У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Київського районного
суду м. Харкова від 09 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 29 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи:
публічне акціонерне товариство
«Всеукраїнський акціонерний банк» в
особі Харківської філії, публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк» в особі Харківської
філії, про поділ спільно накопичених
грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з відповідачем
вона знаходилася у зареєстрованому
шлюбі з 12 вересня 1992 року, який було
розірвано 10 травня 2012 року. За час шлюбу
, ними було набуто майно, яке
розподілено, про що свідчить ухвала
Ленінського районного суду м. Харкова
від 10 травня 2012 року, якою була визнано
мирову угоду про розподіл сумісного
майна подружжя. При цьому, питання про
поділ грошових коштів у розмірі 190 000
грн, спільно накопичених під час шлюбу,
не розглядалося, оскільки сторонами на
підставі усної домовленості було
вирішено розподілити їх після
закінчення терміну зберігання коштів
на депозитних рахунках у ПАТ «VAB Банк»
та ПАТ «Кредитпромбанк», однак після
оговореного терміну, відповідач
відмовив передати їй 1/2 частину
зазначених грошових коштів.

З урахуванням наведеного просила суд
визнати спільною власністю подружжя
грошові кошти в розмірі 190 000 грн та
стягнути з відповідача на її користь
грошову суму 95 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 09 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 29 січня 2014
року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 190 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2
частину спільних сумісних коштів
подружжя у розмірі 95 000 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи:
публічне акціонерне товариство
«Всеукраїнський акціонерний банк» в
особі Харківської філії, публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк» в особі Харківської
філії, про поділ спільно накопичених
грошових коштів.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова