Справа № 645/3167/13-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого - судді Федорової О.В.,
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом:
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
про стягнення заборгованості, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова із позовом до ОСОБА_2, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, в якому з урахуванням уточнення
суми позовних вимог, прийнятих судом до
розгляду, просив суд стягнути з
грн. заборгованості. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на
підставі довіреності, виданої йому
ОСОБА_2, сплатив від імені ОСОБА_2
присуджені на користь його доньки
ОСОБА_4 за рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 31.05.2011 року по
ОСОБА_3. Оскільки відповідач не вчиняє
жодних дій, спрямованих на повернення
сплаченої позивачем від його імені
суми боргу, позивач звернувся до суду
за захистом своїх прав.
Позивач в судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі та просив суд задовольнити
Представник відповідача ОСОБА_5, який
діє на підставі довіреності, в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_2
дійсно було видано довіреність від
09.03.2010 року на представництво інтересів
останнього на ім'я ОСОБА_1, яка згодом
була відкликана. За цією довіреністю
ОСОБА_2 були надані ОСОБА_1
повноваження, спрямовані на оформлення
та реєстрацію права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_2, а також оформлення документів,
на відчуження вищевказаного житлового
03.05.2010 року відповідач виїхав на
лікування до Російської Федерації. Як
наголошує представник відповідача, для
сплати витрат, які могли виникнути під
час розгляду або за результатами
розгляду судових справ, а також на
оформлення права власності на будинок,
земельну ділянку, та документів на
відчуження будинку, ОСОБА_2 було
залишено ОСОБА_1 суму грошових коштів у
ОСОБА_1 був його представником та за
довіреністю повинен був представляти
інтереси відповідача та нести певні
Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 31.05.2011 року по
справі 22-ц-10016/11 з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 стягнуто грошову компенсацію
понесених на відновлення будинку
витрат у сумі 22624,49 грн..

Представник відповідача наголосив, що
ОСОБА_2 не була надано ніяких
розпоряджень своєму довірителю ОСОБА_1
щодо сплати ним стягнутої суми
заборгованості на користь ОСОБА_4,
проте у зв'язку з тим, що жодних звітів
про використання залишених ОСОБА_2
грошових коштів ОСОБА_1 відповідачеві
не надав, а сплата грошових коштів у
сумі 22624,49 грн. на користь ОСОБА_4 за
вказаним рішенням суду за сутністю і є
витратами ОСОБА_2 за судовим рішенням,
останній вважає, що саме за рахунок
залишених ним коштів позивач і сплатив
ОСОБА_4 суму боргу за рішенням суду.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги позивача в повному обсязі і
просив суд задовольнити позов та
наголосив, що спірну суму грошових
коштів для оплати заборгованості
відповідача за рішенням Апеляційного
суду Харківської області від 31.05.2011
року по справі 22-ц-10016/11 ОСОБА_1 дійсно у
нього позичив за усною домовленістю.
Крім того, ОСОБА_3 наголосив, що він
особисто був присутній при
перерахуванні грошових коштів
позивачем та особисто біля каси банку
передав йому ці грошові кошти.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4 проти позову
заперечувала в повному обсязі та
просила суд відмовити у його
задоволенні, посилаючись на те, що зі
слів її батька ОСОБА_2 їй відомо, що він
перед від'їздом залишив ОСОБА_1 грошові
кошти, за рахунок яких останнім і була
сплачена заборгованість за рішенням
Апеляційного суду Харківської області
від 31.05.2011 року по справі 22-ц-10016/11.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, та
заперечення проти позову, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, третіх осіб,
суд встановив наступне.

09 березня 2010 року, відповідач ОСОБА_2
видав позивачу ОСОБА_1 довіреність,
якою уповноважив останнього на
представництво його інтересів в усіх
установах, організаціях, органах всіх
форм власності та підпорядкування і
перед фізичними особами по всім без
винятку питанням, пов'язаним з:

- веденням його справ в усіх без винятку
судових установах всіх рівнів, в тому
числі апеляційному суді, Верховному
суді України, слідчих,
адміністративних, інших установах, з
усіма правами, наданими законом
захиснику та представнику потерпілого,
позивачу, відповідачу, третій особі і
потерпілому, у томі числі з правом
підпису та подачі позову, закінченням
спав миром, визнання чи відмови
повністю або частково від позовних
вимог, з правом зміни позову, з правом
оскарження судового рішення (ухвали), з
правом подання виконавчого листа до
стягнення, а також правом подання
будь-яких заяв, скарг, отримання
судових рішень (ухвал);

- оформленням та реєстрацією права
власності на всю частку житлового
будинку на його ім'я, розташованого в
АДРЕСА_1, з правом уточнення належної
йому на праві власності частки;

- оформлення документів, необхідних для
відчуження зазначеного вище житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами з правом отримання будь-яких
витягів з реєстрів прав власності,
отриманням витягу про присвоєння
кадастрового номеру земельній ділянці,
на якій розташований житловий будинок,
та довідок про статус земельної
ділянки з відповідного регіонального
відділення Центру Державного
земельного кадастру.

Для виконання наданих повноважень
відповідач, зокрема, дозволив
позивачеві від його імені: подавати
заяви, скарги, отримувати судові
рішення (ухвали), (за виключенням
отримання майна та грошових сум),
замість нього розписуватись, проводити
грошові розрахунки в також вчиняти всі
інші юридично значимі дії, пов'язані з
реалізацією наданих цією довіреністю
повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Статтею 1003 ЦК України визначено, що у
договорі доручення або виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить здійснити повіреному.

Відповідно до ч. 1 ст.1004 ЦК України
повірений зобов'язаний вчиняти дії
відповідно до змісту даного йому
дорученнями. Повірений може відступити
від змісту доручення, якщо цього
вимагають інтереси довірителя і
повірений не міг попередньо запитати
довірителя або не одержав у розумний
строк відповіді на свій запит. У цьому
разі повірений повинен повідомити
довірителя про допущені відступи від
змісту доручення як тільки це стане
можливим.

З системного аналізу наведених норм
вбачається, що представник має діяти в
рамках наданих йому повноважень, тому
обов'язковою умовою будь-якого
представництва є наявність у
представника повноважень.

Судовим розглядом встановлено, що
рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 30.03.2011 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
повністю, зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, за кожним, право
власності по 1/2 частині відновленого та
реконструйованого після пожежі
житлового будинку з усіма
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 грошову компенсацію
понесених на відновлення будинку
витрат в сумі 22624,49 грн..

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 31.05.2011 року
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 30 березня 2011
року змінено, та скасовано його в
частині визнання права власності за
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, за кожним, право
власності по 1/2 частині відновленого та
реконструйованого після пожежі
житлового будинку з усіма
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 в цій частині
відмовлено. У задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В
іншій частині рішення Харківського
районного суду Харківської області від
30.03.2011 року залишено без змін.

Позивач стверджує, що також не
заперечується представником
відповідача та третіми особами, що
відповідач ОСОБА_2 03 травня 2010 року
виїхав на лікування до Російської
Федерації. На підставі вищевказаної
довіреності його інтереси представляв
за довіреністю від 09.03.2010 року ОСОБА_1.

Позивач вказує, що у зв'язку з тим, що
достатніх грошових коштів на виконання
рішення Апеляційного суду Харківської
області від 31.05.2011 року в частині
повернення ОСОБА_4 грошової
компенсації понесених на відновлення
будинку витрат в сумі 22624,49 грн. ОСОБА_2
не мав, позивач за проханням
відповідача та відповідно до
повноважень, наданих йому за
довіреністю, здійснив 01.12.2011 року через
КБ "Приват-Банк" сплату коштів,
присуджених на користь ОСОБА_4. На
підтвердження сплати вищевказаної
суми, позивач надав до суду копію
квитанції № 5141.1.1 від 01.12.2011 року, в якій
у графі призначення платежу вказано:
"сплата боргу, вик. лист №2-62/11 від 08.08.2011
ХРС. Пл-к ОСОБА_2 ч/з ОСОБА_1".

Позивач наголосив, що у нього не було
вказаної суми грошових коштів, у
зв'язку з чим він звернувся до ОСОБА_3 з
проханням надати йому грошові кошти
для погашення заборгованості перед
ОСОБА_4.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 погодився
надати грошові кошти та з цією метою
останнім були укладені відповідні
договори з банківськими установами про
отримання кредитів. Так, 30.11.2011 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
укладений комплексний договір № 1/1138686
на суму 14788,74 грн., отримання якої
підтверджується випискою № 1 від 30.11.2011
року, копія якої долучена до матеріалів
справи.

Решту суми грошових коштів у розмірі 8700
грн. ОСОБА_3 отримав в Державному
Ощадному Банку України філії
Харківського обласного управління
відповідно до Договору № БПК 77557 про
відкриття фізичній особі карткового
рахунку для платіжної картки та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування за дебето-кредитною
схемою від 30.05.2011 року, що
підтверджується квитанціями: № 0458 від
01.12.2011 року на загальну суму 5700 грн., №
9127 від 01.12.2011 року на загальну суму 1000,00
грн., № 9124 від 01.12.2011 року на загальну
суму 2000,00 грн.., копії яких містяться в
матеріалах справи.

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 не мав
достатніх грошових коштів для
погашення заборгованості за
вищевказаним рішенням суду, та
наголосив, що останній позичав грошові
кошти у ОСОБА_3 для відновлення здоров'я
та переїзду на лікування до Російської
Федерації, на підтвердження чого надав
копії заяв ОСОБА_2 від 27.04.2010 року на
суми 31000,00 грн. та 22000,00 грн..

Крім того, позивач звернув увагу суду а
те, що в квитанції № 5141.1.1 від 01.12.2011 року
зазначено, що платіж проведено ОСОБА_2
через ОСОБА_1, оскільки таке
формулювання було ним обрано свідомо
на виконання положень чинного
законодавства щодо договору доручення,
за яким повірений діє від імені
довірителя. Проте, за твердженням
позивача, він сплатив власні грошові
кошти, що йому були надані ОСОБА_3, а
довіритель (відповідач) мав повернути
сплачену позивачем грошову суму.

