Справа № 427/8356/13-ц
Провадження № 22ц/782/440/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Маляренко І.Б., Луганської
В.М.

при секретарі: Аліханян Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську цивільну
справу за апеляційними скаргами
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» в особі
відокремленого підрозділу
«Шахтобудівельницьке управління» та
ОСОБА_1 на рішення Свердловського
міського суду Луганської області від 23
грудня 2013 року за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» в особі
відокремленого підрозділу
«Шахтобудівельницьке управління» про
відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся із позовом про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок нещасного випадку
на виробництві. В обґрунтування своїх
вимог зазначив, що з 05.11.2012 р. по 11.08.2013 р.
працював у відокремленому підрозділі
«Шахтобудівельницьке управління»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» і 30.01.2013 року під час
виконання трудових обов'язків з ним
стався нещасний випадок, внаслідок
якого він отримав травму у вигляді
відкритого осколкового перелому
правої гомілкової кістки зі зміщенням.
Внаслідок отриманої травми, йому була
встановлена друга група інвалідності з
21.05.2013 р. і він був звільнений у зв'язку з
невідповідністю виконуваній роботі.
Внаслідок каліцтва він зазнає сильного
фізичного болю та значних фізичних
страждань. Через втрату
працездатності, він змушений
систематично лікуватися, проходити
відповідну реабілітацію, докладати
значних зусиль для організації свого
життя і налагодження нормальних
життєвих зв'язків. З огляду на
викладене просив стягнути з
підприємства 150 000 грн. в рахунок
відшкодування завданої йому моральної
шкоди.

Рішенням Свердловського міського
суду Луганської області від 23 грудня 2013
року позовні вимоги були задоволені
частково. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» на користь ОСОБА_1
12000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
отримання травми на виробництві, а
також стягнуто на користь держави з
вищезазначеного підприємства судовий
збір в сумі 229,40 грн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит», не погодившись із
зазначеним рішенням, вважаючи його
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального права,
звернулось до суду з апеляційною
скаргою, в якій просило рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні вимог у
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 також не погодився з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій ставив
питання про зміну рішення в частині
визначення розміру відшкодування
шкоди, просив ухвалити нове рішення,
яким його вимоги задовольнити у
повному обсязі та стягнути з
підприємства 150000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Послався при цьому ОСОБА_1 на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, та неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» задоволенню не
підлягає, а скарга ОСОБА_1 є частково
обгрунтованою та такою, що підлягає
частковому задоволенню. До таких
висновків судова колегія дійшла
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
рішення є неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач з 05.12.2012 року по
21.08.2013 року працював у якості
горноробочого підземного у ТОВ «ДТЕК
Свердловантрацит».

Згідно з копією довідки МСЕК про
наслідки визначення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках (а.с.31), позивачу з 21.05.2013 року
по 01.06.2014 року встановлено 70 відсотків
втрати професійної працездатності у
зв'язку з каліцтвом на виробництві, яке
призвело до ураження опорно-рухового
апарату.

Відповідно до копії акту
розслідування нещасного випадку, що
стався 30.01.2013 у ВП «Шахтобудівельне
управління» ТОВ «ДТЕК
Свердловантрацит» від 19.02.2013 р.
основною організаційною причиною
настання нещасного випадку є
невиконання посадових обов'язків, а
саме порушення безпеки робітниками
дільниці під час пересування по
гірничим виробкам, згідно з
затвердженим маршрутом пересування на
робоче місце і назад, що призвело до
порушення вимог ст.14 ЗУ «Про охорону
праці», п. 2.2.9 «Посадової інструкції
начальника гірничо-капітальних робіт
дільниці №2 ВП «Шахтобудівельницьке
управління» ТОВ «ДТЕК
Свердловантрацит». Супутніми
організаційними причинами нещасного
випадку є: невиконання вимог
«Інструкції з охорони праці,
безпечному виконанню робіт і поведінці
в шахті гірника підземного», а, саме
проїзд на стрічковому конвеєрі, не
призначеному для перевезення людей, що
призвело до порушення вимог ст.14 ЗУ
«Про охорону праці» та п.1.12 Інструкції
з охорони праці, безпечному виконанню
робіт і поведінці в шахті гірника
підземного», затвердженої наказом
директора ВП «Шахтобудівельницьке
управління» №6 від 30.12.2011 р.;
відсутність проведення інструктажу, а
саме непроведення повторного
інструктажу з працівниками, щодо
безпечного пересування робітників
зміни згідно з затвердженим маршрутом,
що призвело до порушення вимог ст.14 ЗУ
«Про охорону праці», п. 9.38.6 «Системи
управління виробництвом і охороною
праці у вугільній промисловості
України».

Згідно з протоколом № 1 засідання
комісії з охорони праці ВП
«Шахтобудівельницьке управління» ТОВ
«ДТЕК Свердловантрацит» від 13.06.2013 року
ступінь вини ОСОБА_1 у виникненні
нещасного випадку визначена у розмірі
5%, у зв'язку з чим йому відповідно було
зменшено на 5% розмір одноразової
допомоги, що була нарахована
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
СНВ в Свердловському районі Луганської
області (а.с.35-37).

Також судом було встановлено, що
внаслідок каліцтва ОСОБА_1 зазнав
значних фізичних та душевних
страждань, які обумовлені суттєвим
порушенням звичайного та усталеного
способу життя, необхідністю докладання
певних зусиль для організації життя та
відновлення втрачених соціальних
зв'язків. З урахуванням зазначених
обставин, суд на підставі вимог ст.ст.
153, 237-1 КЗпП України дійшов вірного
висновку стосовно наявності підстав
для покладення на Товариство з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» обов'язку по
відшкодуванню завданої позивачу
внаслідок каліцтва моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що розмір
відшкодування завданої позивачеві
моральної шкоди повинен становити 12000
грн., оскільки такий висновок суду не
відповідає обставинам справи і до
такого висновку суд дійшов поспішно,
без належного врахування положень
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», а також без належного
врахування вимог ч.3 ст.23 ЦК України.

Як роз'яснив Верховний Суд України
у п. 3 вищезазначеної постанови під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства, моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

У відповідності до п. 9 Постанови
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Це положення кореспондується з ч. 3
ст. 23 ЦК України, відповідно до якої
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, що мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд першої інстанції в
повній мірі не врахував та не взяв до
уваги характер та обсяг фізичних та
душевних страждань позивача, стан його
здоров'я, тяжкість вимушених змін у
його життєвих стосунках, ступінь
погіршення здібностей і можливість їх
відновлення з огляду на характер
тілесних ушкоджень, яких він зазнав
внаслідок нещасного випадку.

Так з матеріалів справи вбачається,
що внаслідок нещасного випадку на
виробництві позивач отримав травму у
вигляді вікритого оскольчатого
перелому правої гомілкової кістки і
зазначене ушкодження відноситься до
категорії тяжких виробничих травм. В
результаті травми ОСОБА_1 перебував на
тривалому лікуванні, і вподальшому
потребує оперативного,
відновлювального, реабелітаційного та
санаторно-курортного лікування.
Ступінь втрати професійної
працездатності у зв'язку з отриманими
ушкодженнями становить 70 % і позивачеві
встановлена 2-га група інвалідності.
(а.с.17,25,31). Також з матеріалів справи
вбачається, що позивач втратив роботу,
і внаслідок травми не має можливості
працевлаштуватись та забезпечити
гідне існування власної родини.

Судова колегія вважає, що з
урахуванням ступеню важкості
отриманих позивачем ушкоджень, ступеню
втрати ним професійної працездатності,
характеру та тривалості фізичних
страждань, яких позивач зазнав у
зв'язку з каліцтвом, стану здоров'я
позивача, який вимушений докладати
значні додаткові зусилля для
організації свого життя внаслідок
втрати професійної працездатності,
вимушений регулярно проходити
обстеження та лікування в медичних
закладах, відчуває фізичний біль та
душевні страждання, позбавлений
можливості у повній мірі реалізувати
свої здібності та життєві плани, розмір
відшкодування моральної шкоди повинен
становити 40000 грн, оскільки саме такий
розмір відшкодування, на думку судової
колегії, є адекватним обсягу та
характеру немайнових втрат, яких
зазнав позивач внаслідок трудового
каліцтва.

Таким чином, з огляду на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 23.12.2013 року
підлягає зміні, а саме скасуванню в
частині стягнення з відповідача
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 12000 грн. і в цій частині слід
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» на користь ОСОБА_1
40000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди

Доводи апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» стосовно того, що
позовна заява ОСОБА_1 не відповідає
вимогам ст.137 ЦПК, оскільки в ній не
зазначено, в чому саме полягає моральна
шкода, завдана позивачеві, а також
доводи стосовно невідповідності
доказів заподіяння цієї шкоди позивачу
вимогам ст.60 ЦПК України не можуть бути
взяті до уваги, оскільки заперечуючи
проти наведених позивачем обставин, на
які він посилається, як на підставу
своїх вимог, відповідач, в свою чергу,
не наводить доказів, які б могли
спростувати докази позивача, як то
передбачено вищезазначеною ст.60 ЦПК
України.

Посилання апелянта на ту обставину,
що нещасний випадок стався внаслідок
порушення з боку позивача вимог ст.14
Закону України «Про охорону праці» та
Інструкції по охороні праці,
безпечному виконанню робіт і поведінки
в шахті гірника підземного, а тому в
даному випадку відсутні підстави для
покладення на підприємство обов'язку
по відшкодуванню моральної шкоди,
також не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки відповідно до протоколу № 1
засідання комісії з охорони праці ВП
«Шахтобудівельницьке управління» ТОВ
«ДТЕК Свердловантрацит» від 13 червня
2013року ступінь вини ОСОБА_1 у настанні
нещасного випадку становить 5%.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності, передбачений діючим
законодавством для звернення з позовом
про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок трудового
каліцтва, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки відповідно до пункту 3
частини першої статті 268 ЦК України на
вимогу про відшкодування збитків,
завданих каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю (тобто і на вимогу
про відшкодування моральної шкоди),
позовна давність не поширюється.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 303,304,307,309,314,316 ЦПК України

судова колегія ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» в особі
відокремленого підрозділу
«Шахтобудівельницьке управління»-
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 23 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» в особі
відокремленого підрозділу
«Шахтобудівельницьке управління» про
відшкодування моральної шкоди,
змінити, скасувавши його в частині
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 12000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» в особі
відокремленого підрозділу
«Шахтобудівельницьке управління» на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 40000 грн.

В іншій частині рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 23 грудня 2013
року залишити без змін, апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в іншій частині без
задоволення.

Це рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: