Справа № 682/123/14-ц
Провадження № 2/682/152/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року

Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Славута
цивільну справу за позовом
Славутського управління
водопровідно-каналізаційного
господарства ( далі Славутське УВКГ) до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача
Комунальне підприємство «Редакція
газети «Трудівник Полісся», про захист
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Славутське УВКГ звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_2 про захист
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди. В обґрунтування
позову позивач вказував, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 на шпальтах друкованого
видання «Трудівник Полісся» НОМЕР_1
була розміщена стаття під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_2». У даній статті наведені
матеріали, які є недостовірними і
шкодять діловій репутації
Славутського УВКГ та підлягають
спростуванню. Так, в абзаці 11 статті
вказано : « Під час роботи
представників громадськості в робочій
групі з перевірки відповідності
тарифів на житлово-комунальні послуги
та інших питань, яка діє на підставі
розпоряджень міського голови №37 від
04.03.2013 р. та № 52 від 21.03.2013 р., виданих на
вимогу учасників мітингу славутчан 1
березня п.р. Було встановлено ряд
грубих порушень фінансової дисципліни
в господарській діяльності
Славутського УВКГ. Наведу тільки
окремі з виявлених фактів, адже
перевірка громадськості триватиме
надалі та на мій погляд є потреба
всебічного дослідження
правоохоронними органами в цілому
фінансово-господарської діяльності
цього комунального підприємства ( як і
виконавчого комітету!). Наприклад,
згідно з поданою інформацією
заступника міського голови ОСОБА_1 на
наш запит в 2011 та 2012 рр. із субвенцій
державного бюджету місцевим бюджетам
на фінансування заходів
соціально-економічної компенсації
ризику населення 30-км. зони для
модернізації обладнання та
капітального ремонту мереж
водопостачання та водовідведення було
виділено понад 1 млн. грн.. Але з
отриманих копій актів виконаних робіт
за вказаний період, наданих на цей
запит Славутським УВКГ - вартість
задокументованих робіт складає понад
700 тис. грн. То де поділося ще більше як
300 тисяч гривень?». Вказана
відповідачем інформація є
недостовірною з огляду на наступне.

Славутському УВКГ протягом 2011-2012
рр. було перераховано виконавчим
комітетом Славутської міської ради 1 012
774, 63 грн. для модернізації обладнання
та капітального ремонту мереж
водопостачання та водовідведення. У
цей період Славутським УВКГ
проводилися реконструкції
водопровідних мереж на вулицях Зої
Космодемянської, Козацької,
Миньковецької та М. Ватутіна,
реконструкція Південного та
Центрального водозаборів. Тобто дані
кошти освоєно та використані вони на
реконструкції водопровідних мереж. Про
що було надано також документи і за
запитами відповідача. Наведена ним
інформація у статті, що начебто
невідомо куди поділися кошти - понад 300
тис. грн., є недостовірною. Така
інформація створює у читачів,
контрагентів, ділових партнерів
відверто негативне ставлення до
позивача, оскільки відповідач
безпідставно вказує на допущення
бездіяльності та збитків, здійснення
заходів по використанню бюджетних
коштів з порушенням чинного
законодавства. Такі відомості,
повідомлені в статті, принижують
ділову репутацію Славутського УВКГ,
оскільки характер висловлювань в
статті створює негативне враження і
відношення до позивача як до
правопорушника. Вказана інформація
носить вкрай негативний характер,
впливає на формування хибної думки у
широкого загалу про Славутське УВКГ,
завдає шкоди діловій репутації, адже
висвітлює не існуючі порушення чинного
законодавства. Така недостовірна
інформація, поширена відповідачем,
порушила право на недоторканість
ділової репутації, оскільки спотворила
та принизила оцінку діяльності
юридичної особи з боку громадськості
та суспільства. Ця оцінка поставила під
сумнів дотримання Славутським УВКГ
моральних та правових норм. Поширення
відповідачем недостовірної інформації
призводить до дискредитації довіри до
Славутського УВКГ та їх посадових осіб.

В абзаці 3 статті вказано : «На
початку минулого тижня за підписом
заступника прокурора ОСОБА_3 було
направлено подання міському голові
ОСОБА_6 щодо скасування вказаних
тарифів та відновлення діючих із 31.01.2011
року, які були затверджені виконавчим
комітетом в сумі 7 грн. 50 коп. за один
кубічний метр поданої та відведеної
води для населення».

Відповідно до подання
Славутської міжрайонної прокуратури
№110-2109 вих-13 від 21.09.2013 року необхідно
розглянути подання та вжити заходів
щодо належного обрахування вартості
послуг з водопостачання та
водовідведення, та приведення у
відповідність до вимог законодавства
рішення виконавчого комітету
Славутської міської ради від 09.01.2013 р.
№1 «Про встановлення тарифів на
послуги водопостачання та
водовідведення».

Інформація, подана відповідачем
про те, що Славутська міжрайонна
прокуратура зобов'язала відновити
тарифи, які були діючі з 31.01.2011 р. в сумі 7
грн. 50 коп. за кубічний метр поданої та
відведеної води для населення є
недостовірною і є його особистим
баченням і побажанням, так як жодного
слова про розмір вартості тарифу на
воду не було вказано в даному поданні.

В абзаці 4 статті вказано : « У
Висновку обласної інспекції з контролю
цін, зокрема зазначено, що введені з 1
лютого нинішнього року тарифи на
водопостачання та водовідведення
економічно не обґрунтовані, а їхня
підвищена вартість підлягає
скасуванню з вказаної дати. Сума
переплати повинна бути перерахована
для всіх споживачів у рахунок
майбутніх платежів за надані послуги
Славутським УВКГ. Обгрунтуваннями
даного Висновку вказується на
порушення чинного законодавства
господарюючим суб'єктом ( Славутським
УВКГ) при формуванні розрахунків,
наданих у зверненні від 18.12.2012 р.
виконавчому комітету Славутської
міської ради, яке було прийняте без
відповідної перевірки подання УВКГ.».

Позивач вказує, що Висновком
обласної інспекції з контролю цін
передбачено здійснити перерахунок
тарифу, тобто чи відповідає розмір
даного тарифу нормам законодавства, а
не перерахунок всім споживачам в
порядку майбутніх платежів. Така
інформація вказана відповідачем не
відповідає Висновку і є його особистим
баченням та побажанням.

В абзаці 6 статті вказано : « В
протоколі слухань взагалі була
відсутня цифра вартості тарифів».

Позивач вказує, що з метою
дотримання Порядку доведення до
споживачів інформації про перелік
житлово-комунальних послуг, структуру
цін/тарифів, зміну цін, тарифів з
обґрунтуванням її необхідності та про
врахування відповідної позиції
територіальних громад, затвердженого
Наказом №390 від 30.07.2012 року
Мінрегіонрозвитку, в газеті «Вісті
громади» від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 була
розміщена інформація про те, що
Славутське УВКГ має намір переглянути
тарифи, обґрунтовуючи причини
перегляду, вказуючи загальний розмір
тарифу та його структуру. Та вказано, що
Славутське УВКГ приймає письмові
зауваження та пропозиції від усіх
споживачів протягом відповідного
терміну ( 14 днів з дня офіційного
оприлюднення) за адресою підприємства.
Таких звернень та пропозицій не
надходило, про що було повідомлено
листом Славутську міську раду.

В абзаці 8 статті вказано : «Хоч
треба було, як тепер доведено
інспекцією, залишити для населення 7
грн. 50 коп.».

Позивач вказує, що у Висновку
обласної інспекції з контролю цін не
міститься відомостей та доводів щодо
повернення тарифів, які діяли з 31.01.2011
року в сумі 7 грн. 50 коп. за кубічний метр
поданої та відведеної води для
населення. У ньому лише вказано на те,
що його слід упорядкувати як таке, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Тобто твердження автора є його
особистим заключенням.

В абзаці 6 статті вказано : «Під
час роботи представників
громадськості в робочій групі з
перевірки відповідності тарифів на
житлово-комунальні послуги та інших
питань, яка діє на підставі
розпоряджень міського голови №37 від
04.03.2013 р. та №52 від 21.03.2013 р. виданих на
вимогу учасників мітингу славутчан 1
березня п.р. було встановлено ряд
грубих порушень фінансової дисципліни
в господарській діяльності
Славутського УВКГ».

Позивач вказує, що робочі групи,
які залучалися до вивчення, на які
вказує автор у статті, не є
контролюючими органами, а тому
надавати Висновки щодо порушень
фінансової дисципліни в господарській
діяльності Славутського УВКГ не мають
жодних повноважень.

Оскаржувана публікація, крім
критики та оцінки дій , містить
конкретні факти,а також висловлювання,
тобто зазначена публікація містить
інформацію, що не відповідає дійсності,
шкодить діловій репутації позивача в
громадській думці з точки зору
додержання законів, загальновизнаних
правил співжиття та принципів людської
моралі та підлягає спростуванню.

На обґрунтування спричинення
позивачу моральної шкоди в позові
вказується, що наведена відповідачем
недостовірна інформація з приводу
використання бюджетних коштів створює
у читачів, контрагентів, ділових
партнерів відверто негативне
ставлення до позивача, впливає на
формування хибної думки у широкого
загалу про Славутське УВКГ, оскільки
відповідач безпідставно вказує на
допущення бездіяльності та збитків,
здійснення заходів по використанню
бюджетних коштів з порушенням чинного
законодавства.

Негативна недостовірна
інформація, поширена відповідачем про
діяльність Славутського УВКГ, порушила
право на недоторканість ділової
репутації, оскільки спотворила та
принизила оцінку діяльності юридичної
особи з боку громадськості та
суспільства. Ця оцінка поставила під
сумнів дотримання Славутським УВКГ
моральних та правових норм.

Позивач, із врахуванням поданої
заяви про уточнення позовних вимог,
просив суд визнати інформацію в газеті
«Трудівник Полісся» за НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2»
абзацу 11, 3, 4, 6, 8 не достовірною та такою,
що шкодить діловій репутації
Славутському управлінню
водопровідно-каналізаційного
господарства; зобов'язати автора
статті ОСОБА_2 навести спростування
надрукованих в даній публікації
відомостей у встановлений законом
порядок і спосіб та у відповідній
кількості примірників (тиражу) випуску
газети, у якій було розміщено
оскаржувана публікація; стягнути з
ОСОБА_2 на користь Славутського
управлінню
водопровідно-каналізаційного
господарства 5 000 грн. моральної шкоди;
стягнути із відповідача судові
витрати.

За ухвалою суду від 14.03.2014 року до
участі в справі в якості третьої особи
без самостійних вимог на стороні
відповідача залучено Комунальне
підприємство «Редакція газети
«Трудівник Полісся».

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали заявлений позов
із викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
просив у позові відмовити.

Представник третьої особи КП «Редакція
газети «Трудівник Полісся» в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду подав заяву із проханням
справу слухати у відсутності
повноважного представника.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
знаходить позов таким, що до
задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в
черговому номері газети «Трудівник
Полісся» НОМЕР_1 була розміщена стаття
«ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( сторінки 1 та 10).
Автором статті є ОСОБА_2, координатор
громадськості в робочих групах.

Факт поширення названої статті
повністю стверджується оглянутим в
судовому засіданні номером НОМЕР_1
газети «Трудівник Полісся» за
ІНФОРМАЦІЯ_1, жодним учасником судового
розгляду не оспорюється, а тому суд
вважає його встановленим і таким, що
додаткового доказування не потребує.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні» громадяни, юридичні
особи і державні органи, а також їх
законні представники мають право
вимагати від редакції друкованого
засобу масової інформації
опублікування ним спростування
поширених про них відомостей, що не
відповідають дійсності або принижують
їх честь та гідність.

Якщо редакція не має доказів того, що
опубліковані нею відомості
відповідають дійсності, вона
зобов'язана на вимогу заявника
опублікувати спростування їх у
запланованому найближчому випуску
друкованого засобу масової інформації
або опублікувати його за власною
ініціативою.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ
№1 від 27.02.2009 року «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про
спростування інформації,
опублікованої в засобах масової
інформації, то належними відповідачами
є автор і редакція відповідного засобу
масової інформації чи інша установа, що
виконує її функції, оскільки згідно зі
ст. 21 Закону про пресу редакція або інша
установа, яка виконує її функції,
здійснює підготовку та випуск у світ
друкованого засобу масової інформації.

Згідно вказаної Постанови Пленуму ВСУ
№ 1 від 27.02.2009 року суди при вирішенні
справ про захист честі, гідності та
ділової репутації повинні
забезпечувати баланс між
конституційним правом на свободу думки
і слова, правом на вільне вираження
своїх поглядів та переконань, з одного
боку, та правом на повагу до людської
гідності, конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації про особу, з
іншого боку.

Згідно з положеннями ст.. 277 ЦК України і
статті 10 ЦПК України обов'язок довести,
що поширена інформація є достовірною,
покладається на відповідача, проте
позивач має право подати докази
недостовірності поширеної інформації
Позивач повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Також вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності ( неповні або перекручені).

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
інформацію» оціночним судженням, за
винятком наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів ( вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності ( на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедент ній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

Так, статтею 10 Конвенції передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватись своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Зі змісту цієї норми випливає, що
свобода слова, преси, як захисника
інтересів громадськості, критики
представників держави, висловлення
своєї думки в процесі обговорення
питань, що становлять громадський
інтерес, є однією з найважливіших
свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї
норми національна влада може лише у
випадках, передбачених ч.2 ст.10
Конвенції, зокрема, якщо це передбачено
законом, направлено на захист
репутації або прав інших осіб і є
необхідним у демократичному
суспільстві.

Аналіз зазначеного національного
законодавства та ст. 10 Конвенції і
практики її застосування свідчить про
те, що межі свободи вираження думок
залежить від їх змісту та від того, чим
займається особа, стосовно якої ці
думки висловлені.

Аналізуючи зміст статті «ІНФОРМАЦІЯ_2 »
вбачається, що автор статті висвітлює
конфліктну ситуацію, яка мала місце з
приводу підвищення тарифів на послуги,
які надає позивач жителям міста. З
огляду на зміст статті, наведені у ній
висловлювання є оціночними судженнями
відповідача щодо обставин та подій, які
склалися щодо факту підвищення
тарифів, оцінкою фактів, форма подання
оцінки є пристойною і не зачіпає
суспільну мораль.

Таким чином, зазначені у статті
оціночні судження, думки та
переконання не є предметом судового
захисту, а тому в задоволенні даного
позову слід відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.30
Закону України «Про інформацію» якщо
особа вважає, що оціночні судження або
думки принижують її гідність, честь чи
ділову репутацію, а також інші особисті
немайнові права, вона вправі
скористатись наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. 10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.277 ЦК України,
ст.ст.1, 30 Закону України «Про
інформацію»постановою Пленуму ВСУ №1
від 27.02.2009 року Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Славутського управління
водопровідно-каналізаційного
господарства до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача Комунальне підприємство
«Редакція газети «Трудівник Полісся»,
про захист ділової репутації та
стягнення моральної шкоди, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а особою у
відсутності якої проголошено рішення -
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
Маршал І. М.