АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4724/14
1 інстанції - Саламон О.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченко М.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12 вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
суми, пені та 3 % річних, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою про стягнення суми та
відшкодування моральної шкоди, у
зв'язку з невиконанням зобов'язань за
договором купівлі - продажу від 29.11.11 р.
у розмірі передоплати - 8500 грн., пені -
1496 грн., 3% річних - 307,40 грн., моральної
шкоди - 5 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між
нею та ЧП ОСОБА_3 було укладено Договір
купівлі-продажу, на виконання якого
відповідач зобов'язаний передати у
власність позивача шафу-купе, а
покупець зобов'язувався прийняти та
оплатити товар. 29 листопада 2011 року
позивачем було сплачено передоплату в
розмірі 8500 грн., при цьому строк
поставки меблів сплинув 20 січня 2012
року. 11 квітня 2012 року було поставлено
комплектуючі та встановлено каркас
шафи-купе, подальші дії відповідача
були припинені. Від виконання взятих на
себе зобов'язань відповідач
ухиляється, на неодноразові звернення
не реагує та не усуває недоліки
доставленого товару. Посилаючись на
Закон України «Про захист прав
споживачів» просила задовольнити
позовні вимоги, а також стягнути
моральну шкоду, вказуючи на те, що
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань, призвело до її моральних
страждань, приниження честі та
гідності.

Рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 12 вересня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з фізиної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь позивача 8500 грн.
сплачених в якості передоплати , 1496 грн.
пені та 307 грн. 40 коп. - 3 % річних.

На користь держави стягнуто з
відповідача судовий збір 229 грн. 40 коп.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просив про його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовував тим, що суд
порушив норми матеріального права, не
застосував ст.. 12 Закону України «Про
захист прав споживачів» та не врахував,
що позивач не зверталась до нього з
заявою про повернення їй коштів та
розірвання договору, а тому в нього
відсутній обов`язок повертати
передоплату, платити пеню та
сплачувати 3% річних на підставі ст. 625
ЦК України.

До апеляційного суду сторони не
з`явились, про ден і час розгляду справи
відповідач повідомлений 18 березня 2014
року, а позивач 17 березня 2014 року, що
підтверджується зворотним поштовими
повідомленнями.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 525 - 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Забороняється одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
підписанням договору сторонами
досягнуто домовленість щодо
встановлення цивільних прав та
обов'язків.

Задовольняючи позов, суд вважав
встановленим такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, 29
листопада 2011 року між сторонами був
укладений Договір купівлі-продажу № 544,
відповідно до якого ОСОБА_3
зобов'язувався передати у власність
позивача шафу-купе.

Відповідно до листа
Держспоживінспекції від 30 квітня 2013
року та листа ФОП ОСОБА_1 від 23 квітня 2013
року, відповідальність за виконання
зобов'язань ПП ОСОБА_3 по замовленню
позивача прийнята ФОП ОСОБА_1

Відповідно до п. 4.2 Договору
купівлі-продажу №544 строк поставки
Товару складає 30 робочих днів з дати
кінцевого погодження технологом,
конструктором та покупцем, за умови
надходження продавцю (відповідачу)
авансового платежу, визначеного п. 6.3
договору (8500 грн.)

Авансовий платіж в розмірі 8500 грн. був
сплачений позивачем 29 листопада 2011
року. Тобто товар повинен бути
поставлений в строк до 20 січня 2012 року.

11 квітня 2012 року було поставлено
комплектуючі на суму 6 301, 18 грн. та
встановлено каркас шафи-купе, подальші
дії відповідача були припинені.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
заявами щодо поставки шафи-купе та
належного виконання зобов'язань по
договору, (а.с. 12,13,19) Відповідно до
листів ФОП ОСОБА_1 від 26 лютого та 23
квітня 2013 року, відповідач
зобов'язувався здійснити поставку та
доукомплектування шафи-купе в строк до
03 березня 2013 року, а в подальшому до 15
травня 2013 року. (а.с. 14,18) Проте такі
дії відповідачем виконані не були.

У відповідності до ст. 682 ЦК України,
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар в комплектності, яка
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

Як передбачено п. 7.4 Договорів, у
випадку порушення продавцем строків
доставки товару, продавець
зобов'язаний сплатити покупцю пеню в
розмірі 0,1 % від загальної суми
передоплати за кожний робочий день
прострочення.

В результаті прострочення виконання
Договору відповідач зобов'язаний
сплатити пеню за весь час прострочення
виконання зобов'язань.

Оскільки відповідачем не було
поставлено товар в передбачені терміни
та належної якості, суд вважав, що
вимоги позивача є доведеними в частині
повернення сплаченої суми передоплати
у розмірі 8500, пені за період з 01 січня
2013 року до 25 червня 2013 року в сумі 1496
грн. 2013.

Виходячи з наявних у справі та
досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, вищенаведені
обставини, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність підстав
для задоволення вимог в частині
стягнення передоплати та пені
відповідають встановленим обставинам
справи та вимогам закону.

Доводи скарги про те, що позивач не
зверталась до відповідача з заявою про
розірвання договору, не позбавляє
права останньої заявити такі вимоги в
судовому порядку.

Так як шафи купе в повній комплектації
не були поставлені позивачу на дату
ухвалення судового рішення , тобто
зобов`язання не виконані на протязі
терміну більше року, висновок суду про
наявність права у позивача вимагати
повернення внесеної нею передоплати
відповідає вимогам Закону.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, вирішуючи позов в цій
частині, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині ухвалене без порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим стягуючи з відповідача 3%
річних за період з квітня 2012 року до 25
червня 2013 року на підставі ст. 625 ЦК
України, суд ухвалив рішення , яке не
відповідає встановленим обставинам.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов`язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на
протязі дії договору позивач не
вимагала від відповідача його
розірвати та повернути їй авансовий
платіж.

З переписки наявної в матеріалах
справи слідує, що позивач до звернення
її до суду вимагала від відповідача
лише доукомплектувати придбану нею
шафу.

Таким чином зобов`язання повернути
позивачу гроші , які та внесла в якості
передоплати у відповідача виникло з
моменту, коли він дізнався про поданий
до нього позов, а саме з липня 2013 року.

Таким чином стягнення судом трьох
відсотків річних за період з квітня 2013
року до 25 червня 2013 року до виникнення у
відповідача грошових зобов`язань, не
ґрунтується на вимогах закону, а тому
рішення в цій частині необхідно
скасувати, та відмовити в задоволенні
цих позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 12 вересня 2013 року в частині
стягнення 3% річних в сумі 307 грн.40 коп.
скасувати, та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в задоволенні
цих позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Судді: