Єдиний унікальний номер 235/548/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3758/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Зінов'євої А.Г.

суддів
Ларіної Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі
Баранчикові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 19 березня 2014 року
у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Родинської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 8 міста Красноармійська Донецької
області, відділу освіти
Красноармійської міської ради про
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення оскаржив позивач та
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду першої інстанції
скасувати, оскільки воно не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що при встановленні
судом першої інстанції обставин та
визначенні відповідно до них
правовідносин, суд продублював
пояснення відповідачів, що не
відповідають фактичним обставинам
справи. В оскаржуваному рішенні суд
посилається на сумнівні та неправдиві
пояснення директора школи та його
підлеглих, що залишаються у
підпорядкуванні директора школи та
відділу освіти, тому вимушені давати
неправдиві свідчення. Крім того, на
думку апелянта, суд у порушення вимог
щодо всебічної перевірки обставин
справи без жодних обґрунтувань не
прийняв до уваги пояснення позивача.
Апелянт вважає, що із за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні, доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
її задовольнити, рішення суду
скасувати, та ухвалити нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представники відповідачів та прокурор
в судовому засіданні, проти доводів
апеляційної скарги заперечили, просили
її відхилити рішення суду залишити без
змін.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, доводи сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно визначив правовідносини, які
склалися між сторонами і надав їм
відповідну оцінку.

За вимогами ст. 23 Цивільного Кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верхового Суду України № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верхового
Суду України № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 працювала учителем
англійської мови в ЗОШ № 8 м. Родинське
з 16 серпня 1967 року по 05 листопада 2010
року. Звільнена за власним бажанням за
ст. 38 КЗпП України, згідно наказу № 25
від 05 листопада 2011 року (а.с. 23-24).

Згідно довідки МСЕК від 02 жовтня 2002
року їй повторно, безстроково було
встановлено 2 групу інвалідності у
зв'язку з загальним захворюванням (а.с.
4).

Із пояснень сторін, матеріалів справи
судом першої інстанції встановлено, що
з 1987 року між позивачкою ОСОБА_1 та
директором школи № 8 м. Родинське
Соловйовою О.М. склались нездорові
відносини, внаслідок чого позивачка,
використовуючи своє право на звернення
громадян, надсилала свої заяви та
скарги в різні інстанції, в тому числі і
до відділу освіти Красноармійської
міської ради Донецької області.

Зокрема, в своїх заявах позивачка
скаржилась на 1) неналежні умови праці -
низьку температуру в кабінету
англійської мови в холодний період
часу, що спричинило її захворювання; 2)
на нерівномірний розподіл
навантаження в групі англійської мови -
навмисне заниження адміністрацією
школи її навантаження; 3) на навмисне
переслідування її зі сторони директора
школи, яка налаштовувала проти неї
педагогічний колектив, учнів та
батьків учнів, що навчались в її групі
англійської мови.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що керівництво відділу
освіти Красноармійської міської ради
Донецької області своєчасно реагувало
на звернення ОСОБА_1, вживало заходів
щодо нормалізації відносин між
учасниками навчально-виховного
процесу, ініціювало проведення
зустрічей вчителя з батьками учнів за
участю фахівців місцевого органу
управління освітою, що підтверджується
копіями звернень та відповідей на ці
звернення, наданими суду представником
відділу освіти (а.с. 45-75).

З мотивувальної частини ухвали
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 25 листопада 2008
року судом першої інстанції
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 в той
час зверталась до суду з позовом до
голови атестаційної комісії
Мордвінової О.В. про визнання її
бездіяльності, як суб'єкта владних
повноважень, протиправною (зокрема, про
відмову перенесення атестації на
наступний навчальний рік), але в зв'язку
з неявкою до суду протягом 3-х разів
підряд та ненаданням суду доказів про
причину неявки до суду, позовну заяву
ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с.
33).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів, що між
умовами праці позивачки і її
захворюванням існує причинний зв'язок,
позивачка суду не надала. Також не
надала суду жодного підтвердження
того, що адміністрація школи навмисне
її переслідувала чи вчиняла проти неї
протиправні дії, а другий відповідач -
відділ освіти Красноармійської
міської ради Донецької області, не
реагував на її звернення чи прикривав
протиправні дії щодо неї. Зазначені дії
можуть бути підтверджені тільки
рішенням суду чи вироком суду, а такі у
позивачки відсутні, а тому суд першої
інстанції дійшов висновку, що вимоги
позивачки в цій частині є
необґрунтованими і в їх задоволенні
слід відмовити. При цьому судом першої
інстанції також була врахована та
обставина, що спір про зменшення
навантаження позивачки, про
відкладення атестації відноситься до
трудових спорів і мав розглядатись в
порядку і в строки, встановлені
трудовим законодавством України, під
час роботи позивачки в ЗОШ № 8 м.
Родинське.

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду, оскільки позивачем
не надано суду доказів що її
захворювання пов'язано з діями чи
бездіяльністю відповідачів, відсутній
висновок лікарів про причинний зв'язок
між її захворюванням та діями
відповідачів, вирок суду чи рішення
суду про неправомірність дій
відповідачів, також не надано жодного
доказу спричинення позивачу моральної
шкоди відповідачами внаслідок
порушення її честі, гідності чи ділової
репутації. Також і не доведено суду, що
відділ освіти Красноармійської
міської ради Донецької області не
реагував на звернення позивача чи
прикривав протиправні дії щодо неї.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправдивих пояснень директора та його
підлеглих, апеляційний суд приймає
критично, оскільки надання директором
та підлеглими їй свідками неправдивих
пояснень суду не доведено, інших
доказів суду не надано.

Доводи апеляційної скарги відносно
неналежної правової оцінки наданим
сторонами доказам, є непереконливими
та спростовуються матеріалами справи,
з яких вбачається, що, ухвалюючи
рішення, суд, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України, надав оцінку належності,
допустимості, достовірності кожного
доказу окремо, їх достатності,
взаємному зв'язку доказів у їх
сукупності, а також навів мотиви, з яких
він дійшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись статтями 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: