25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, за
участі третіх осіб: філія державного
підприємства «Укрвійськбуд» ЖКВ 135 ДБК,
служба у справах дітей Дарницької
районної у м. Києві державної
адміністрації про виселення, -
У листопаді 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_1 про виселення, посилаючись на
те, що ОСОБА_1 систематично порушує
правила соціального співжиття, робить
неможливим для інших проживання з ним в
одній квартирі, заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 25 травня 2012 року позовні
вимоги задоволено. Виселено ОСОБА_1 із
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
25. 09.2012 року скасовано рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 травня 2012 року. В задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24.04.2013 року
скасовано рішення Апеляційного суду м.
Києва від 25. 09.2012 року, справу передано
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
11.09.2013 року скасовано рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 травня 2012 року. В задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Справа № 2-2840/12 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/3198/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Дубас
В.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25.12.2013 року скасовано рішення
Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2013
року, справу передано на новий розгляд
до Апеляційного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить суд скасувати рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 травня 2012 року та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
матеріалам справи, судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
30.12.1993 року ОСОБА_2 було видано ордер на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю
із чотирьох осіб: ОСОБА_2, її чоловіка
ОСОБА_1 та двох доньок ОСОБА_3, ОСОБА_4

06.04.1995 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було розірвано, про що свідчить
свідоцтво про розірвання шлюбу.

Із довідки Форми 3 «Домобудівельний
комбінат» ДП МОУ № 292 від 14.09.2009 року
вбачається, що з 1994 року в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані наймач ОСОБА_2,
її колишній чоловік ОСОБА_1, донька
ОСОБА_4, донька ОСОБА_3, малолітні онуки
ОСОБА_8 з 2007 року та ОСОБА_9 з 2008 року.

У березні 2008 року ОСОБА_1 уклав шлюб із
ОСОБА_10

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 19.05.1998 року ОСОБА_10 виселено
із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Вироком Дарницького районного суду м.
Києва від 29.05.1998 року ОСОБА_1 визнано
винним у спричиненні умисних середньої
тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_2, що
не є небезпечним для життя, але є таким,
що спричинило тривалий розлад здоров'я
(ст. 102 КК України).

Вироком Дарницького районного суду м.
Києва від 20.01.2003 року ОСОБА_1 визнано
винним в умисному тяжкому тілесному
ушкодженні, завданому ОСОБА_11,
небезпечному для життя в момент
заподіяння (ч. 1 ст .121 КК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі неодноразово зверталися до
Дарницького РУ ГУ МВС України в м.
Києві, прокуратури Дарницького району
м. Києва, Дарницької районної державної
адміністрації в м. Києві в особі органу
опіки та піклування та служби у справах
дітей із заявами про порушення
кримінальної справи, про вжиття
заходів щодо ОСОБА_1 внаслідок
порушення ним правил співжиття, про
захист прав та інтересів малолітніх
дітей.

Із постанов Дарницького райвідділу
міліції про відмову в порушенні
кримінальних справ від 16.02.2008 року,
17.05.2009 року, 25.10.2009 року, 07.11.2009 року,
19.01.2011 року, 23.02.2010 року вбачається, що
ОСОБА_1 періодично чиняться перешкоди
позивачам у доступі до квартири та
відносно них вчиняється психологічне
насильство.

Із довідки Київського міського центру
роботи з жінками, які страждають від
домашнього насильства від 08.04.2008 року №
10 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
протягом кількох років періодично
проживають у притулку для жінок
Київського міського центру роботи з
жінками, які страждають від домашнього
насильства.

Згідно довідки Київського міського
центру роботи з жінками, які страждають
від домашнього насильства від 18.04.2012
року № 77 ОСОБА_2 проживала у притулку
для тимчасового проживання жінок, що
зазнали насильства в сім'ї у періоди з
18.10.2007 року до 25.01.2008 року, з 03.07.2009 року
до 20.03.2010 року, з 23.02.2012 року до сьогодні
(18.04.2012 року).

Із офіційного попередження про
недопустимість насильства в сім'ї від
28.12.2006 року, винесеного відносно ОСОБА_1,
та листа Дарницької РДА у м. Києві від
16.11.2007 року № 16-ч-5954 вбачається, що до
ОСОБА_1 неодноразово застосовувалися
заходи запобігання та громадського
впливу.

Відповідно до висновку за результатами
перевірки з повідомлення служби у
справах дітей Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації від
17.09.2011 року з ОСОБА_1 проведено
профілактично-роз'яснювальну роботу з
приводу недопущення психологічного та
фізичного насильства відносно
малолітніх дітей у майбутньому.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_10
проживає разом з ним у спірній квартирі
всупереч рішенню Дарницького
районного суду м. Києва від 19.05.2009 року,
яким її виселено із зазначеної
квартири.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи викладене, обставини справи
та докази у справі, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог щодо виселення ОСОБА_1 із
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення, оскільки доведеним
є факт порушення ОСОБА_1 правил
соціалістичного співжиття із
позивачами, внаслідок чого до нього
попередньо вживалися заходи
попередження та
профілактично-роз'яснювальна робота,
проте вжиті заходи виявилися
безрезультатними, що підтверджується
доказами, які містяться в матеріалах
справи.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки посилання
апелянта не підтверджені належними та
допустимими доказами у справі.

Тому, судом першої інстанції вірно
виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення.

За таких обставин, колегією суддів
встановлено, що рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 25 травня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, за участі третіх осіб: філія
державного підприємства
«Укрвійськбуд» ЖКВ 135 ДБК, служба у
справах дітей Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації про
виселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: