Справа №: 671/525/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року Волочиський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при
секретарі Хрупайло Т.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Волочиську
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної шкоди у
розмірі 13170 грн. 00 коп. В обгрунтування
позовних вимог вказувала, що 27 липня 2012
року біля 13 год. відповідач,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1
та рухаючись по дорозі сполучення с.
Копачівка - с. Березівка Волочиського
району Хмельницької області грубо
порушив п.п. 5 (ч. 1), 2.3"б", 2.9"а", 10.1, 11.2, 12.1,
12.3, 12.6, 31.1, 31.3, 31.4.2, 31.4.5 Правил дорожнього
роху, не справився з керуванням
автомобіля, допустив його перевертання
в кювет, в результаті чого ОСОБА_3, її,
позивачки, син, який їхав в автомобілі в
якості пасажира, отримав тілесні
ушкодження, що спричинили його смерть.
Вироком Волочиського районного суду
від 29 січня 2013 року ОСОБА_2 засуджено за
ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді
4 років позбавлення волі. Зазначила, що
після винесення даного вироку суду,
вона понесла витрати у зв'язку з
придбанням надгробного пам'ятника для
свого сина ОСОБА_3 у розмірі 13170 грн., які
просить стягнути з відповідача на її
користь.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
підтримує, просить задовольнити позов.

Відповідач надіслав до суду
письмову заяву про розгляд справи у
його відсутності, позов визнає.

Вивчивши і дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльності особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода завдана майну фізичної або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодовувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що вироком
Волочиського районного суду
Хмельницької області від 29 січня 2013
року, що набрав законної сили 14.02.2013
року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України і призначено покарання у виді 4
років позбавлення волі.

Так, вказаним вироком
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 27
липня 2012 року біля 13 год. разом з ОСОБА_4
та ОСОБА_3 вжили алкогольні напої. В
подальшому ОСОБА_2, грубо нехтуючи
вимогами Правил дорожнього руху
України, незважаючи на відсутність в
нього навиків керування транспортним
засобом, сів за кермо власного технічно
несправного автомобіля «М 2140»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
розпочав рух. Пасажирами автомобіля
були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Керуючи вказаним
автомобілем, рухаючись по автодорозі
сполученням с. Копачівка -с. Березина
Волочиського району Хмельницької
області в напрямку с. Березина на
швидкості біля 100-120 км./год.,
перевищивши таким чином допустиму для
даних дорожніх умов швидкість руху,
ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, не врахував
дорожньої обстановки, дорожнього
покриття та не обрав безпечної
швидкості руху, щоб мати змогу постійно
контролювати рух керованого ним
транспортного засобу, внаслідок чого
допустив виїзд автомобіля на ліве
узбіччя з подальшим з'їздом у лівий
кювет, де автомобіль перевернувся. В
результаті зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди пасажир,
що знаходився в автомобілі, - ОСОБА_3
отримав тілесні ушкодження, які згідно
з висновком судово-медичної експертизи
відносяться до категорії тяжких, як
такі, що небезпечні для життя в момент
заподіяння, та перебувають в прямому
причинному зв'язку з настанням смерті
останнього. Своїми діями ОСОБА_2
порушив правила безпеки руху,
передбачених пунктами: 1.5. (ч. 1), 2.3. (б), 2.9.
(а), 10.1., 11.2., 12.1., 12.3., 12.6., 31.1., 31.3., 31.4.2., 31.4.5.
Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_2 вказаних
правил безпеки руху знаходяться в
прямому причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою та її
наслідками - настанням смерті ОСОБА_3
(а.с. 7-10).

Встановлено, що позивачка понесла
витрати на придбання надгробного
гранітного пам'ятника для облаштування
місця поховання ОСОБА_3 у сумі 13170 грн.,
що підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера від 21.11.2013
року, виданого приватним підприємцем
ОСОБА_5 на суму 13170 грн. (а.с. 4).

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, враховуючи вимоги
наведеного законодавства, суд дійшов
висновку, що позов про стягнення з
відповідача на користь позивачки 13170
грн. матеріальної шкоди, заподіяної у
зв'язку з придбанням нею надгробного
пам'ятника, підлягає задоволенню.

З відповідача на користь держави
підлягають стягненню понесені судові
витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 197 ч.
2, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1201 ЦК
України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 13170 грн. 00 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у сумі 243 грн. 60
коп.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив, може бути
подано апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: