Справа № 348/2978/13-ц
Провадження № 22-ц/779/299/2014
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Мелінишин Г.П.

секретаря Вилка І.В.

з участю представника апелянта
Рокетської С.В. та представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, з апеляційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» на рішення
Надвірнянського районного суду від 18
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся в суд із
зазначеним позовом, щоб ухвалити
рішення про звернення стягнення на
офісне приміщення загальною площею 28,4
кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмета
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмета
іпотеки.

Вимоги представник обґрунтував вимоги
тим, що відповідач порушив умови
укладеного між ними 18 вересня 2008 року
кредитного договору на суму 58000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 18 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 17 вересня 2018 року.

Станом на 27 вересня 2013 року
заборгованість за вказаним договором
становить 82842,5 доларів США.

Рішенням Надвірнянського
районного суду від 18 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» подав апеляційну
скаргу, просить його скасувати та
задоволити вимоги Банку.

Апелянт у скарзі зазначає, що
рішення суду є незаконним, ухваленим з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального
права. Зокрема, позов відповідає
вимогам ст.ст. 33,38,39,41 ЗУ «Про іпотеку»,
умовам укладеного іпотечного договору.
Виконання рішення суду стосовно
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом продажу предмета іпотеки з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем неможливо без надання
ПАТ КБ «ПриватБанк» права на отримання
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Позивач не будучи власником
предмету іпотеки, без отримання права
його продажу на підставі рішення суду,
не зможе реалізувати надане судом
право. Крім того, для укладення
договору купівлі-продажу предмета
іпотеки з третьою особою - покупцем,
позивач повинен мати оригінали
правовстановлюючих документів,
договір купівлі-продажу предмета
іпотеки, технічний паспорт на предмет
іпотеки, витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта, яка
вимоги скарги підтримала, представника
відповідача, який вимоги скарги не
визнав, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач, хоча й порушив умови
кредитного договору, тобто не повертає
позичені кошти згідно графіка, однак
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки у судовому порядку
відсутні, оскільки за умовами договору
іпотеки від 19 вересня 2009 року позивачу
і без звернення з позовом до суду
надано право на реалізацію предмета
іпотеки для погашення кредитної
заборгованості.

Однак, такий висновок суду першої
інстанції зроблено при неповному
з'ясуванні обставини, що мають значення
для справи, не доведено обставини, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неправильно застосовано норми
матеріального права, що є підставою для
його скасування і ухвалення нового
рішення.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судом встановлено, що на
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором від 18 вересня 2008
року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_5
договір іпотеки, згідно з яким
відповідач надав в іпотеку офісне
приміщення в будинкуАДРЕСА_1, загальною
площею 28,4 кв.м. за ціною 282712,50 гривень.

Відповідач зобов'язання за
договором не виконував і цих обставин в
засіданні не заперечував його
представник.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі: 1) рішення суду; 2) виконавчого
напису нотаріуса або 3) згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається,
що п.28 договору іпотеки передбачає
звернення стягнення на предмет іпотеки
за вибором іпотекодержателя та може
бути здійснено у позасудовому порядку
шляхом продажу предмета іпотеки
будь-якій особі та будь-яким способом, в
тому числі на біржі, на підставі
договору купівлі-продажу у порядку ст.
38 ЗУ «Про іпотеку», для чого
Іпотекодавець надає Іпотекодержателю
право укласти такий договір за ціною та
на умовах, визначених на власний розсуд
Іпотекодержателя і здійснити всі
необхідні дії від імені Іпотекодавця.

Іпотекодержатель не реалізував спосіб
позасудового врегулювання звернення
стягнення на предмет іпотеки та
звернувся до суду з метою звернення
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до положень ст. 38 ЗУ «Про
іпотеку».

Згідно з ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотеко держателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період його реалізації,
якщо такі необхідні; спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст.38
цього Закону; пріоритет та розмір вимог
інших кредиторів, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно п. 38 Постанови Пленуму ВССУ
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин
від 30 березня 2012 року №5 у випадку, якщо
іпотекодержатель не реалізував
способів позасудового врегулювання
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зокрема, шляхом укладення
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, який передбачав би
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки у рахунок
виконання основного зобов'язання
(стаття 37 Закону України «Про іпотеку»),
він має право звернутися до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до статті 39
цього Закону, а не з позовом про
визнання права власності на нерухоме
майно.

Наявність договору про позасудове
врегулювання звернення стягнення на
предмет іпотеки не позбавляє
іпотекодержателя права звернення
стягнення на предмет іпотеки в
судовому порядку.

У зв'язку з наведеним суд першої
інстанції повинен був виходити з того,
що з урахуванням цим норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16
ЦК має право вимагати застосування
його судом.

З матеріалів справи вбачається, що 24
червня 2013 року Банк звернувся до
ОСОБА_5 з вимогою виконання кредитного
зобов'язання.

При визначенні загальної суми
заборгованості, що підлягає сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки, нарахованих на 27 вересня 2013
року згідно поданого розрахунку на а.с.
5 заборгованості за кредитним
договором №29 КН від 18 вересня 2008 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством Комерційний Банк
«ПриватБанк та ОСОБА_5 складає 47667,60
доларів США - заборгованість за
кредитом еквівалентних 380 864, 12 гривень ;
26012,08 доларів США - заборгованість по
процентах за користування кредитом,
еквівалентних 207 836,51 гривень; 31,29
доларів США - штраф (фіксована частина),
еквівалентних 250 гривень, 3943,39 доларів
США - штраф (процентна складова),
еквівалентних - 31 507, 07 гривень, всього
стягнути 77654,36 доларів США,
еквівалентних 620 458 гривень. Колегія
суддів вважає, що зазначена сума
заборгованості відповідає умовам
договору і представник відповідача її
розмір не оспорює.

Однак, визначаючи для стягнення розмір
пені в сумі 5188,14 доларів США за весь
період заборгованості, позивачем не
враховано, що відповідно до вимог ст. 258
ЦК України для окремих видів вимог
законом може застосовуватись
спеціальна позовна давність, зокрема
для стягнення пені в один рік. Позов до
суду про захист порушеного права
пред'явлено у жовтні 2013 року, тому
стягнення пені може проводитись тільки
з жовтня 2012 року в сумі 2231 долар США, що
еквівалентно 17 825 гривень згідно
поданого розрахунку.

Тому у зв'язку із зменшенням розміру
пені позовні вимоги Банку підлягають
до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»
задоволити частково.

Рішення Надвірнянського
районного суду Надвірнянського
районного суду від 18 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_5 задоволити
частково.

Звернути стягнення заборгованості за
кредитним договором №29 КН від 18
вересня 2008 року, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк «ПриватБанк та ОСОБА_5
в сумі 47667,60 доларів США -
заборгованість за кредитом
еквівалентних 380 864, 12 гривень ; 26012,08
доларів США - заборгованість по
процентах за користування кредитом,
еквівалентних 207 836,51 гривень;

31,29 доларів США - штраф (фіксована
частина), еквівалентних 250 гривень, 3943,39
доларів США - штраф (процентна
складова), еквівалентних - 31 507, 07
гривень, всього стягнути 77654,36 доларів
США, еквівалентних 620 458 гривень та 17 825
гривень пені, нарахованих на 27 вересня
2013 року на офісне приміщення в будинку
АДРЕСА_1 (тридцять два/шість), що
знаходиться на майдані Шевченка (вул.
Староруська, вул. Менделєєва, вул.
Міцкевича, пл. Леніна, пл. Гагаріна, вул.
Чорновола) в місті Надвірна
Івано-Франківської області загальною
площею 28,4 кв.м. шляхом надання права
іпотекодержателю - Публічному
акціонерному товариству Комерційний
Банк «ПриватБанк» укладання від імені
ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь
яким способом з іншою особою-покупцем з
початковою ціною предмета іпотеки
282712,50 гривень, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, правочину
купівлі-продажу предмета іпотеки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмета
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством Комерційний
Банк «ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмета
іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» 4240
гривень судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

Г.П. Мелінишин