Справа №490/6105/13-ц 31.03.2014 31.03.2014 31.03.2014
Провадження №22-ц/784/1019/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційного суду
Ухвала

Іменем України

31 березня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

з секретарем судового засідання Руднік
Є.М.,

за участі позивача ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 рішення Центрального районного
суду міста Миколаєва від 19 грудня 2013
року, ухваленого по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення
від сплати заборгованості по
аліментам.

В позовній заяві позивач зазначала, що
вона та відповідач є батьками
малолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
батьком відповідно до рішення
Заводського районного суду міста
Миколаєва від 09 квітня 2012 року, за яким
місце проживання останнього
визначено як постійне мешкання дитини.

Наступним рішенням того ж суду від 12
лютого 2013 року з неї на користь ОСОБА_4
стягнуто аліменти на утримання сина в
розмірі ? частини всіх видів її
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 10 липня 2012 року і до
повноліття.

Виконавчий лист було передано на
виконання до Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції.

Відповідно до розрахунку державної
виконавчої служи заборгованість по
сплаті аліментів на користь
відповідача станом на 01 липня 2013 року
становила 4 166 грн. 91 коп.

Зазначала, що вказана заборгованість
виникла не з її вини, а у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем,
оскільки на її утриманні знаходиться
син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який внаслідок
стану свого здоров'я потребує
постійного догляду, вона не має
можливості працювати та її доходи
складають лише кошти, отримані нею, як
аліменти на утримання сина, що є
підставою для звільнення її від сплати
заборгованості по аліментам.

Посилаючись на наведені обставини,
просила про задоволення позову.

В подальшому позивач, посилаючись на
те, що 28 листопада 2011 року державним
виконавцем Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиція був зроблений перерахунок
заборгованості по аліментам, з
врахуванням зарплати середньо
облікованого робітника зайнятого в
сфері економіки області згідно даних
Управління статистики у
Миколаївській області, уточнила
позовні вимоги в частині розміру
заборгованості по аліментам,
зазначивши, що станом на 01 листопада 2013
року такий розмір заборгованості
складає 10 827 грн. 72 коп.

Рішенням Центрального районного суду
міста Миколаєва від 19
грудня 2013 року позов задоволено
частково. Звільнено ОСОБА_3 від сплати
заборгованості по аліментам на
утримання її сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась станом на 28
листопада 2013 року частково, в частині
сплати заборгованості в сумі 10 077 грн. 72
коп., залишивши в неї обов'язок
сплатити заборгованість в сумі 750 грн. 00
коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення та частково
задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідно до вимог ст.197 СК
України є підстави для звільнення
останнього від сплати заборгованості
по аліментам.

Колегія суддів погоджується з висновок
суду першої інстанції, з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено і
таке підтверджується матеріалами
справи, що сторони є батьками
малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.7).

За рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від 09
квітня 2012 року місце проживання
відповідача визначено як постійне
місце проживання дитини, у зв'язку з чим
ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про
стягнення з позивача на його користь
аліментів на утримання сина.

Рішенням Заводського районного суду
міста Миколаєва від
12 лютого 2013 року з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини доходу, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 10 липня 2012 року і до
повноліття дитини (а.с.27-28, 29-30)

Відповідно до розрахунку Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції заборгованість позивача по
сплаті аліментів на користь
відповідача станом на 01 листопада 2013
року становить 10 827 грн. 72 коп. (а.с.35).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3
посилалась на те, що через обставини, що
мають істотне значення для правової
можливості звільнення її від сплати
заборгованості по аліментам -
необхідність догляду за хворою
дитиною, вона є неспроможною сплатити
визначену державним виконавцем
заборгованість, а тому є підстави для
застосування положень ст.197 СК України.

Ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2001 року (з
наступними змінами та доповненнями),
передбачає, що батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК
України).

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину, той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти (аліменти) на дитину
присуджуються у частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст.183 СК
України) або у твердій грошовій сумі
(ст.184 СК України) і виплачуються
щомісячно.

За положеннями ч 2 ст.197 СК України за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з тяжкою хворобою або іншою обставиною,
що має істотне значення.

Враховуючи те, що діючим
законодавством не наводиться чіткий
перелік таких обставин та це питання
повинно вирішуватися судом на підставі
аналізу конкретної ситуації, тому
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції законно застосував правила
вказаної норми права, оскільки позивач
виховує сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який,
відповідно до наявних в матеріалах
справах медичних довідок, страждає на
синдром гіперактивності з дефіцитом
уваги, затримку речового розвитку,
через що потребує індивідуального
домашнього догляду. Внаслідок
вказаного, згідно виписки з рішення
Лікарсько-консультативної комісії
№350 від 26 березня 2014 року остання
змушена перебувати у відпустці по
догляду за дитиною до 25 березня 2015
року. При цьому, колегія враховує, що
необхідність постійного догляду за
дитиною із боку матері та вжиття нею
спеціальних заходів щодо догляду за
ним, його розвитку та вихованню
встановлена компетентним органом -
Лікарсько-консультативною комісією
міської поліклініки №4 міста
Миколаєва.

За таких обставин, виходячи з принципів
розумності та справедливості, колегія
суддів приходить до висновку, що при
вирішені спору, суд першої інстанції
правильно визначився із характером
спірних правовідносин та у достатній
мірі перевірив доводи, які мають
значення для правильного вирішення
справи та вірно врахував те, що
обставини на які посилається позивач
як на підставу для звільнення від
сплати заборгованості по аліментам, а
саме хвороба малолітньої дитини, яка
потребувала (на час виникнення
заборгованості) та на теперішній час
потребує постійного догляду з боку
матері та, як наслідок, тяжкий
матеріальний стан позивача, яка ніде не
працювала та отримувала лише державну
допомогу по догляду за дитиною та кошти
(аліменти) на утримання дитини, є
підставами для звільнення її від
сплати заборгованості по аліментам.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції, ухваленого з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити,
а рішення Центрального районного суду
міста Миколаєва від 19 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: