Справа № 381/4159/13-ц Головуючий у І
інстанції Буймова Л.П.Провадження №
22-ц/780/1187/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 4
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
додаткову ухвалу Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 25 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - законного
представника малолітньої ОСОБА_3 про
виділення 1/3 частини будинку в натурі, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом про виділення
йому в натурі 1/3 частини будинку, який
знаходиться АДРЕСА_1.

Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 16 травня 2013
року визнано мирову угоду між
сторонами та закрито провадження у
справі.

20 травня 2013 року представник позивача
ОСОБА_4 звернувся із заявою про
ухвалення додаткового рішення
стосовно розподілу судових витрат між
сторонами з урахуванням вимог ст. 89 ЦПК
України.

Додатковою ухвалою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 25 грудня 2013 року заяву задоволено
частково.

Доповнено ухвалу від 16 травня 2013 року, а
саме стягнуто із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 5
137,90 грн., що складаються з половини
витрат на сплату державного мита в сумі
228,00 грн., ІТЗ в сумі 120,00 грн., за
проведення експертизи в сумі 1 406,40 грн.,
за надання юридичної допомоги згідно
договору від 26 січня 2011 року в сумі 3 500
грн., судового збору до Апеляційного
суду Київської області в сумі 57,50 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 250
грн., згідно рахунку № 12 від 22 серпня 2013
року.

Не погоджуючись із даною ухвалою в
частині стягнення витрат за надання
юридичної допомоги, відповідач
звернулася з апеляційною скаргою, в
якій просить ухвалу суду у вказаній
частині скасувати, з підстав порушення
норм процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 89 України якщо сторони
під час укладення мирової угоди не
передбачили порядку розподілу судових
витрат, кожна сторона у справі несе
половину судових витрат.

Судом встановлено, що ухвалою
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 16 травня 2013 року
була затверджена мирова угода між
сторонами, закрито провадження у
справі, однак не вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Звертаючись до суду з відповідною
заявою, представник позивача
обґрунтував вимоги в судовому
засіданні тим, що ОСОБА_2 поніс витрати,
які підлягають розподілу в рівних
частинах між сторонами, що
підтверджується доказами, а саме: т. 1
а.с. 1 - квитанція про сплату державного
мита № К27/В/72 від 11.03.2011 року в сумі 228,00
грн.; т. 1 а.с. 2 - квитанція про сплату
витрат на ІТЗ № К27/В/48 від 11.03.2011 року в
сумі 120,00 грн.; т. 1 а.с. 23 - копія договору
№ 16/11 про надання юридичних послуг від
26.01.2011 року в сумі 7000,00 грн.; т. 1 а.с. 24 -
представництво інтересів в суді 29.06.2011
року в сумі 800,00 грн.; т. 1 а.с. 34 -
представництво інтересів в суді 06.10.2011
року в сумі 800,00 грн.; т. 1 а.с. 37 -
представництво інтересів в суді 28.10.2011
року в сумі 800,00 грн.; т. 1 а.с. 46 -
квитанція про сплату за експертизу
211/12-43 в сумі 2812,80 грн.; т. 1 а.с. 65 - акт №
211/6140/12-43 від 22.06.2012 року сплачене ПДВ в
сумі 468,80 грн.; т. 1 а.с. 83 - копія договору
№ 102/12 про надання юридичних послуг від
17.08.2012 року в сумі 2000,00 грн.; т. 1 а.с. 112 -
представництво інтересів в суді 10.12.2012
року в сумі 700,00 грн.; т. 1 а.с. 119 -
представництво інтересів в суді 17.01.2013
року в сумі 700,00 грн.; т. 1 а.с. 127 -
представництво інтересів в суді 01.02.2013
року в сумі 700,00 грн.; т. 1 а.с. 135 -
квитанція №12780 від 07.02.2013 року -
емісійний збір за прийняті платежі від
населення в сумі 04,00 грн.; т. 1 а.с. 137 -
копія квитанції N 2780 від 07.02.2013 року
реєстрація довіреності нотаріуса в
сумі 34,00 грн.; т. 1 а.с. 138 - квитанція
Х°10883.595.3 від 29.02.2012 року комісійна
винагорода в сумі 28,13 грн.; т. 1 а.с. 156 -
квитанція Х2К31/1129 від 18.02.2013 року за
видачу диску в сумі 15,00 грн.; т. 1 а.с. 173 -
копія квитанції № 2 зід 07.02.2013 року
посвідчення нотаріусом довіреності в
сумі 200,00 грн.; т. 1 а.с. 175 - копія договору
№ 16/11 від 26.01.2011 року в сумі 600,00 грн. + 800,00
грн. + 800,00 грн. + 800,00 грн.; т. 1 і-с 176 -
зазначено на копії договору сплачений
судовий збір 11.03.2011 року в сумі 1940,00 грн.;
т. 1 а.с 182 - квитанція №1746 від 28.03.2013 року
сплата судового збору за видачу диску в
сумі 15,00 грн.; т. 1 а.с. 183 - квитанція №11746
від 28.03.2013 року комісійний збір за
прийняті платежі від заселення в сумі
04,00 грн.; т. 1 а.с. 235 - квитанція №3805 від
06.04.2013 року судовий збір в сумі 115,00 грн.

Постановляючи ухвалу про розподіл
судових витрат між сторонами, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст. 89 ЦПК України та
виходив з того, що понесені позивачем
судові витрати, які складаються з
витрат на сплату державного мита, ІТЗ,
проведення експертизи, надання
юридичної допомоги та судового збору
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Проте колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду,
оскільки вони не ґрунтуються на
матеріалах справи і зроблені в
результаті порушення норм
процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 26
січня 2011 року між ОСОБА_2 та
адвокатським об'єднанням «Незалежна
Київська адвокатська група» укладено
договір № 16/11 про надання юридичних
послуг, із зазначенням сум за надання
юридичних послуг та представництва
інтересів замовника в суді.

За правилами ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відшкодування цих витрат здійснюється
судом шляхом зазначення про це у
рішенні або ухвалі за наявності
документального підтвердження витрат,
як от угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

В разі коли вимоги стосовно розподілу
таких витрат під час розгляду справи не
заявлялися та докази на підтвердження
цих витрат суду не подавалися, то
додаткове рішення (ухвала) щодо
розподілу цих судових витрат не
приймається та в задоволенні заяви
відмовляється.

Докази, які підтверджують розумність
витрат на оплату послуг адвоката,
повинна подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат. Неподання
відповідних документів у суд є
відсутністю підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи
відсутні докази, які підтверджують
оплату послуг правової допомоги
адвоката, висновок суду першої
інстанції про необхідність стягнення
половини таких витрат з відповідача є
необґрунтованим.

В іншій частині ухвала суду першої
інстанції не оскаржується, тому згідно
вимог ст. 303 ЦПК України перегляду в
апеляційному порядку не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду скасуванню в частині стягнення із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат за
надання юридичної допомоги згідно
договору від 26 січня 2011 року в сумі 3 500
грн., з постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні заяви в частині
стягнення витрат за надання юридичної
допомоги, відповідно до вимог ст. 312 ЦПК
України, оскільки ухвала постановлена
з порушенням вимог процесуального
законодавства.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 25 грудня 2013
року в частині стягнення із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 витрат за надання
юридичної допомоги згідно договору від
26 січня 2011 року в сумі 3 500 грн. скасувати
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви в цій
частині.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: