Рішення

Іменем України

14 травня 2014 року

Ворошиловський районний суд м.Донецька
у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

при секретарі Бородак Г.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні зали судових
засідань Ворошиловського районного
суду м. Донецька цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_5 в особі Державного
нотаріального архиву в Донецькій
області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
заповіту недійсним,-

Встановив:

До Ворошиловського районного суду
м. Донецька звернулася ОСОБА_2 із
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5
в особі Державного нотаріального
архіву в Донецькій області, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання заповіту
недійсним.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на наступне.

9 лютого 2004 року позивач ОСОБА_2 разом із
чоловіком ОСОБА_8 заповіли належну їм
на праві спільної часткової власності
квартиру своїм онукам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 - помер. Після
його смерті відкрилась спадщина у
вигляді частки вказаної квартири,
однак у оформленні спадщини на
спадкоємців було відмовлено, оскільки
згідно ч. 1 ст. 1243 ЦК України подружжя
має право скласти спільний заповіт
щодо майна, яке належить йому на праві
спільної сумісної власності, але
позивачці ОСОБА_2 спірна квартира
належить на підставі свідоцтва про
право власності за № 2659, згідно якого
ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є власниками на праві
спільної часткової власності, по 1/2
частці кожному. У зв'язку з
вищевикладеним, дана квартира не може
бути предметом заповіту, оскільки це
майно не є спільною сумісною власністю
подружжя. А це означає, що даний об'єкт
нерухомості не може бути оформлений ні
за заповітом через наведені підстави,
ні за законом, оскільки неможна
ігнорувати існування заповіту,
виконати який неможливо через наведені
вище підстави. Просить суд
задовольнити заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з'явилася, про дату, час та місце
розгляду повідомлена належним чином,
надала заяву про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, дав суду пояснення,
аналогічні викладеним в позовній
заяві, просив суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду повідомлені належним
чином, надали суду заяви про визнання
позовних вимог у повному обсязі, та
просили розглянути справу за їх
відсутністю.

Треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_5
в особі Державного нотаріального
архіву в Донецькій області, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилися,
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином,
надали суду заяви, в яких проти
задоволення позову не заперечували, та
просили розглянути справу за їх
відсутністю.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши матеріали справи
у їх сукупності, приходить до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно свідоцтва про право
власності на квартиру (будинок),
виданого фондом державного майна
України в м. Донецьку № 2659 від 9 квітня
2003 року, квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 58,8 кв.м. належить ОСОБА_8 і
ОСОБА_2 на праві спільної часткової
власності, по ? частині кожному.

Зі змісту заповіту від 9 лютого 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_5, та зареєстрованого в реєстрі за
№ 766 вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2,
належну їм квартиру АДРЕСА_1 заповіли
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у рівних частках
кожному.

Згідно свідоцтва про смерть Серія
НОМЕР_1 від 4 травня 2013 року ОСОБА_8
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено
відповідний актовий запис № 562
відділом реєстрації актів цивільного
стану Київського районного управління
юстиції у місті Донецьку.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, винесеною 11
листопада 2013 року державним нотаріусом
Шостої донецької державної
нотаріальної контори ОСОБА_11
визначено, що згідно п. 1 ст. 1243 ЦК
України подружжя має право скласти
спільний заповіт щодо майна, яке
належить йому на праві спільної
сумісної власності, але спадкоємець
ОСОБА_2, правовстановлюючий документ -
свідоцтво про право власності, видане
09.04.2003 року за № 2659 представництвом
фонду державного майна України в м.
Донецьку, зареєстроване в Бюро
технічної інвентаризації міста
Донецька 07.05.2003 року в реєстрову книгу
№ 7/37 дк-18 за реєстровим № 770, згідно
якого квартира належить ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 на праві спільної часткової
власності (по 1/2 частці кожному), а не на
праві спільної сумісної власності.

Таким чином, дана квартира не може бути
предметом заповіту, оскільки це майно
не є спільною сумісною власністю
подружжя. А це означає, що даний об'єкт
нерухомості не може бути оформлений ні
за заповітом (через наведені підстави),
ні за законом (оскільки неможна
ігнорувати існування заповіту,
виконати який неможливо через наведені
вище підстави).

Відповідно ст. 203 ЦК України, що
встановлює загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, і вбачає, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Приписом ст. 215 ЦК України встановлено,
що, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами)
встановлених вище вимог.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмові від
неї.

Згідно ст. 174 ЦПК України у разі
визнання позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що у зв'язку із недодержанням
приватним нотаріусом ОСОБА_5 вимог
законодавства при укладенні правочину,
та визнання позову відповідачами ,
згоди на задоволення позову третьою
особою, позовні вимоги необхідно
задовольнити, а заповіт треба визнати
недійсним.

Відповідно до положень ч.3 ст.213 ЦПК
України, абз.4 п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14
«Про судове рішення у цивільній
справі», обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 213, 215, 216, ст. 3, ст. - ст. 58 - 60, ч. 2 ст.
113, ст. 123, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5
в особі Державного нотаріального
архиву в Донецькій області, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання заповіту
недійсним - задовольнити.

Заповіт від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_2,
посвідчений 09 лютого 2004 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 766 - визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
О.Ф. Федорова