Справа № 165/105/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/544/14 Категорія: 48
Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі Мельничук Т. Ю.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від 12
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 12 лютого 2014
року та ухвалою цього ж суду від 18
лютого 2014 року про виправлення описок у
судовому рішенні, позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі по 550
грн. на кожну дитину щомісяця,
починаючи з 14 січня 2014 року до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_3 витрати на правову допомогу та
вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив його скасувати та ухвалити
нове, яким зменшити розмір аліментів з
1100 грн. до 800 грн. щомісячно,
покликаючись на неповне з'ясування
судом та недоведеність обставин, що
мають значення для даної справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, та вважаючи, що
суд неповно дослідив докази та невірно
дана їм оцінка призвела до
неправильного вирішення справи.

В ході апеляційного розгляду даної
справи відповідач апеляційну скаргу
підтримав із зазначених у ній підстав,
тоді як представник позивача просила
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу відхилити
з огляду на безпідставність наведених
у ній доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
неналежно виконує в добровільному
порядку обов'язки по утриманню дітей,
не надав достатніх доказів на
підтвердження неможливості надавати
матеріальну допомогу позивачу на
забезпечення неповнолітніх дітей, які
перебувають на її утриманні, хоча сам є
особою працездатного віку і має
мінливий нерегулярний дохід.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на
встановлених обставинах справи і
нормах матеріального права.

Згідно зі ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.1 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що згідно свідоцтва про
народження (а.с.3-4) позивач ОСОБА_3 є
матір'ю, а відповідач ОСОБА_2 - батьком
неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що діти проживають разом з
матір'ю - позивачем у справі, єдиним
джерелом засобів для існування якої є
лише її мінімальна заробітна плата,
тоді як відповідач проживає окремо і,
являючись особою працездатного віку та
отримуючи від неофіційних заробітків
нерегулярний дохід, не маючи при цьому
на утриманні інших дітей, матеріальної
допомоги в достатньому розмірі на
утримання синів не надає. В своїх
поясненнях ОСОБА_2 вказує, що він
проживає зі своїми батьками, які є
пенсіонерами і отримують мінімальну
пенсію, тому потребують його допомоги.

Разом з тим, обставини, на які позивач
покликається як на підставу для
стягнення аліментів, зокрема - хронічні
захворювання дітей, необхідність
оплати харчування, освітні платні
послуги: гуртки з хореографії та
англійської мови, на момент ухвалення
рішення були в повній мірі враховані
судом при визначенні розміру
стягуваних аліментів.

Судом взято до уваги, що прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць у 2014 році, визначений Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014» від 16 січня 2014 року, для дітей
віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.
з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року, та
збільшиться до 1373 грн. станом на 31
грудня 2014 року.

Суд першої інстанції врахував
зазначені вище обставини, а також стан
здоров'я дітей та платника аліментів, і
обґрунтовано визначив розмір
аліментів в твердій грошовій сумі - по
550 (п'ятсот п'ятдесят) грн. щомісячно на
кожну дитину, що повністю відповідає
вимогам ст.ст.182, 184 СК України.

Твердження апелянта про те, що на даний
час у нього скрутне матеріальне
становище, наявність непрацездатних
батьків похилого віку, з якими він
проживає, та які потребують його
фізичної та матеріальної допомоги,
спростовуються наданими сторонами
документами: копіями пенсійних
посвідчень батьків, довідками з
Пенсійного фонду України про розмір
отримуваних пенсій та довідкою з
Нововолинської ОДПІ про заняття
підприємницькою діяльністю матері
відповідача ОСОБА_3

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, виходячи із визначених
ст.303 ЦПК України меж розгляду справи
апеляційним судом, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
зазначені в ньому висновки
відповідають дійсним обставинам
справи, а отже підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 12 лютого 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді