РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа № 561/133/14-ц

Зарічненський районний суд
Рівненської області

в складі: головуючого судді Снітчук Р.М.

при секретарі Расевич Г.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Зарічне
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, -

в с т
а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
завданої залиттям його квартири
матеріальної шкоди в розмірі 7203 грн., 2000
грн. моральної шкоди та витрат на
правову допомогу в сумі 250 грн.

В обгрунтування заявлених вимог
покликається на те, що з 1999 року
являється наймачем та проживає у
квартирі АДРЕСА_1. Поверхом вище, у
квартирі НОМЕР_1, що знаходиться над
його квартирою, проживає відповідач
ОСОБА_2 разом із своїми батьками. При
цьому вказує, що відповідач є власником
цієї квартири.

Протягом останніх п`яти років
відповідач допускає залиття його
квартири, внаслідок чого на стелі у
кухні, коридорі та ванній кімнаті
утворились плями, обсипається та
потріскалась штукатурка, що
підтверджується актом обстеження
квартири від 27 грудня 2012 року. У зв`язку
з цим він був змушений неодноразово
проводити ремонтні роботи у своїй
квартирі, нести додаткові витрати.
Умисними діями відповідача йому було
завдано матеріальної та моральної
шкоди. На його звернення відшкодувати
завдану шкоду у добровільному порядку
відповідач не реагує.

Вказує, що згідно зведеного
кошторисного розрахунку вартість
ремонту його квартири складає 7 203 грн.
Завдану моральну шкоду, яка виразилась
у перенесенні хвилювань через
протиправну поведінку відповідача,
необхідності звернень до
правоохоронних органів та селищної
ради, що призвело до погіршення стану
його здоров`я, оскільки він являється
інвалідом 2-ої групи, страждає на
гіпертонічну хворобу та стенокардію,
оцінює в розмірі 2000 грн. Покликаючись
на вимоги ст. 1166 ЦК України, просить
стягнути з відповідача завдану ним
матеріальну та моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримав,
покликаючись на обставини, викладені у
позовній заяві. Крім того, пояснив, що
відповідач здійснює залиття його
квартири протягом п'яти років, останній
раз залиття відбулося восени 2012 року.
Вважає, що причиною цього є недбале та
безвідповідальне ставлення
відповідача до системи водопостачання
та водовідведення, сантехнічних
приладів. Акт про обстеження його
квартири було складено лише 27 грудня 2012
року у зв`язку з тим, що до того він
неодноразово звертався до відповідача
та його батьків про відшкодування
завданої йому шкоди у добровільному
порядку.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнав, пояснив, що разом із
своїми батьками проживає у квартирі
АДРЕСА_2, власником цієї квартири є його
батько ОСОБА_4 При цьому вказав, що
залиття квартири позивача він не
допускав, внаслідок чого це сталося
йому не відомо та його вина у цьому
відсутня. Вважає заявлені до нього
вимоги безпідставними.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні позов не визнав,
зазначив, що ОСОБА_2 не є власником
квартири НОМЕР_1 та його вина у залитті
квартири позивача відсутня, у зв`язку з
чим він не являється належним
відповідачем у справі. Протиправність
його дій, причинний зв`язок між ними та
шкодою, яка завдана позивачу, останнім
не доведено, що свідчить про
відсутність підстав для
відповідальності відповідача за шкоду,
завдану позивачу. Крім того, вказує, що
акт обстеження квартири позивача від
27.12.2012 року не відповідає вимогам
додатку № 4 до п. 2.3.6 «Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій», оскільки у ньому не
зазначено причин залиття квартири
позивача, особи з вини якої воно
сталося. Також вважає значно
завищеними вимоги позивача про
відшкодування матеріальної шкоди,
оскільки у зведеному кошторисному
розрахунку зазначені витрати на
проведення капітального ремонту
квартири, а не відновлювального.

Заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача ОСОБА_3,
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає заявлені вимоги
необгрунтованими і такими, що не
підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач є
наймачем квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 разом з батьками
проживає у квартирі НОМЕР_1 у цьому ж
будинку, яка знаходиться над квартирою
позивача.

Власником квартири АДРЕСА_2 є батько
відповідача - ОСОБА_4, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно КП «Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації» від 27.08.2010
року, свідоцтвом про право на спадщину
за заповітом від 03.06.2010 року.

При цьому за клопотанням позивача у
ході судового розгляду було залучено
ОСОБА_4 як співвідповідача у справі та
відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України
роз`яснено позивачу його право на
отримання правової допомоги та
уточнення своїх позовних вимог. Однак,
позивач вимог до власника квартири не
ставив та просив виключити його з числа
відповідачів, наполягав, що саме
відповідач ОСОБА_2 завдав йому шкоди та
зобов`язаний її відшкодувати.

Разом з тим, суд вважає доведеним факт
залиття квартири позивача, виходячи з
наступного.

З акту обстеження його квартири від
27.12.2012 року, складеного комісією
Зарічненської селищної ради,
вбачається, що на стелі кухні, ванної
кімнати та частково коридору наявні
застарілі плями від протікання води
зверху, що також у судовому засіданні
підтвердили свідки ОСОБА_5 ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, що затверджені Наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року № 76 у разі залиття, аварії
квартир складається відповідний акт,
форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути
відображені: дата складання акту
(число, місяць, рік); прізвища, ініціали
та займані посади членів комісії;
прізвище, ім'я, по батькові власника
(наймача, орендаря) квартири, що зазнала
шкоди; адреса квартири, поверх, форма
власності; прізвище, ім'я, по батькові
власника (наймача, орендаря) квартири, з
вини якого сталося залиття; адреса
квартири, поверх, форма власності;
характер залиття та його причини;
завдана матеріальна шкода (обсяги
необхідного ремонту приміщень
квартири, перелік пошкоджених
внаслідок залиття речей та їх
орієнтовна вартість); висновок комісії
щодо встановлення вини особи, що
вчинила залиття.

Однак, як вбачається з Акту обстеження
квартири позивача від 27.12.2012 року у
ньому не зазначено причин залиття
квартири позивача та висновку комісії
щодо встановлення вини особи, що
вчинила таке залиття.

За таких обставин, суд вважає, що
зазначений акт не може слугувати
належним доказом того, що внаслідок дій
чи бездіяльності саме відповідача
ОСОБА_2 сталося залиття у квартирі
позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.

З роз`яснень, що містяться у п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» вбачається, що
шкода, заподіяна майну громадянина,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв`язок та є
вина зазначеної особи.

Таким чином, для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної шкоди, необхідна
сукупність таких обов'язкових умов:
наявність шкоди, протиправність дій
заподіювача шкоди, причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою, вина в заподіянні
шкоди. Деліктна відповідальність
настає лише за вини заподіювача шкоди.
Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою особи та завданою шкодою є
обов'язковою умовою відповідальності,
яка передбачає, що шкода стала
об'єктивним наслідком поведінки
заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У ході розгляду справи знайшло
своє підтвердження те, що в діях
відповідача відсутній склад
деліктного правопорушення. Так,
позивачем не доведено факт наявності
його протиправної поведінки та
причинного зв`язку між такою
поведінкою відповідача та настанням
шкоди для позивача. Вина відповідача у
завданні майнової та моральної шкоди
позивачу відсутня. За таких обставин
відповідач ОСОБА_2 не має нести
відповідальність за шкоду, завдану
позивачу залиттям його квартири.

Крім того, позивачем на
підтвердження розміру завданої
матеріальної шкоди в сумі 7203 грн.
надано кошторисну документацію на
капітальний ремонт його квартири. При
цьому ним не підтверджено необхідність
проведення саме такого ремонту.
Клопотань про проведення експертизи
для визначення характеру та ступеню
пошкоджень та необхідних об`ємів
відновлювальних робіт позивач не
заявляв, хоча судом роз`яснювалося таке
його право.

Враховуючи вищенаведені
обставини, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає до задоволення у
зв`язку з недоведеністю позивачем
протиправної поведінки відповідача та
наявності причинного зв`язку між такою
поведінкою та завданою шкодою. При
цьому суд також вважає, що вина
відповідача ОСОБА_2 у залитті квартири
позивача відсутня.

Оскільки, судом не встановлено
підстав для задоволення позову про
відшкодування матеріальної шкоди у
зв`язку із залиттям квартири, суд також
вважає недоведеним і позов в частині
відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 1166, 1167 ЦК України, п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», ст.10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, суд -

в
и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через
Зарічненський районний суд
Рівненської області.

Суддя:
Снітчук Р.М.