Справа № 380/787/13-ц Головуючий у І
інстанції Косович Т.П.Провадження №
22-ц/780/814/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на рішення Тетіївського
районного суду Київської області від 19
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя,-

встановила:

у травні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеною
позовною заявою, в якій просила
розділити майно, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя -
автомобіль «Опель Віваро» державний
номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску
об»єм двигуна 1995куб.см., номер кузова
НОМЕР_2.

Позивачка вказувала на те, що з
відповідачем з 08 березня 2003 року по
даний час перебувають в
зареєстрованому шлюбі, під час якого
ними в жовтні 2012 року придбаний
вищевказаний автомобіль, який був
зареєстрований на відповідача, згоди
про поділ якого вони добровільно дійти
не можуть. Тому просила суд визнати за
нею право власності на 3/5 частини
вказаного автомобіля та стягнути з
відповідача грошову компенсацію за
свою частку у спільній сумісній
власності.

Також пояснила, що з відповідачем з 08
березня 2003 року по даний час перебуває
в зареєстрованому шлюбі, від якого
мають двоє неповнолітніх дітей. 06.10.2012
року ними за спільні кошти був
придбаний автомобіль «Опель Віваро»,
який був зареєстрований на
відповідача. Після квітня місяця 2013
року стосунки між нею та відповідачем
як подружжям погіршилися і з того часу
вони, як сім»я разом не проживають.
Згодом їй стало відомо, що відповідач
на свій розсуд відчужив вказаний
автомобіль третій особі без її згоди.

Рішенням Тетіївського районного суду
Київської області від 19 листопада 2013
року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 12
частину автомобіля марки «Опель
Віваро» державний номерний знак
НОМЕР_1, 2007 року випуску об»єм двигуна
1995куб.см., номер кузова НОМЕР_2, у
задоволенні решти позовних вимог,
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаються на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просила змінити, в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення 12
частини вартості автомобіля і ухвалити
рішення про стягнення з відповідача на
її користь вартість в розмірі 40 887,52
гривень.

ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій
посилаються на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просив рішення скасувати і закрити
провадження по справі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони з 08
березня 2003 року по час розгляду справи
в суді першої інстанції перебувають в
зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двоє
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із довідки Ставишенського МРЕВ ДАІ при
УДАІ ГУ МВС України в Київській області
№ 677 від 25.07.2013 встановлено, що 06.10.2012 за
ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль
Опель Віваро державний номерний знак
НОМЕР_1, 2007 випуску об»єм двигуна
1995куб.см., номер кузова НОМЕР_2 і видане
свідоцтво про реєстрацію. 23.04.2013
проведено переобладнання даного
автомобіля з вантажного на легковий,
видано свідоцтво про реєстрацію,
автомобіль знятий з обліку для
реалізації. 24.04.2013 даний автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_3

Згідно з висновком експерта № 176Т від
17.10.2013 Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
ринкова вартість автомобіля Опель
Віваро державний номерний знак НОМЕР_1,
2007 року випуску об»єм двигуна 1995куб.см.,
номер кузова НОМЕР_2 на момент
проведення оцінки з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу становить
81 775,04 грн.

Таким чином, дослідивши надані
сторонами докази, суд прийшов до
правильного висновку, що заявлені
позивачем вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності,
незалежно від того, що один із них не
мав з поважної причини( навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба, тощо)
самостійного заробітку( доходу)
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування , є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст.61 СК України об»єктами
права спільної сумісної власності
подружжя можуть бути будь-які речі, за
винятком тих, які виключені з
цивільного обороту.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки, земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби, грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі,
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов»язальними
правовідносинами тощо.

Виходячи із вищевикладеного,
суд правильно встановив, що автомобіль,
що був придбаний сторонами під час
шлюбу, є об»єктом спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування та
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі
поділумайна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 №11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у випадку,
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи використав
його на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі. Відповідно до п.24 цієї
Постанови, до складу майна, що підлягає
поділу, крім майна, наявного у подружжя
на час розгляду справи, також
включається майно, яке знаходиться у
третіх осіб.

Також встановлено, що автомобіль Опель
Віваро державний номерний знак НОМЕР_1,
2007 року випуску об»єм двигуна 1995куб.см.,
номер кузова НОМЕР_2 23.04.2013 знятий з
обліку для реалізації і 24.04.2013 року
відчужений відповідачем на користь
третьої особи - ОСОБА_3 та
зареєстрований за ним.

Про відчуження автомобіля позивачці
стало відомо в судовому засіданні
25.07.2013 із вищевказаної відповіді, що
свідчить про умисел відповідача,
направлений на відчуження автомобіля
на свій розсуд, проти волі позивачки та
не в інтересах сім»ї .

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України,
розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників, а
відповідно з ч.1 ст.65 СК України,
дружина, чоловік,розпоряджаються
майном, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя за
взаємною згодою. Відповідно до ч.3 ст.65
СК України, згода другого з подружжя на
укладення договору стосовно цінного
майна , має бути подана письмово.

Доказів надання позивачем дозволу на
відчуження вказаного автомобіля
відповідачем не надано та не
спростовано твердження позивачки, що
вона такого дозволу не надавала.

Згідно ст.71 СК України майно, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Відповідно до ч.ч.4,5 цієї статті,
присудження одному із подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Пунктом 25 вищевказаної Постанови
передбачено, що вирішуючи питання про
поділ майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4,5 ст.71
СК України щодо обов»язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. У разі, коли
жоден із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділеніміж ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

З огляду на вищевикладене, виходячи з
рівності часток подружжя, враховуючи,
що жоден із подружжя не вчинив дій,
визначених ст.71 СК України, суд
правильно вважає за можливе визнати за
позивачкою право власності на частину
автомобіля Опель Віваро державний
номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску
об»єм двигуна 1995куб.см., номер кузова
НОМЕР_2 вартістю 81 775,04 грн. без
присудження грошової компенсації.

Згідно зі ст.10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд
відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Також відповідач відповідно до ст.60
ЦПК України не довів що даний
автомобіль є його особистою приватною
власністю.

Доводи апелянтів в апеляційних скаргах
про незаконність та необгрунтованість
рішення, неповне з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на переконання колегії
суддів апеляційної інстанції, не
знайшли свого підтвердження і повністю
спростовуються дослідженими належними
та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку задовольнивши
позов частково.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційні скарги і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Тетіївського
районного суду Київської області від 19
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді