РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А., при
секретарі Вертелецькому м.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 р.ОСОБА_1звернулася до суду
з позовом, в якому зазначає, що з осені
2010 р.по травень 2013 р.вона перебувала у
шлюбних відносинах з відповідачем ,
вони мають неповнолітню дитину
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

З 2013 р.сторони фактично припинили
шлюбні відносини, проживають
окремо,дитина мешкає з матір*ю та
знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що з часу припинення
шлюбних відносин відповідач,який має
можливість приймати участь в утриманні
дитини,матеріальної допомоги їй не
надає ,позивачка просить суд стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання неповнолітньої дочки у
розмірі 1000 гр.щомісячно,з дати подачі
позову до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка
заявлені вимоги підтримала та
пояснила,що вона та відповідач є
батьками ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка з
липня 2013 р.разом з нею проживає окремо
від відповідача. За цей період участь
відповідача в утриманні дитини
полягала в оплаті дитячого садка та
забезпечені дитини одягом і
взуттям,окремо коштів на утримання
дитини відповідач не надає,чим
позбавляє її можливості вирішувати
поточні потреби дитини,пов*язані з
харчуванням,лікуванням та іншими
витратами. Так як вона не працює,дитину
фактично годують батьки позивачки,які
мають непостійні заробітки. Відповідач
за контрактами працює за кордоном,має
мінливі,проте значні заробітки,може
платити аліменти на дитину в розмірі 1000
гр.щомісячно. З урахуванням цих
обставин просила позов задовольнити в
повному обсязі .

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_4підтримала вимоги своєї
довірительки та пояснила,що
добровільно відповідач витрачає на
потреби дитини не більше 400 гр.у
місяць,однак цього недостатньо для
забезпечення усіх її потреб , позивач у
будь-якому разі потребує коштів на
ліки,харчування дитини,проте
відповідач коштів на дитину не надає.
Відповідач має можливість
заробити,хоча його доходи є
мінливими,проте їх розмір є достатнім
для сплати аліментів 1000 гр.щомісячно.
Просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково та пояснив,що на
теперішній час він не
працевлаштований,протягом з березня 2013
р.доходів не має,тому не зможе
сплачувати аліменти в тому
розмірі,який заявила позивач. Він за
домовленістю з матір*ю дитини оплачує
дитячий садок,забезпечує дитину
сезонним одягом та взуттям,що ,на його
думку, є достатньою участю як батька в
утриманні дитини. Погодився,що на
утримання дитини щомісячно
витрачаються кошти не менше 1500 гр.,в
чому він зобов*язаний брати участь.З
урахуванням добровільної участі в
утриманні дитини в тій формі,в якій він
на теперішній час це робить,не
заперечував проти визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі 400
гривень .

Заслухавши учасників процесу, оцінивши
надані письмові докази у сукупності,
суд дійшов до висновку, що позов
заявлений обґрунтовано, підлягає
частковому задоволенню , виходячи з
наступного.

Як встановлено з матеріалів
справи,сторони є батьками
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка на теперішній
час проживає разом з позивачкою за
адресою її реєстрації в АДРЕСА_1,що
підтверджено копією свідоцтва про
народження та довідкою з місця
проживання.

В судовому засіданні позивачка
пояснила,що з липня 2013 р.спільне
господарство та шлюбні відносини між
нею та відповідачем
припинені,відповідач проживає окремо
від дитини,відповідач ці обставини не
заперечував.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.Розмір аліментів на одну
дитину за жодних обставин не може бути
меншим за 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

За поясненнями сторін,обов*язки по
утриманню дитини на час розгляду
справи виконує позивачка,при цьому
відповідач надав підтвердження оплати
за дитячий садок протягом з жовтня 2013
р.по березень 2014 р.,витрат на придбання
дитячого одягу,грошові перекази
позивачці по 500 гр.у серпні та вересні
2013 р.

Ці обставини мають бути
враховані,оскільки безпосередньо
пов*язані з утриманням дитини сторін.

Як вбачається з матеріалів
справи,відповідач офіційно не
працевлаштований, постійного доходу не
має,тому розмір аліментів 1000 гр.на
дитину в місяць визначений позивачкою
без урахування матеріального
становища відповідача та без
зазначення його добровільних витрат на
дитину.

Разом з тим,інших утриманців
відповідач не має,стягнень за
виконавчими листами з нього не
проводиться,на обліку як безробітний
не перебуває,має професію.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» з
01.01.2014 р.прожитковий мінімум для дитини
віком до 6 років встановлено в сумі 1032
гр., батьки мають рівні обов*язки в
утриманні дітей .

Виходячи з наведеного,суд вважає,що з
відповідача необхідно стягнути
аліменти на тримання дитини у розмірі
половини прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку в сумі 516
гривень,що за участю матері в її
утриманні,може забезпечити нормальний
рівень харчування,лікування,розвитку
дитини сторін та щоденні побутові
потреби.

Посилання позивачки на те,що вона не
працює,тому весь тягар утримання
дитини має нести відповідач,не
ґрунтуються на законі,позивачка не
обмежена в можливості
працевлаштуватись, підстав для
звільнення її від участі у належному
утриманні дитини суд не встановив.

З огляду на вказані обставини, з
наданих та досліджених доказів суд
встановив передбачені законом
підстави для часткового задоволення
позову в зазначеному вище розмірі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60,88, 208-209, 212-215, 218
ЦПК України, ст. 141,180, 181, 182, 183, 191 СК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1,на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання
неповнолітньої дитини
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі
516(п*ятьсот шістнадцять)гривень
щомісячно до повноліття дитини, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 04.02.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1,в дохід держави судовий збір у
сумі 243 (двісті сорок три ) грн. 60 коп.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення в частині аліментів підлягає
негайному виконанню у межах суми
платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів після його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко