Справа № 733/2296/13-ц Провадження №
22-ц/795/200/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Овчарик В. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи
Г.П.,суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Руденко О.М., за
участю:позивачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
та ОСОБА_6 на рішення Ічнянського
районного суду Чернігівської області
від 12 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_5, яка представляє інтереси
малолітньої ОСОБА_7, та ОСОБА_6 до ОСОБА_8
та ОСОБА_9 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5, яка
представляє інтереси малолітньої
ОСОБА_7, та ОСОБА_6 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. ОСОБА_5 просила
стягнути з відповідачів на свою
користь 7809,58 грн в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 7000
грн. моральної шкоди та сплачений
судовий збір, посилаючись на те, що 09
квітня 2013 року приблизно о 19-00 год
великий собака, який належить
відповідачам, вибіг на вулицю та
покусав її дочку, нанісши останній
тілесні ушкодження, що підтверджуються
актом судово-медичної експертизи №110
від 12 квітня 2013 року. Внаслідок
отримання малолітньою ОСОБА_7 тілесних
ушкоджень, була заподіяна матеріальна
шкода, яка полягає у понесених витратах
на лікування. Також у зв'язку з
вищезазначеною подією ОСОБА_5 була
заподіяна значна моральна шкода,
оскільки після вказаної події її дочка
втратила слух на обидва вуха та
отримала сильне нервове потрясіння, у
зв'язку з чим родина була змушена
прикладати надзвичайні зусилля для
організації нормального життя.

Позивач ОСОБА_6 просив стягнути з
відповідачів на свою користь 532,26 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, виходячи із розрахунку
мінімальної заробітної плати,
встановленої в Україні у 2013 році в
розмірі 1147 грн, сплачений судовий збір
та 400 грн. витрат на правову допомогу.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що
малолітня ОСОБА_7, яку покусав собака,
протягом 14 днів не відвідувала
дошкільний навчальний заклад, а тому
він здійснював догляд за нею, у зв'язку
з чим, враховуючи, що він займається
індивідуальною трудовою діяльністю,
протягом тривалого періоду не міг
заробити собі коштів для проживання.

Оскаржуваним рішенням Ічнянського
районного суду Чернігівської області
від 12 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги
повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд при ухваленні рішення
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Апелянти зазначають, що суд
безпідставно дійшов висновку про
недоведеність факту належності
відповідачам собаки, яка покусала
малолітню ОСОБА_7 та необгрунтовано
послався на постанову слідчого
О.Г.Крихтенка про закриття
кримінального провадження від 29 квітня
2013 року, якою не встановлено осіб, яким
належить даний собака. Також суд
безпідставно критично оцінив покази
свідка ОСОБА_12

Крім того, на думку апелянтів, суд
безпідставно відмовив у задоволенні
клопотання ОСОБА_5 про виклик свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16,
оскільки їхні свідчення мають суттєве
значення для повного та об'єктивного
вирішення справи, зокрема і
спростування пояснень відповідачів.

Також апелянти зазначають, що судом
неправомірно було відмовлено у
задоволенні клопотання ОСОБА_6 про
відкладення розгляду справи, яке було
мотивовано тим, що ним до прокуратури
Ічнянського району 11 грудня 2013 року
було оскаржено постанову слідчого
О.Г.Крихтенка про закриття
кримінального провадження від 29 квітня
2013 року, яка на сьогоднішній день
скасована прокурором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачі у судовому засіданні не
довели факт належності відповідачам
собаки, який покусав малолітню ОСОБА_7,
а тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

З такими висновками суду першої
інстанції не може погодитися
апеляційний суд, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09
квітня 2013 року приблизно о 19 год.
позивачка ОСОБА_5 зі своєю малолітньою
дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходили
по вул. Чумака в м. Ічня. В цей час з
двору відповідачів вибіг собака, який
покусав дочку позивачки ОСОБА_5, у
зв'язку з чим дитина отримала тілесні
ушкодження у вигляді синців правої
верхньої кінцівки, саден області
живота, які відносяться до легкого
ступеню тілесних ушкоджень, та саден та
ран правої нижньої кінцівки, які
відносяться до легкого ступеню
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я (а.с.11-12).

Із матеріалів кримінального
провадження, яке внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000146 від 11.04.2013 року, порушеного по
факту отримання тілесних ушкоджень
малолітньою ОСОБА_7 внаслідок укусів
собаки, вбачається, що згідно
повідомлення КЛПЗ „Ічнянська ЦРЛ",
малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителька АДРЕСА_1, звернулась в
приймальне відділення 09.04.2013 р. в 19.20.
Оглянута амбулаторно лікарем
Гарчинським В.І. Діагноз: Укушені рани
живота, правої гомілки (а.кр.пр.17).

Постановою слідчого СВ Ічнянського РВ
УМВС України в Чернігівській області
Крихтенка О.Г. від 29 квітня 2013 року
вказане вище кримінальне провадження
було закрито за відсутністю в діянні
ознак кримінального правопорушення,
передбаченого особливою частиною КК
України. В ході розслідування осіб,
яким належить собака, який покусав
малолітню ОСОБА_7, не встановлено. Також
було постановлено притягнути особу
(власника собаки) до адміністративної
відповідальності. Відповідно до листа
Ічнянського РВ УМВС від 11.12.2013 року
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, мешканці АДРЕСА_2, до
адміністративної відповідальності за
порушення правил утримання собак не
притягувалися (а.с. 70).

Постановою в.о. прокурора Ічнянського
району від 23 грудня 2013 року було
скасовано постанову слідчого СВ
Ічнянського РВ УМВС України в
Чернігівській області Крихтенка О.Г.,
якою кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000146 від 11.04.2013
року було закрито. При цьому зазначено,
що слідчим під час досудового
розслідування не в повній мірі
досліджені всі фактичні обставини
правопорушення. Проведено додаткові
слідчі (розшукові) дії, але на даний час
розслідування не завершено.

З матеріалів кримінального
провадження встановлено, що допитані
під час досудового розслідування
свідки ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_13 пілтвердили, що в господарстві
відповідачів ОСОБА_9 було два собаки,
один з яких великий, схожий на
"кавказську вівчарку".

Крім того, ОСОБА_12, який був допитаний
як свідок судом першої інстанції, дав
показання про те, що він проживає за
кілька будинків від будинку
відповідачів ОСОБА_9, і він був
очевидцем того, як 09.04.2013р. великий
собака, який належав ОСОБА_9, покасав
дитину позивача, що ОСОБА_12 прогнав
собаку лопатою, якою убирав у дворі
сніг. Допитаний під час досудового
розслідування свідок ОСОБА_16 дав
аналогічні свідчення.

В засіданні апеляційного суду був
допитаний свідок ОСОБА_14, клопотання
про допит якого подавалось до суду
першої інстанції (а.с.62), але не було
задоволено без належних підстав.
Свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що
він є сусідом позивачів та знайомий з
відповідачами, і що йому відомо, що в
господарстві відповідачів до кінця
літа 2013 року був великий собака, схожий
на "кавказську вівчарку", і що зі слів
позивачів йому стало відомо, що саме
цей собака покусав дитину ОСОБА_7.

Враховуючи положення статей 57-61, 63, 64, 179,
185, 212 ЦПК України щодо доказів та їх
оцінки, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що наявні у
справі письмові докази, зокрема, записи
у медичні картці ОСОБА_7, висновки
судово-медичної експертизи, свідчення
ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_14., ОСОБА_15,
ОСОБА_13 в матеріалах кримінального
провадження, а також показання
допитаних в суді свідків ОСОБА_12 та
ОСОБА_14., у їх сукупності дають підстави
для висновку про те, що по справі
доведено, що 09.04.2013 року належний
відповідачам собака покусав малолітню
ОСОБА_7, внаслідок чого дитина отримала
тілесні ушкодження, які відносяться до
легкого ступеню тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Відповідачі, утримуючи у дворі собаку,
зобов'язані були забезпечити належні
умови її утримання, забезпечити
неможливість втечі собаки з двору,
недопущення заподіяння собакою шкоди
оточуючим відповідно до Правил
тримання собак, котів і хижих тварин у
населених пунктах Української РСР,
тому мають нести відповідальність за
заподіяння матеріальної та моральної
шкоди в солідарному порядку.

У ході розгляду справи встановлено
факт завдання позивачці ОСОБА_5
моральної шкоди внаслідок отримання її
малолітньою дочкою ОСОБА_7 тілесних
ушкоджень від укусів собаки, який
належить відповідачам. Дитина отримала
тілесні ушкодження у вигляді синців
правої верхньої кінцівки, саден
області живота, які відносяться до
легкого ступеню тілесних ушкоджень, та
саден та ран правої нижньої кінцівки,
які відносяться до легкого ступеню
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я (а.с.11-12).
Крім того, дитині встановлений діагноз
- ситуаційно обумовлена невротична
реакція, нічний енурез (а.с.23).
Враховуючи характер, спосіб завдання й
тривалість перетерплювання цієї шкоди,
апеляційний суд вважає, що її розмір у
грошовому еквіваленті має бути
визначений у сумі 5000 грн. 00 коп.

Проте апеляційний суд вважає, що в
іншій частині позовні вимоги є
необгрунтованими.

Так, кошти на придбанні ліків на
загальну суму 1609 грн. 72 коп. сплачені не
позивачем ОСОБА_5, а Ічнянським РБФ
"Лікарняна каса" (а.с.17-18). Лист лікаря
Української дитячої спеціалізованої
лікарні "Охматдит" про те, що приблизна
вартість повного обстеження та
рекомендації по реабілітації в цьому
закладі може становити в межах 4-6 тис.
гривень (а.с.16), не є належним та
допустимим доказом заподіяння шкоди на
вказану суму. Довідка про вартість
квитків на автобус Ічня -Київ - 49,97 також
не є доказом понесення позивачем
витрат на проїзд в сумі 199,88 грн.

Також суду не надано належних та
допустимих доказів того, що позивач
ОСОБА_6 перебував на лікарняному по
догляду за дитиною у зв"язку з
отриманими дитиною внаслідок
укусівтілесними ушкодженнями та
втратив через це заробіток.

Отже оскаржуване рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5, яка представляє інтереси
малолітньої ОСОБА_7, до ОСОБА_8 та ОСОБА_9
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог і стягнення з ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 солідарно 5000
(п'ять тисяч) грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В порядку ст. 88 ЦПК України слід
провести розподіл судових витрат,
стягнувши з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_5 по 49 грн. 16 коп. з кожного у
часткове (пропорційно задоволеним
позовним вимагам) відшкодування
судового збору, сплаченого ОСОБА_5 при
подачі позовної заяви та апеляційної
скарги. Оскільки позивачем ОСОБА_5 не
надано доказів оплати послуг адвоката
відповідно до договору б/н від 05.07.2013
року на суму 400 грн., ця вимога
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.
303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3-4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314,
316, 317, 319, 88 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 12 грудня 2013
року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5, яка представляє
інтереси малолітньої ОСОБА_7, до ОСОБА_8
та ОСОБА_9 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5, яка представляє
інтереси малолітньої ОСОБА_7, до ОСОБА_8
та ОСОБА_9 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_5 солідарно 5000 (п'ять тисяч) грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5 - відмовити.

В іншій частині рішення Ічнянського
районного суду Чернігівської області
від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_5 по 49 грн. 16 коп. з кожного у
відшкодування сплаченого судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:Судді: