Справа № 161/5039/14-ц
Провадження № 2/161/1996/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

28 квітня 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства «ВІР» про стягнення
боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
приватного підприємства «ВІР» про
стягнення боргу.

Свій позов мотивує тим, що між ОСОБА_1 та
приватним підприємством «ВІР» був
укладений договір купівлі-продажу
будівельних матеріалів № р-1,
відповідно до умов якого позивач
передала ПП «ВІР» будівельні
матеріали. Відповідачем не в повні мірі
сплачено кошти за даним договором.
Станом на 14 березня 2014 року
заборгованість відповідача за
договором купівлі-подажу складає 2093259
гривень 05 копійок.

Відповідно до договору відступлення
права вимоги № 1 від 30 березня 2011 року,
укладеного між Фізичною особою ОСОБА_2,
ПП «ВІР» та ОСОБА_1, до останньої
перейшло право вимоги боргу ПП «Вір» в
сумі 711807 гривень 08 копійок, дана
заборгованість визнана ПП «ВІР» угодою
про визнання боргу № 1 від 31 березня 2011
року.

Крім того, 30 березня 2011 року укладено
договір відступлення права вимоги № 2,
між Фізичною особою ОСОБА_3, ПП «ВІР» та
ОСОБА_1, згідно якої до останньої
перейшло право вимоги боргу ПП «Вір» в
сумі 7872196 гривень 67 копійок, дана
заборгованість визнана ПП «ВІР» угодою
про визнання боргу № 2 від 31 березня 2011
року.

Також, 30 березня 2011 року укладено
договір відступлення права вимоги № 3,
між Фізичною особою ОСОБА_4, ПП «ВІР» та
ОСОБА_1, згідно якої до останньої
перейшло право вимоги боргу ПП «Вір» в
сумі 29550284 гривні 91 копійка, дана
заборгованість визнана ПП «ВІР» угодою
про визнання боргу № 3 від 31 березня 2011
року.

Зазначає, що у зв'язку з невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань щодо повернення боргу,
позивачем проведено розрахунок
штрафних санкцій, які складають 5209707
гривень 59 копійок.

Враховуючи наведене, просить стягнути
з ПП «ВІР» в її користь заборгованість
в сумі 45437255 гривень 75 копійок.

В судове засідання позивач не
з'явилась, подала суду заяву в якій
просила справу слухати у її
відсутності.

Представник відповідач подав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги визнає
повністю.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
приватним підприємством «ВІР» був
укладений договір купівлі-продажу
будівельних матеріалів № р-1,
відповідно до умов якого позивач
передала ПП «ВІР» будівельні
матеріали, а відповідач зобов'язувався
сплатити їх вартість (а.с. 2-3).

Відповідно до акту звірки від 15 березня
2014 року, заборгованість за договором
купівлі-продажу будівельних
матеріалів № р-1 від 14 травня 2008 року
складає 2093259 гривень 50 копійок (а.с. 4).

Відповідно до договору відступлення
права вимоги № 1 від 30 березня 2011 року,
укладеного між Фізичною особою ОСОБА_2,
ПП «ВІР» та ОСОБА_1, до останньої
перейшло право вимоги боргу ПП «Вір» в
сумі 711807 гривень 08 копійок, дана
заборгованість визнана ПП «ВІР» угодою
про визнання боргу № 1 від 31 березня 2011
року (а.с. 6).

Крім того, 30 березня 2011 року укладено
договір відступлення права вимоги № 2,
між Фізичною особою ОСОБА_3, ПП «ВІР» та
ОСОБА_1, згідно якої до останньої
перейшло право вимоги боргу ПП «Вір» в
сумі 7872196 гривень 67 копійок, дана
заборгованість визнана ПП «ВІР» угодою
про визнання боргу № 2 від 31 березня 2011
року (а.с. 7).

Також, 30 березня 2011 року укладено
договір відступлення права вимоги № 3,
між Фізичною особою ОСОБА_4, ПП «ВІР» та
ОСОБА_1, згідно якої до останньої
перейшло право вимоги боргу ПП «Вір» в
сумі 29550284 гривні 91 копійка, дана
заборгованість визнана ПП «ВІР» угодою
про визнання боргу № 3 від 31 березня 2011
року (а.с. 8).

Згідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги);

Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків відповідно до договорів
про відступлення права вимоги № 1, 2, 3
від 31 березня 2011 року, заборгованість
за даними договорами складає 43343996
гривень 25 копійок.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що з приватного підприємства
«ВІР» слід стягнути в користь ОСОБА_1
заборгованість в сумі 45437255 гривень 75
копійок.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому вимоги позивача про
відшкодування відповідачем судових
витрат підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 509, 510, 526, 527, 625 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства
«ВІР» в користь ОСОБА_1 заборгованість
в сумі 45437255 (сорок п'ять мільйонів
чотириста тридцять сім тисяч двісті
п'ятдесят п'ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з приватного підприємства
«ВІР» в користь ОСОБА_1 судові витрати
по справі, а саме: 3654 (три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) гривні судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.