У Х В А Л А

іменем україни

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловська І.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» на рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 16 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Луганської області від 05 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 10 липня 2008 року ОСОБА_3 було
відкрито картковий рахунок та надано
кредитні кошти у розмірі 10 909 грн. на
строк до 10 липня 2010 року. У результаті
порушення умов кредитного договору за
нею утворилася заборгованість, яка
станом на 12 червня 2013 року склала 103 083
грн. 17 коп. Ураховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідачки
зазначену заборгованість.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 16 вересня 2013
року у задоволенні позову ПАТ «Родовід
Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 05 грудня 2013 року рішення
місцевого суду змінено. У задоволенні
позову ПАТ «Родовід банк» у частині
стягнення 3 % річних за прострочення
кредиту, відсотків, плати за
обслуговування кредиту, інфляційних
втрат, відсотків та плати відмовлено за
безпідставністю. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід банк»
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Рішення апеляційного суду у частині
задоволення позову не оскаржено, а тому
у касаційному порядку не
переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
банк пропустив строк позовної давності
для звернення до суду із позовом про
стягнення кредитної заборгованості.

Апеляційний суд погодився із мотивами
і висновками рішення суду першої
інстанції, вказавши при цьому, що строк
позовної давності застосовується до
спірних правовідносин незалежно від
наявності відповідної заяви
відповідача.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 10 липня 2008 року
ПАТ «Родовід Банк» уклало із ОСОБА_3
кредитний договір, відповідно до умов
якого відкрило їй картковий рахунок та
надало кредитні кошти у розмірі 10 909
грн. на строк до 10 липня 2010 року.

Пред'являючи позов, банк посилався на
те, що у результаті порушення умов
кредитного договору за нею утворилася
заборгованість, яка станом на 12 червня
2013 року склала 103 083 грн. 17 коп.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Суди дійшли помилкового висновку про
можливість застосування до вимог ПАТ
«Родовід Банк» строку позовної
давності, оскільки у суді першої
інстанції відповідачка із відповідною
заявою не зверталася, а п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Указаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року № 6-126цс13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Крім того, пославшись на п. 31 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суди не звернули уваги
на те, що в ній роз'яснюється
застосування ч. 13, а не ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Тобто суди за відсутності заяви
відповідачки не мали права
застосовувати строк позовної давності,
а, відтак, рішення про відмову у позові
на цій підставі є передчасним і
необґрунтованим.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 212-214, 303 ЦПК
України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 16 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Луганської області від 05 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська