АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2598/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Поштаренко О. В. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

05 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: Восьма
Дніпропетровська нотаріальна контора,
приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_8,
комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
частково договору дарування та
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 18 серпня
1981 року належало домоволодіння
АДРЕСА_1. ? частку цього домоволодіння,
тобто кімнати № 5, 7, 9 подарував
батькові ОСОБА_9, а кімнати 4, 6, 8
залишилися у його власності. Його
батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/2 частки АДРЕСА_1, яка належала
йому на підставі угоди дарування від 10
червня 1997 року. На час відкриття
спадщини він був зареєстрований за
місцем проживання спадкодавця, але
знаходився у місцях позбавлення волі,
тому не звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини. 16 січня 2008 року коли він
знаходився в місцях позбавлення волі,
без його відома та участі було складено
договір купівлі-продачу ? частки
спірного домоволодіння. Окрім того
вважає, що його частка в спадковому
майні становить 1/6 домоволодіння. У
зв'язку з викладеним, просив суд
визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом від 17 грудня 2004
року видане Восьмою державною
нотаріальною конторою за реєстром №
2-6257 на ім»я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/2
частку домоволодіння АДРЕСА_1 кімнати
№ 5, 7, 9 частково недійсними. Визнати
договір дарування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від
03 листопада 2005 року 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 відповідачці
ОСОБА_5, посвідчений Восьмою державною
нотаріальною конторою
м.Дніпропетровська частково недійсним.
Визнати посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 договір купівлі
продажу 1/2 частки домоволодіння
АДРЕСА_1 кімнати № 4, 6, 8, за яким
власником є ОСОБА_6 недійсним.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено (а.с131-132).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин
справи, порушення норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі продажу
від 18 серпня 1981 року ОСОБА_10 продала
ОСОБА_2 1/2 частину житлового
шлакобетонного будинку, що знаходиться
в АДРЕСА_1, розташований на земельній
ділянці, площею 1000 кв.м. На присадибній
земельній ділянці розташовані один
жилий шлакобетонний будинок, житловою
площею 59 кв.м та слідуючі побудови:
п»ять сараїв шлакобетонних і цегляних;
дві вбиральні дощаті (а.с. 115).

Відповідно до акту конкретного
користування від 04 липня 1977 року
ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право
на спадкування від 21 липня 1949 року та
свідоцтва про право власності від 21
липня 1949 року в користуванні
знаходиться: в житловому будинку А-І кв
2, яка складається з сіней 2-І, кухні 2-2,
житлової кімнати 2-3, ганку 5-І, кв. 3 яка,
яка складається з тамбура 3-І, кухні 3-2,
житлової кімнати 3-4, ганку 4а-І, сарай
Д-І, сарай В-І, уборна Ж, ? огородження №
1, 2 (ас. 30).

ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право
на спадщину від 30 жовтня 1968 року в
користуванні знаходиться: в житловому
А-І кв. №І, яка складається з сіней І-І,
кухні І-2, житлових кімнат І-3, І-4, І-5,
самовільно побудовиних сараїв, Б-І, Г-І,
тимчасово використовуваних під
житлове, сараї И, З, К, уборна Е1/2
огородження, № 1, 2, 3 (а.с. 30).

Відповідно до договору дарування
укладеного 10 червня 1997 року ОСОБА_2
подарував ОСОБА_9 1/ 2 частину житлового
будинку А-І з відповідною частиною
надвірних побудов, що знаходиться в
АДРЕСА_1 та розташований на земельній
ділянці розміром 1000 кв.м. На
вищевказаній земельній ділянці
розташовані: житловий будинок А-І,
житловою площею 66,5 кв.м., сарай, літня
кухня Д, В, цегляні вбиральні, душ Е, Ж, Л,
дощаті, сараї З, К, М, 2/3 частини сарая И,
цегляні, дощаті, оголошення та прочі
споруди № І-9, І (а.с. 76).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер (а.с. 12).

Вироком Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 14 травня 2004
року, позивача було засуджено за ч.2
статті 121 Кримінального кодексу
України до семи років позбавлення волі,
за умисне спричинення тяжких тілесних
ушкоджень, які спричинили смерть
своєму батькові ОСОБА_9.(а.с. 34,35).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1224 ЦК України
не мають права на спадкування особи,
які умисно позбавили життя спадкодавця
чи будь-кого з можливих спадкоємців або
вчинили замах на їхнє життя. Положення
цієї частини статті поширюються на
всіх спадкоємців, у тому числі й на тих,
хто має право на обов»язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво
про право власності на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який
виник між сторонами, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
скільки позивач навмисно позбавив
життя спадкодавця, він не має права на
спадкування після його смерті, а тому
позовні вимоги про визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом від 17
грудня 2004 року, на підставі якого
спадкоємцями майна ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в рівних частках
стали дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 по
1/4 відповідно, задоволенню не
підлягають.

Позовні вимоги стосовно визнання
частково недійним договору дарування
та визнання недійсним договору
купівлі-продажу не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
матеріалами справи, тому не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що доводи,
які викладені у апеляційній скарзі
ОСОБА_2, висновків суду не спростовують,
а зводяться лише до переоцінки доказів,
наведених у рішенні суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: