Справа № 297/365/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в особі:
головуючого Гал Л. Л., при секретарі
Боротей А.Е., перекладачі: ОСОБА_1, з
участю позивача за первісним позовом
ОСОБА_6, відповідачки за первісним
позовом ОСОБА_3, представника
відповідачки за договором адвоката
ОСОБА_4, представника третьої особи
органу опіки та піклування
Берегівської районної державної
адміністрації за довіреністю Німець
А.П., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору орган опіки та
піклування Берегівської районної
державної адміністрації, про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів та визначення місця
проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_6, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача орган
опіки та піклування Берегівської
районної державної адміністрації,
звернувся з позовом до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання неповнолітньої доньки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним, батьком.

Відповідачка ОСОБА_3 подала зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_6 про стягнення
аліментів на утримання доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% всіх видів
його доходів щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку і до повноліття
дитини та визначення місця проживання
доньки з нею, матір'ю.

Крім того, відповідачка ОСОБА_3 просила
стягнути з позивача її витрати
пов'язані з наданням правової допомоги
адвоката в розмірі 700 грн. та судові
витрати за подання зустрічного позову.

Так, первісний позов мотивований тим,
що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали шлюб 20
червня 2009 року, про що у Гатянській
сільській раді Берегівського району
зроблений актовий запис за № 6 (а.с. 4).
Подружжя має доньку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5). В червні 2013 року
відповідачка нічого не пояснюючи
переїхала жити до своїх батьків та з
того часу шлюбні стосунки не
підтримують. Згодом відповідачка
визнала, що зраджувала йому в подружній
вірності та хотіла примиритися, однак
він не погоджувався. З січня 2014 року
їхня донька проживає з ним, позивачем,
відповідачка доньці уваги не приділяє,
її утриманням та вихованням не
займається. Враховуючи, що шлюб існує
лише формально та його збереження
стало неможливим, позивач просив шлюб
між ними розірвати та визначити місце
проживання його доньки з ним.

Відповідачка ОСОБА_3 в зустрічному
позові зазначила, що сімейне життя у
неї з позивачем дійсно не склалося,
однак причиною погіршення стосунків
стала непристойна поведінка позивача
та його зловживання алкоголем.
Неодноразові сварки із позивачем та
його батьком під час яких принижували
людську та жіночу гідність
відповідачки стали результатом того,
що в червні 2013 року вона з донькою
дійсно покинула позивача та з того часу
проживають окремо. Їхня донька ходить
в садочок і вона, відповідачка, в повній
мірі піклується про неї. Матеріальним
забезпеченням доньки повністю
займається вона, а відповідач, як
батько не виконує обов'язок по її
утриманню, тому відповідачка просила
стягнути аліменти з позивача на
утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 30%
всіх видів його доходів щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку і до
повноліття дитини та визначити місце
проживання доньки з нею, матір'ю.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_2 зменшив
позовні вимоги, від вимоги про
визначення місця проживання
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним, батьком відмовився
та пояснив, що відносини з
відповідачкою погіршилися біля двох
років, разом не проживають вже більше
півроку. Зберегти шлюб немає
можливості та вони обоє остаточно
прийняли рішення про розірвання шлюбу.
Зустрічний позов ОСОБА_3 визнав та
пояснив, що на даний час донька
проживає з відповідачкою та їй дійсно
краще буде жити з нею, матеріально він
буде підтримувати доньку та про розмір
аліментів на утримання дитини в
розмірі 1/4 частки від його заробітку
вони спільно домовилися.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_3 в судовому засіданні зменшений
первісний позов визнала, погодилася на
розірвання шлюбу та пояснила, що шлюб
виявився невдалим із позивачем, вони
багато сварилися, тому вони прийняли
остаточне рішення про його розірвання.
Зустрічний позов ОСОБА_3 зменшила,
просила стягнути аліменти з
відповідача на утримання доньки ОСОБА_2
в розмірі 1/4 частки його доходу
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
і до її повноліття, та визначити місце
проживання доньки з нею.

Щодо вимоги про стягнення з позивача
витрат пов'язаних з наданням правової
допомоги адвоката в розмірі 700 грн. за
подання зустрічного позову
відповідачка також відмовилася.

Представник відповідачки за первісним
позовом адвокат ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснив, що сторони шляхом
мирного спілкування дійшли майже до
єдиного висновку про те, що шлюб
недоцільно між ними зберегти, а також,
що найкраще для дитини буде проживання
з матір'ю. Позивач також не відмовився
від обов'язку утримання доньки, тому
представник просив винести рішення
про задоволення позовних вимог в
такому об'ємі, як просять сторони по
справі.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Берегівської районної
державної адміністрації за
довіреністю Німець А.П. в суді
підтримав висновок органу опіки та
піклування щодо визначення місця
проживання дитини ОСОБА_2 з матір'ю та
пояснив, що сторони дійшли згоди в
питанні місця проживання дитини та
стягнення аліментів на її утримання.
Мати в повній мірі забезпечує дитину,
піклується про неї, та не перешкоджає у
спілкуванні батька з донькою.

Заслухав пояснення сторін,
представників та вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стало не
можливим. Обставини, які склалися під
час подружнього життя - відсутність
взаєморозуміння, суперечать їх
інтересам та інтересам їхньої дитини.

За таких обставин, суд вважає, що
зменшений первісний позов ОСОБА_6 про
розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Щодо зменшеного зустрічного позову
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
дитини з нею та стягнення аліментів,
суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони мають
доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з відповідачкою по первісному
позову.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Також встановлено, що сторони
погодилися, що їхня малолітня донька
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживатиме з
мамою - відповідачкою ОСОБА_3 та дитині
буде так найкраще.

Згідно наданого висновку Берегівської
райдержадміністрації, як органу опіки
і піклування, про вирішення спору щодо
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування
вважає, що остання повинна жити з
матір'ю ОСОБА_3, оскільки вона може
забезпечити найкращим чином інтереси
дочки, надати їй належні умови для
виховання та розвитку (а.с. 36-37).

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Встановлено, що відповідач за
зустрічним позовом в добровільному
порядку допомоги на утримання
неповнолітньої доньки не надає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Враховуючи матеріальне становище
відповідача по зустрічному позову,
який має постійного місця праці, що
позивачці по зустрічному позову
потрібно утримувати неповнолітню
дитину, суд вважає за необхідне
задовольнити зменшений зустрічний
позов у частині стягнення аліментні та
стягнути з відповідача аліменти на
утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частки усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно і
до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, п.1 ч. 1 ст.
367 ЦПК України, ст.ст. 112 ч. 2, 180, 183 ч. 1 СК
України,

рішив:

Зменшений первісний позов
задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 червня 2009 року, у
Гатянській сільській раді
Берегівського району, за актовим
записом № 6, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Зменшений зустрічний позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1, в
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки
та мешканки АДРЕСА_2, аліменти на
утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частки усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно
починаючи з 13 березня 2014 року і до
повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Неповнолітню дитину ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
матір'ю дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за
адресою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: Гал Л. Л.