АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2880/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 55
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"АвтоФінанс"

на заочне рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"АвтоФінанс" про захист прав споживача
та застосування наслідків нікчемного
правочину, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"АвтоФінанс" з позовом про захист прав
споживача та застосування наслідків
нікчемного правочину.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилався на те, що 09 вересня 2013 року
він уклав з ТОВ "Лізингова компанія
"Автофінанс" договір № 008759 фінансового
лізингу,згідно якого лізингодавець
бере на себе зобов'язання придбати
предмет лізингу - транспортний засіб
автомобіль Skoda Oktavia-AS 1.8 TSI Ambition,
зазначений у п. 1.1 договору та
специфікації, що є додатком ШЗ до
договору, вартістю 185000 гривень у
власність та передати предмет лізингу
у користування лізингоодержувачу на
строк та на умовах передбачених
договором. Предмет лізингу є власністю
лізингодавця та придбається ним на
своє ім'я за договором купівлі-продажу
у продавця автомобіля.

Позивач посилався на те, що відповідач
не має ліцензії Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг на
такий вид діяльності, як фінансовий
лізинг, а договір лізингу нотаріально
не посвідчений, а тому укладений
договір не відповідає вимогам Закону
України "Про захист прав споживачів" та
ст. 220 ЦК України і є нікчемним, просив
стягнути з ТОВ "Лізингова компанія
"Автофінанс" на його користь грошові
кошти в розмірі 18500 грн., сплачені на
виконання умов нікчемного договору як
комісія за організацію договору.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року позовні вимоги задоволені.

Суд визнав Договір № 008759 фінансового
лізингу від 09 вересня 2013 року,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Автофінанс" та ОСОБА_2 - нікчемним та
стягнув з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Автофінанс" (ідентифікаційний код
юридичної особи 38104479,
місцезнаходження: 01133, м.Київ, вулиця
Щорса, 31) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) кошти в
сумі 18500 грн.

Також суд стягнув з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "Автофінанс" на користь
держави судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп. (а.с.59-61).

З таким рішенням не погодилося
ТОВ"Лізингова компанія "Автофінанс"
та звернулося з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати рішення
суду, та постановити нове рішення про
відмову у задоволенні позов них вимог
ОСОБА_2, посилаючись на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального законодавства. (а.с.84-87).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити в силі з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
09 вересня 2013 року між ТОВ "Лізингова
компанія "Автофінанс" та ОСОБА_2 було
укладено договір № 008759 фінансового
лізингу. Предметом лізингу по якому є
автомобіль Skoda Oktavia А5 1.8 TSI Ambition.

Пунктами 1.7, 1.8 договору передбачено, що
предмет договору передається в
користування лізингоодержувачеві
протягом строку не більше 90 робочих
днів з моменту сплати
лізингоодержувачем на рахунок
лізингодавця авансового платежу (50% від
вартості предмета лізингу, комісії за
організацію та оформлення договору ( 10%
від вартості предмету лізингу та
комісії за передачу предмета лізингу (3%
від вартості предмету лізингу).
Лізингоодержувач має можливість
сплачувати авансовий платіж впродовж 12
місяців з моменту підписання договору,
платежами визначеними в додатку № 1 до
договору. Авансовий платіж не може бути
сплачений повністю лізингоодержувачем
до сплати комісії за організацію.

09 вересня 2013 року ОСОБА_2 сплатив ТОВ
«Лізингова компанія «Автофінанс» 18500
гривень, як комісію за організацію
договору.

Договір лізингу віднесений Цивільним
кодексом до різновидів договору
майнового найму, але лізингові
відносини в Україні регулюються
спеціальним Законом України "Про
фінансовий лізинг".

Згідно ст.6 Закону України "Про
фінансовий лізинг", договір лізингу має
бути укладений у письмовій формі.
Істотними умовами договору лізингу є:
предмет лізингу, строк, на який
лізингоодержувачу надається право
користування предметом лізингу, розмір
лізингових платежів та інші умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Вивчивши договір укладений між
сторонами у справі, судом встановлено,
що він не містить конкретних визначень
щодо розміру щомісячних лізингових
платежів, не вказано в кого саме
лізингодавець придбає автомобіль Skoda
Oktavia А5 1.8 TSI Ambition, не визначено
конкретний порядок та місце отримання
лізингоодержувачем предмета договору,
яким чином буде відбуватися
страхування транспортного засобу.

Вище перелічені умови є обов'язковими,
але в самому договорі вони відсутні.

Крім того, ст.2 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачено, що
відносини, що виникають у зв'язку з
договором фінансового лізингу,
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України про лізинг, найм
(оренду), купівлю-продаж, поставку з
урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Відповідно до п. 1.3 укладеного договору
фінансового лізингу лізингодавець
бере на себе зобов'язання придбати
предмет лізингу у власність та
передати у користування
лізингоодержувача.

Предмет лізингу є власністю
лізингодавця (п. 1.5 договору) та
придбається ним на своє ім'я за
договором купівлі-продажу у продавця
автомобіля (п. 4.6 договору).

Згідно ст.799 ЦК України договір найму
транспортного засобу укладається у
письмовій формі. Договір найму
транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Враховуючи те, що ОСОБА_2, як одна із
сторін договору фінансового лізингу є
фізичною особою, то цей договір
повинен бути обов'язково нотаріально
посвідченим.

Судом встановлено, що договір від 09
вересня 2013 року нотаріально не
посвідчувався.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.799 ЦК України,
Закону України "Про фінансовий лізинг",
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про визнання нікчемним
Договору № 008759 фінансового лізингу від
09 вересня 2013 року, укладеного між
ТОВ"Лізингова компанія "Автофінанс" та
ОСОБА_2 та стягнення з ТОВ"Лізингова
компанія "Автофінанс" на користь
ОСОБА_2 18500 грн.

Доводи ТОВ"Лізингова компанія
"Автофінанс" в апеляційній скарзі інші
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди із висновками суду
щодо обставин справи.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "АвтоФінанс" - відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 23
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: