових будинків,
фактично збудувавши їх до 1992 року,
громадяни своєчасно не оформили право
власності на них. Постановою Кабінету
Міністрів України від 09 вересня 2009 року
«Про затвердження Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, споруджених без
дозволу на виконання будівельних
робіт» було передбачено, що підставою
для оформлення права власності на
приватні житлові будинки, дачні та
садові будинки, споруджені до 05 серпня
1992 року, є складений БТІ висновок про
технічний стан будівлі та документ, що
засвідчує право власності або
користування земельною ділянкою, на
якій вона розміщена.

29.04.2010 року складений технічний паспорт
на житловий будинок АДРЕСА_1.
Відповідно до якого зазначене
домоволодіння складається з житлового
будинку літ. «А-1» пл. 7,7 кв.м, сіни літ.
«а» пл. 17,8 кв.м. та літ. «аі» пл. 13,7 кв.м,
тамбур літ. «а2» пл. 2,7 кв.м., ґанок літ.
«аЗ», а4» пл. 1кв.м. кожний, льох літ. «В»
пл.. 6,3 кв.м, сарай літ. «Г» 15,6 кв.м.,
літній душ літ. «Л» пл. 1,4 кв.м, вбиральня
літ. «М» 1,4 кв.м., навіс літ. «Н» пл.. 5,8
кв.м. огорожа №3,9,11, хвіртка №5,8, ворота
№10.

Таким чином, підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_34,
ОСОБА_2 про встановлення факту
належності ОСОБА_9 на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 01.04.2010 року (справа №2-о-52
2010р) встановлений факт належності
документів, а саме що свідоцтво про
народження серія НОМЕР_12 від 17.07.1963
року зареєстроване в Жовтневому
відділі РАЦС на ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3
належить ОСОБА_12, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_8 та факт родинних відносин,
що ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 є
батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_13.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно по п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтверджується
письмовими доказами .

Так, з копії довідки №603 виконкому
Жовтневої райради депутатів трудящих
від 22.07.1963 року, (російською мовою)
виданной ОСОБА_20, проживающей АДРЕСА_1 в
том, что она родила и воспитала до 8-ми
летнего возраста 5 детей. ОСОБА_16
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_34 , .ІНФОРМАЦІЯ_6.

До даної копії долучені, належним чином
завірені копії свідоцтв про народження
(російською мовою) серия НОМЕР_3 о
рождении ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , де графі
батько зазначений ОСОБА_9; НОМЕР_4
ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2, де в графі батько
зазначений ОСОБА_9; НОМЕР_5 ОСОБА_33
ІНФОРМАЦІЯ_5, де в графі батько
зазначений ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_6
від 26.09.1964 року ОСОБА_6 змінила своє
-прізвище на ОСОБА_6 (російською мовою).
При отримані паспорту прізвище
зазначене ОСОБА_6.

Як пояснили представники ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 розбіжності між прізвищами в
документах виникли в наслідок того, що
в свідоцтві про їх народження запис
прізвища батька був зроблений з його
слів.

Факт родинних відносин визнаний
сторонами, тому на підставі ч.І ст. 61 не
потребує доказуванню, а тому позовні
вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
встановлення факту родинних відносин
задовольняються в повному обсязі.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Разом з тим визначаючи за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 право власності на 1/5 частину
спірного домоволодіння за кожним,
скасовуючи рішення виконкому
Жовтневої районних Ради від 1.12.2009 року
та від 11.05. 2010 року визнаючи недійсним
свідоцтва про право власності від 17.12.010
року на ? частину будинку на ім'я ОСОБА_2,
судом першої інстанції були порушені
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи
житловий будинок АДРЕСА_1 належать
прадіду ОСОБА_2 - ОСОБА_9. У ІНФОРМАЦІЯ_7
в м. Харкові останній помер. Заповіту
він не залишив. Після його смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Родинний зв'язок між позивачем та
спадкодавцями доведений в судовому
засіданні знайшов підтвердження в
наданих суду доказах, а саме:
свідоцтвом про розірвання шлюбу»
НОМЕР_7 від 21 січня 1997 р.; свідоцтвом про
народження НОМЕР_8 від 30 липня 1949
свідоцтвом про народження НОМЕР_9 від 24
серпня 1950 р.; свідоцтво про одруження
НОМЕР_10 від 28 березня 1950 р.; свідоцтвом
про народження НОМЕР_11 від 26 листопада
1960 р.

Спадкоємцями першої черги за законом
стали його син ОСОБА_16 та ОСОБА_12, які
спадщину прийняли фактично; так як жили
і були прописані на момент смерті
батька в спадковому будинку, але до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не зверталися.

Зазначене вище не суперечить ст. 549 ЦК
України в редакції 1963 р.

ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Харкові помер ОСОБА_16,
дід позивача. Після його смерті
відкрилася спадщина на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1. Заповіту
він також не залишив. і

ОСОБА_2 є спадкоємцем за право
представлення, що відповідає вимогам
ст. 1266 ЦК України.

Батько позивача ОСОБА_19 є сином ОСОБА_16
і помер до відкриття спадщини після
батька ІНФОРМАЦІЯ_11.

Відповідно до ст.. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

У встановлений законом строк позивач
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, однак
нотаріальна контора відмовила йому в
оформлені його спадкових прав.

Таким чином ОСОБА_14 був спадкоємцем по
праву представлення на спадкове майно ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1 25.02.2011
року ОСОБА_14 продав ? частину вказаного
будинку ОСОБА_3 Договір купівлі -
продажу був нотаріально посвідчений,
зареєстрований в реєстрі під №925 та
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів згідно витягу № 9625322 з
державного реєстру правочинів, номер
правочину - 4346962.

Власник ? частину будинку ОСОБА_3 мешкає
в ньому разом з трьома неповнолітніми
дітьми що підтверджується відповідною
довідкою та копією паспорта ОСОБА_3 до
якої ніяких вимог сторонами заявлено
не було.

Доказів згідно з ч. 3 ст. 10, ст. ст. 57 - 60
ЦПК про те, що ОСОБА_7, та ОСОБА_6
вступили в управління або володіння
спадковим майном, матеріали справи не
містять, а їх пояснення з приводу його
не можуть вважатися належними та
достовірними доказами згідно вимог ст.
57 - 59 ЦПК.

При розгляді справи, в цій частині, суд
не звернув уваги що за загальними
правилами у разі перерозподілу
спадщини, спадкоємець, залучений до
спадщини після її розподілу між іншими
спадкоємцями, має право вимагати
передання йому в натурі частини майна,
яке збереглося, або сплати коштів,
виручених від реалізації решти
належного йому майна (ч. 2 ст. 550 ЦК ( в
редакції 1963 року), ч 1. Ст. 1280 ЦК України.)

Така позиція викладена, зокрема, в
ухвалі колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 21.10.2009 року.

Оскільки положення цивільного
законодавства про позовну давність
поширюється лише на випадки
пред'явлення обґрунтованого позову, а
судовою колегією не встановлено,
підстав для задоволення позову ОСОБА_6
та ОСОБА_7 - позовна давність на
встановлені правовідносини
застосована бути не може.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 316, 317, 39, 321, 322, 324,
325 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 9 грудня 2013 року змінити.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про:

- скасування рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Харкові ради від 1 грудня 2009 за №75-15 та
від 11 травня 2010року за №27-30 .

- визнання недійсним свідоцтво про
право власності Жовтневої районної у м.
Харкові ради від 17.12.010 року, виданого на
ім'я на ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1;

- визнанання за ОСОБА_5 право власності
на 1/5 частину житлового будинку з зними
будівлями , розташованого АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7;

- визнання за ОСОБА_6 право власності на
1/5 частину житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_7;

- визнання за ОСОБА_7 право власності на
1/5 частину житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_7;

- визнання за ОСОБА_2 право власності на
1/5 частину домоволодіння АДРЕСА_1 за
правом представлення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 спадкоємцем по праву
представленним згідно ст. 1266 ЦК після
смерті ОСОБА_16 на спадкове майно: ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини його
позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: