АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/723/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/390/14
Головуючий у 1-й інстанції Бойко Ю. О.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Козельщинського районного
суду Полтавської області від 25 жовтня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" про
розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року до суду звернулася
ОСОБА_1 з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що 27.07.2007 року
отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у
розмірі 7 000 грн. на платіжну картку, на
підставі письмової заяви. Вказувала, що
на даний час рішенням Козельщинського
районного суду Полтавської області від
20 березня 2013 року з неї стягнуто
заборгованість за кредитним договором
у сумі 17 228, 45 грн. Однак, враховуючи
істотні зміни обставин, які виникли у
її житті після отримання кредиту, а
саме: настання світової економічної
кризи та значне погіршення її
соціально-майнового стану, подальше
виконання кредитного договору порушує
співвідношення майнових інтересів і
позбавляє її того, на що вона
розраховувала при його укладенні, тому
просила розірвати кредитний договір.

Рішенням Козельщинського районного
суду Полтавської області від 25 жовтня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким позов
задовольнити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення, за наступних
підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.07.2007 року ОСОБА_1 на підставі
письмової заяви отримала від ПАТ КБ
«Приватбанк» кредит у розмірі 7000 грн.
на платіжну картку, з базовою
процентною ставкою 22,8% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Рішенням Козельщинського районного
суду Полтавської області від 20 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 29 квітня 2013 року, з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 17
228 грн. 45 коп. заборгованості за
кредитним договором і 214 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення набрало законної сили.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позовна вимога про розірвання
кредитного договору є безпідставною зі
сторони позивача, в силу недоведеності
існування правових відносин між
позивачем та відповідачем, до яких
підлягали б застосуванню норми
Цивільного кодексу України, що
регулюють поняття «кредит та
банківський рахунок».

Колегія суддів переглядаючи
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення приходить до
висновку, що місцевий суд вірно
відмовив в задоволенні позову, однак
вважає, що суд помилково вдався до
аналізу укладення договору та
відсутності між сторонами кредитних
цивільно-правових відносин з огляду на
наступне.

Як вбачається з вищезгаданого рішення
Козельщинського районного суду
Полтавської області від 20 березня 2013
року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» стягнуто 17 228 грн. 45 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Даним рішенням встановлено, що 27.07.2007
року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1
укладено кредитний договір, зміст
якого складають заява позичальника,
Умови та правила надання банківських
послуг та Правила користування
платіжною карткою.

ОСОБА_1 не заперечувала укладення
даного кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На вказані обставини, суд першої
інстанції уваги не звернув та
помилково вказав на відсутність
існування кредитних цивільно-правових
відносин між сторонами по справі, чим
вийшов за межі позовних вимог.

Проте вказане не свідчить про
можливість задоволення позову
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 15 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
роз'яснено, що при вирішенні спорів
щодо розірвання кредитного договору з
посиланням, зокрема, на світову
фінансову кризу чи інші суттєві
обставини суд має враховувати
положення частини другої статті 652 ЦК і
виходити з того, що закон пов'язує
можливість розірвання договору
безпосередньо не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю одночасно
чотирьох умов, визначених частиною
другою цієї статті, при істотній зміні
обставин.

При цьому для розірвання договору в
разі істотної зміни обставин необхідна
наявність усіх перелічених умов
одночасно.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті
зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Настання світової фінансової кризи не
є істотною зміною обставин, якими
сторони договору керувалися при його
укладенні, у зв'язку з тим, що
економічна криза має загальний
характер та стосується обох договірних
сторін, відтак це не може бути
підставою для зміни або розірвання
договору в судовому порядку (постанова
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
р. у справі № 6-93цс11).

Разом з тим, колегія суддів приймає до
уваги посилання позивача про зміну її
соціально-майнового стану, однак дані
обставини не доводять наявності всіх
чотирьох умов, необхідних для
розірвання укладеного між нею та ПАТ КБ
«Приватбанк» кредитного договору, у
зв'язку із істотною зміною обставин,
якими сторони керувалися при його
укладенні.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
містять відповідних доказів, які б
спростували висновки суду першої
інстанції, а лише дублюють зміст
позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

З таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення Козельщинського районного
суду Полтавської області від 25 жовтня
2013 року без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Козельщинського районного
суду Полтавської області від 25 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ О.О.
Панченко

Судді: /підпис/ С.Б. Бутенко
/підпис/О.І. Обідіна

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
______________ О.О. Панченко