АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/545/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Кальчук А.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
19 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Подорога В. М. суддів
Бородійчук В. Г. , Демченко В. А. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа:
Перша Черкаська державна нотаріальна
контора про визнання правочину
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2010 року ОСОБА_6 звернулася в
суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа:
Перша Черкаська державна нотаріальна
контора про визнання правочину
недійсним, мотивуючи свої вимоги тим,
що 26 березня 2008 року її брат - ОСОБА_9
залишив заповіт, котрий посвідчено 26
березня 2008 року в Першій Черкаській
державній нотаріальній конторі за
реєстром № 44782725, яким заповів свій
будинок сусідці - ОСОБА_8.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.
ОСОБА_6 являється рідною сестрою
ОСОБА_9, інших родичів у нього не було.
В 2008 році ОСОБА_9 виповнилось 80 років. На
цей час стан його здоров'я різко
погіршився. В період, коли було
здійснено посвідчення заповіту на
користь ОСОБА_8, ОСОБА_9 був хворий, що
підтверджується довідкою № 2008 від
Просила визнати заповіт ОСОБА_9,
посвідчений Першою Черкаською
державною нотаріальною конторою за
реєстром № 44782725 на користь
відповідачки ОСОБА_8 недійсним.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 21 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ОСОБА_6- ОСОБА_7
подав апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9, який
являвся рідним братом позивачки.

24 березня 2008 року ОСОБА_9 залишив
заповіт, яким свій будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
заповів відповідачці ОСОБА_8. Заповіт
посвідчено 24 березня 2008 року в
Першій Черкаській державній
нотаріальній конторі за реєстром №
44782725 державним нотаріусом ОСОБА_10

Позивачка вказувала, що в силу похилого
віку у ОСОБА_9 стан здоров'я різко
погіршився. Розвивався віковий
склероз, почастішали випадки не
сприйняття ним дійсних подій,
правильної життєвої орієнтації. Також
зазначала, що в період, коли було
здійснено посвідчення заповіту на
користь ОСОБА_8, ОСОБА_9 був хворий і у
нього спостерігався процес судинної
деменції, що підтверджується довідкою
№ 2008 від 27 жовтня 2008 року.

Листом №317/2-22 від 05 лютого 2009 року, (а.с.
96 т.1) Перша черкаська державна
нотаріальна контора повідомляла, що
при посвідченні заповіту нотаріус
відповідно до п. 13, 14 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України встановив особу
заповідача ОСОБА_9 та перевірив його
дієздатність шляхом особистої бесіди.

При посвідченні 24 березня 2008 року за р.
№ 4-244 заповіту від імені ОСОБА_9 у
нотаріуса не виникли сумніви у його
дієздатності. Заповідач адекватно
реагував на запитання, мав намір та
бажав скласти заповіт, при цьому чітко
зазначав ім'я особи на користь якої
бажає скласти заповіт - ОСОБА_8, у
результаті чого прослідковувалася
його чітка воля.

По справі була проведена амбулаторна
посмертна судово-психіатрична
експертиза в якій зазначено, що на
момент вчинення заповіту 24 березня 2008
року ОСОБА_9, виявляв ознаки судинного -
атеросклеротичного та гіпертонічного
ураження головного мозку з когнітивним
(інтелектуально-мнестичним), зниженням,
психотичними -маячними включеннями
грабунку, переслідування, стосунку на
адресу родичів та з вестибуло
-атактичними і цефалгічними розладами,
що враховуючи взаємопоглиблююче
поєднання когнітивних порушень та
маячних ідей, наявність на той час
психічних розладів психотичного рівня
(маячної побудови) - позбавляло на 24
березня 2008 року його здатності
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Також у вказаному акті зазначається, що
висновок ґрунтувався на показах
свідків, поясненнях нотаріуса,
дослідженій медичній документації. У
медичній документації, а саме
амбулаторній картці під експертного з
обласного психоневрологічного
диспансеру наявний запис за 20 грудня 2007
року, згідно якого, за повідомленням
родичів, у ОСОБА_9 вже протягом 10-12
місяців до звертання (тобто протягом
всього 2007 року) відмічалося зниження
пам'яті, порушення сну, з'явилися
емоційні розлади, незрозумілі для
родичів вчинки та висловлювання, з
категоричними претензіями,
звинуваченнями на адресу родичів в
крадіжках.

Відповідно до ст.225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Правила ст.225 ЦК України застосовуються
до правочинів, які вчинені дієздатною
особою, але за обставин, що свідчать про
тимчасову наявність у неї такого стану,
який призводить до дефектів у
формуванні внутрішньої волі та її
справжнього волевиявлення.

Однією з умов чинності правочину,
згідно ст.203 ЦК України є дотримання
вимог закону про те, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Для визнання правочину недійсним з
підстав, передбачених ст.225 ЦК України
необхідно встановити наявність хоча б
одного з двох факторів, які мали місце в
момент вчинення правочину, а саме:
дієздатна фізична особа не
усвідомлювала значення своїх дій або
не могла керувати ними.

З метою встановлення такого стану
громадянина в момент вчинення
правочину суд призначає судово-медичну
експертизу. Наявність (відсутність)
такого стану може бути доведена і
іншими допустимими доказами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України
призначення експертизи є обов'язковим
також за клопотанням хоча б однієї із
сторін, якщо у справі необхідно
встановити психічний стан особи.

Справи про визнання правочину
недійсним з підстав, передбачених ст.225
ЦК України, вирішуються з урахуванням
як висновку судово-психіатричної
експертизи, так і інших доказів
відповідно до статті 212 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним. За позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму ВССУ від
06 листопада 2009 року №9 правила статті 225
ЦК поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала в такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану
на момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК.

При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі статті 225, частини другої
статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145
ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Також судовим експертом вказано, що
основним медичним документом для
вирішення питань судово-психіатричної
експертизи являлась амбулаторна
медична картка хворого ОСОБА_9. Однак
амбулаторна картка з міської
поліклініки не може мати
психіатричного діагнозу.

Відмовляючи в задоволенні позову, та
посилаючись саме на цю обставину, як на
одну з підстав відмови в позові, а також
на заяву державного нотаріуса,
скеровану до суду, суд першої інстанції
необґрунтовано прийшов до вказаного
висновку та ухвалив незаконне рішення.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про те, що в
юридично-значимий період часу ОСОБА_9
логічно розповідав про себе,
відповідав на запитання , все
усвідомлював і не виявляв проявів
неадекватної поведінки - не
підтверджуються об'єктивними даними,
належними та допустимими доказами.

Посилаючись на показання свідків по
справі, які стверджували, що ОСОБА_9 при
спілкуванні з ними знаходився в
адекватному психічному стані, експерти
у своєму висновку роз'яснюють, що
розмежування істинно хворобливих,
маячних побудов обкрадання, збитку, у
хворих на судинне враження головного
мозку від звичайних емоційно
забарвлених негативних стосунків з
родичами у людей похилого віку, є саме
точкою прикладання спеціальних
фахових знань лікаря-психіатра.
Вказане розмежування особливо за
відсутності у поведінці,
висловлюваннях хворих, яскраво
безглуздих вчинків або проявів
глибокого недоумства при збереженні
набутих роками стереотипних форм
поведінки та висловлювань пересічним
громадянам практично недоступне і їх
поведінка здається не фахівцям
психіатрам звичайною та буденною.

Зазначені аспекти психіатричної
експертизи не були прийняті до уваги
судом першої інстанції і належна
оцінка їм не була дана.

Крім того, згідно висновків
судово-медичної експертизи № 11- к від
31.03.2010 року, яка була проведена на
підставі постанови слідчого СВ
Соснівського РВ м. Черкаси ГУ МВС
України в Черкаській області по
матеріалах справи вбачається, що
виставлений ОСОБА_9 діагноз: судинна
деменція з параноїдними включеннями
підтверджується як даними медичної
карти Черкаського обласного
психоневрологічного диспансеру, так і
матеріалами наданої кримінальної
справи.

Тому, враховуючи встановлені колегією
суддів обставини, та зважаючи, що при
ухваленні судом першої інстанції
рішення від 21 жовтня 2013 року суд
допустив невідповідність висновків
обставинам справи та до вказаних
правовідносин неправильно застосував
норми матеріального права, зазначене
рішення підлягає до скасування, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, третя особа: Перша Черкаська
державна нотаріальна контора про
визнання правочину недійсним.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 21 жовтня 2013 року скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати заповіт, укладений ОСОБА_9 24
березня 2008 року та посвідчений Першою
Черкаською нотаріальною конторою та
зареєстрований в реєстрі № 4-244 -
недійсним.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий :

Судді :