Справа № 297/583/14-ц
27 березня 2014 року
Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І.,
при секретарі Куні О. І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Берегово цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог
Берегівський районний відділ
головного управління Державної
міграційної служби України в
Закарпатській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку,
Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог Берегівський районний відділ
головного управління Державної
міграційної служби України в
Закарпатській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначила, що відповідно
договору дарування посвідченого
державним нотаріусом від 30.09.1998 року
№4288 їй на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2, який являється її
бувшим чоловіком значить
зареєстрованим у вищевказаному
будинку, однак не проживає у вказаній
квартирі більше восьми років, так і по
сьогоднішній день він зареєстрований в
Сам факт реєстрації відповідача за її
адресою створює для неї перешкоди у
користуванні та розпорядженні своїм
житлом. Вважає, що відповідач втратив
право на користування квартирою
АДРЕСА_1 оскільки не проживає в даній
квартирі більше восьми років.
Наявність формальної реєстрації
відповідача за вище вказаною адресою,
де він раніше проживав, створює для
позивача незручності, порушує її право
власності на нерухоме майно та тягне за
собою збільшення розміру плати за
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, однак подала заяву в якій
просить розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, хоча
про день, час та місце розгляду справи
повідомлявся відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК
України, а тому по справі необхідно
постановити заочне рішення, відповідно
до ст. 224 ЦПК України через неявку
відповідача в судове засідання.
Представник третьої особи яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Берегівський районний
відділ головного управління Державної
міграційної служби України в
Закарпатській області в судове
засідання не з'явився, згідно поданого
листа просили суд розглянути справу
без їх участі, на розсуд суду.
Перевіривши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши обставини справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, оцінивши докази у справі
за своїм внутрішнім переконанням
згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи
порушені, невизнані або оспорюванні
права, свободи чи інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
згідно ст. 1 ЦПК України, пришов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно договору
дарування посвідченого державним
нотаріусом від 30.09.1998 року №4288 позивачу
ОСОБА_1 належить на праві приватної
власності квартира АДРЕСА_1.
З листа Берегівського РВ ГУДМС України
в Закарпатській області №784 від 13.03.2014
року, вбачається, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, значаться на
реєстраційному обліку за адресою:
Відповідно до частини другої статті 405
ЦК України передбачено, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
За ст. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.
Згідно ст.11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
місця перебування та місця проживання
осіб здійснюється органом реєстрації.
Відповідно до ст. 7 цього ж Закону,
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі: заяви самої
особи; судового рішення про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням;
інших документів які свідчать про
припинення підстав на право
користування житловим приміщенням.
При таких обставинах справи, суд
вважає, що є правові підстави для
визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 оскільки останній має тільки
формальну реєстрацію у вказаній
квартирі, але не проживає в ній більше
Ст. 29 ЦК України визначено поняття
«місця проживання», а саме, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно, тимчасово.
Згідно ст. 383 ЦК України, власник
квартири (будинку) має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
Відповідно до ст. 316 ЖК України право
власності - це право особи на майно, яке
він здійснює відповідно до закону, по
своїй волі і незалежно від волі інших
осіб. Зміст права власності складають
три правомочність - володіння,
користування і розпорядження.
Володіння майном - має на увазі
юридично закріплену можливість
фактично володіти майном, впливати на
нього у будь-який момент, здійснювати
відносно такого майна свою волю. Право
користування полягає в юридично
закріпленій можливості власника
використовувати корисні якості майна
для себе, отримувати з цього користь,
вигоду. Розпорядження майном - це
можливість власника встановлювати,
змінювати, припиняти юридичне
Відповідно до частини 1 ст. 317 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.
Частиною 1 статті 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК
Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення своїх прав.
Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена, або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Суд вважає, що право позивача вільно
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю порушено та підлягає
захисту, у зв'язку з існуванням факту
реєстрації відповідача ОСОБА_2 у
Згідно ст.15 Цивільного кодексу України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу , який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.
У відповідності до ст.64 Конституції
України право на звернення до суду за
захистом своїх прав і свобод не
підлягає обмеженню. Дане право
гарантоване усім фізичним та юридичним
особам, права і свободи чи інтереси
яких порушені, невизнані або оспорені.
Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права,свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб у спосіб
визначений законами України.
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.
Судом були надані рівні права сторонам
процесу щодо подання доказів, їх
дослідження і доведення перед судом їх
Позивачем вимоги позову повністю
доведені, на підставі наданих доказів,
що свідчать про порушення його права,
яке підлягає захисту в обраний
На підставі вищенаведених обставин у
суду достатньо підстав для висновку,
щоб визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житлом, підлягають
задоволенню, так як останній знятися
добровільно з реєстраційного обліку з
вказаної адреси не бажає, має тільки
формальну реєстрацію у вказаному
будинку, але не проживає в ньому більше
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 11-16, 29, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного
кодексу України, ст. 316 Житлового
кодексу України, Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні від 11.12 2003 р.,
керуючись ст.ст. 9, 11, 57-61, 89, 209, 212-215, 218,
224-226, 232 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування квартирою
Рішення, після набрання законної сили,
є підставою для зняття ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Берегівським районним судом за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: Ільтьо
І. І.