Суд критично ставиться до посилання
позивача, що спірна сума грошових
коштів, яка була перерахована згідно
квитанції № 5141.1.1 від 01.12.2011 року ОСОБА_2
через ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, була
сплачена з власних коштів позивача, які
були за усною домовленістю позичені
останньому ОСОБА_3, оскільки таке
ствердження не підтверджено належними
та достатніми доказами.

Надані в обґрунтування цієї обставини
копії кредитних договорів та
відповідних квитанцій про отримання
ОСОБА_3 грошових коштів на загальну
суму 23488,74 грн. суд не приймає в якості
таких доказів, оскільки отримання
ОСОБА_3 вказаної суми кредитних коштів
не свідчить про передачу цих коштів
саме ОСОБА_1 та сплати останнім спірної
суми за квитанцією № 5141.1.1 від 01.12.2011
року.

Також, суд критично ставиться до
посилання представника відповідача на
те, що ОСОБА_2 перед від'їздом до
Російської Федерації були залишені
позивачеві грошові кошти на загальну
суму 29000 грн., оскільки ним не подано
належних доказів на підтвердження
вказаної обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показання свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимога бо
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Разом з цим, суд вважає, що метою
виданої відповідачем на ім'я позивача
довіреності від 09 березня 2010 року було
надання ОСОБА_2 повноважень ОСОБА_1,
спрямованих на оформлення та
реєстрацію права власності житлового
будинку на ім'я ОСОБА_2, розташованого в
АДРЕСА_1, та оформлення документів,
необхідних для відчуження зазначеного
вище житлового будинку.

Тобто ОСОБА_2 була видана ОСОБА_1
довіреність, яка надає повноваження на
здійснення юридичних дій або
правочинів певного типу, тобто
видається представникові на
здійснення багатьох одноразових
юридичних дій, об'єднаних спільною
метою.

Повноважень на вчинення будь-яких
правочинів від імені ОСОБА_2 ОСОБА_1
надано не було.

Особа вважається такою, що діяла без
повноважень, коли правові підстави для
здійснення нею певних юридичних дій
взагалі відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
права й обов'язки для особи, яку він
представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

Схвалення правочину може бути виражено
як у письмовій формі так і шляхом дій.
Важливо лише, щоб із дій особи, яку
представляють, однозначно випливало
пряме схвалення правочину.

Главою 79 ЦК України визначено порядок
вчинення дій в майнових інтересах
іншої особи без її доручення.

Статтею 158 ЦК України передбачено, що
якщо майновим інтересам іншої особи
загрожує небезпека настання
невигідних для неї майнових наслідків,
особа має право без доручення вчинити
дії, спрямовані на їх попередження,
усунення або зменшення.

Особа, яка вчинила дії в майнових
інтересах іншої особи без її доручення,
зобов'язана при першій нагоді
повідомити її про свої дії. Якщо ці дії
будуть схвалені іншою особою, надалі до
відносин сторін застосовуються
положення про відповідний договір.

Якщо особа, яка розпочала дії в
майнових інтересах іншої особи без її
доручення, не має можливості
повідомити про свої дії цю особу, вона
зобов'язана вжити усіх залежних від неї
заходів щодо попередження, усунення
або зменшення невигідних майнових
наслідків для іншої особи. Особа, яка
вчиняє дії в майнових інтересах іншої
особи без її доручення, зобов'язана
взяти на себе всі обов'язки, пов'язані
із вчиненням таких дій, зокрема
обов'язки щодо вчинених правочинів.

Відповідно ст.1160 ЦК України особа, яка
вчинила дії в майнових інтересах іншої
особи без її доручення, має право
вимагати від цієї особи відшкодування
фактично зроблених витрат, якщо вони
були виправдані обставинами, за яких
були вчинені дії.

Якщо особа, яка вчинила дії в майнових
інтересах іншої особи без її доручення,
при першій нагоді не повідомила цю
особу про свої дії, вона не має права
вимагати відшкодування зроблених
витрат.

Таким чином, згідно діючого
законодавства ОСОБА_1 був зобов'язаний
при першій нагоді повідомити ОСОБА_2
про правочин, ніби то, вчинений від його
імені та звернутися з вимогами
схвалити цей правочин.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили 31.05.2011 року та було
виконано 01.12.2011 року.

Позивачем не подано доказів
повідомлення відповідача про правочин,
вчинений від його імені та в його
інтересах, як про це наголошує позивач,
та доказів звернення до відповідача з
вимогами схвалити цей правочин.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про те, що ОСОБА_1 як
представник за довіреністю ОСОБА_2,
перевищив свої повноваження, які йому
були надані відповідачем за
довіреністю від 09 березня 2011 року; при
першій нагоді не повідомив ОСОБА_2 про
перевищення повноважень; ОСОБА_2 не
було схвалено правочин, ніби то
укладений, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

За таких обставин, суд не вбачає
правових підстав для задоволення
позовних вимог позивача.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує відповідно до положень ст. 88
ЦПК України. У зв'язку із відмовою в
задоволенні позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем,
відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215,
217, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення .

Суддя
Федорова О.В.