АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1858/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 643/9223/13-ц
Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ,
яка діє в інтересах недієздатного
ОСОБА_4 , на рішення Московського
районного суду м.Харкова від 21 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3, яка
діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
недієздатного ОСОБА_4, третя особа у
справі: державна нотаріальна контора
Московського району м.Харкова про
визнання права власності на 12 частину
земельної ділянки в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА :

14.06.2013 р. ОСОБА_3, яка діє в
інтересах недієздатного ОСОБА_4,
звернулась до суду з позовом в якому
просила усунути ОСОБА_5 від права на
спадкування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим,
що її батько ОСОБА_4 перебув у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді
земельної ділянки АДРЕСА_2.

Представник позивача зазначає,
що заповіт ОСОБА_6 не складала. ОСОБА_4 є
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_6 та у 6-місячний строк звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Крім цього
спадкоємець першої черги є дочка
ОСОБА_6- ОСОБА_5, яка теж звернулась із
заявою про прийняття спадщини та за їх
заявами Третя Харківська державна
нотаріальна контора відкрила спадкову
справу № 113/2013 року.

Як на підставу своїх вимог
представник позивача зазначає, що з 2002
року відносини між спадкодавцем ОСОБА_6
і відповідачкою погіршились та остання
відповідачка перестала з матір»ю. У 2003
році спадкодавець захворіла на тяжку
хворобу, потребувала матеріальної
допомоги,постійної опіки, про що
спадкодавець неодноразово просила
відповідачку, але відповідачка без
поважних причин не надавала допомогу
спадкодавцю.

Представник позивача зазначає, що
вона за рішенням суду є опікуном
позивач ОСОБА_4 , який є недієздатною
особою та допомагала своєму батькові і
ОСОБА_6, для чого вимушена була займати
гроші для придбання ліків і продуктів
їжі , вона заощаджувала на придбанні
собі їжі і одягу. Вказані обставини
представник вважає ухиленням
відповідача від надання допомоги
спадкодавцеві, яка через тяжку хворобу
біла в безпорадному стані.

ОСОБА_5 вказані позовні вимоги не
визнала та 15 серпня 2013 року звернулась
у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4, в
інтересах якого діє ОСОБА_3, про
визнання права власності на 1/2 частину
земельної ділянки за кадастровим
номером :08:003:0432, розташованої за
адресою : АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті її
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач за зустрічним позовом
зазначила, що вона завжди спілкувалась
з матір»ю , допомагала їй, не дивлячись
на те, що вона цього не вимагала від неї.
Останні дні життя ОСОБА_6, коли було
поставлено остаточний діагноз, біля
неї знаходилась ОСОБА_3, яка забороняла
їй спілкуватися з матір»ю. ОСОБА_5 також
зазначила, що ОСОБА_3 своїх заощаджень
не мала, та матеріальну допомогу
надавала за її ж кошти матері . ОСОБА_5
також зазначає, що на день смерті
ОСОБА_6 належала вказана земельна
ділянка та спадкоємцями першої черги
є вона і ОСОБА_4В та вони звернулись з
заявами про прийняття спадщину.

Рішенням Московського районного
суду м.Харкова від 21 січня 2014 року в
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, яка
діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4
відмовлено.

Суд задовольнив зустрічний
позов ОСОБА_5 та визнав за нею право
власності на 12 частину зазначеної
земельної ділянки в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове рішення яким
задовольнити її позовні вимоги та
відмовити в задоволенні зустрічних
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовує невідповідністю висновків
суду обставинам справи та наявним у
справі доказам та неповним з»ясуванням
судом обставин, які мають значення для
справи.

Апелянт зазначає, що суд не
звернув уваги на покази свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 які підтвердили факт
систематичного ухилення відповідача
від надання допомоги своїй матері та не
надав їй можливості довести позовні
вимоги.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з»явились,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, з таких підстав.

Згідно до вимог частин 1 та 3 ст. 303
ЦПК України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Відмовляючи ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4,щодо усунення ОСОБА_5
від спадкування, суд першої інстанції
виходив з недоведеності позивачем
вказаних позовних вимог.

Вказаний висновок суду
відповідає вимогам закону та наявним у
справі доказам, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку.

Так, судом першої інстанції
встановлено , підтверджено наявними у
справі доказами , та цей факт сторонами
не заперечується, що сторони у справі є
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом першої інстанції також
встановлено , підтверджено наявними у
справі доказами та цей факт сторонами
не заперечується, що спадкодавець
ОСОБА_6 з 10 травня 1991 року та до смерті
знаходилась у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 та проживала разом з ним за
адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Рішенням Московського районного
суду м.Харкова від 31.05.2013 року ОСОБА_4
визнано недієздатним та його опікуном
призначено ОСОБА_3 ( а.с.7).

Матеріали справи також свідчать
про те, що з березня 2012 року по 07 грудня
2012 року спадкодавець ОСОБА_6
знаходилась на лікуванні в Дорожній
клінічній лікарні ст. Харків та
направлена на лікування до інституту
Ендокринологій у зв»язку з тяжким
станом( а.с. 154).

Матеріали справи також свідчать
про те, та цей факт сторонами не
заперечується, що спадкодавець ОСОБА_6
з 07.12.2012 року та до смерті до
ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на лікуванні в
інституті ендокринної патології
м.Харкова .

Крім того матеріали справи
також свідчать про те , що відповідач за
основним позовом проживала окремо від
спадкодавця, має сім»ю , та члени її
сім»ї потребують догляду.

Згідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунута
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухиляється від надання допомоги
спадкодавцеві, яка з-за літньою віку,
важкої хвороби або каліцтво була в
безпорадному стані.

В пункті 6 роз»ясень, які
містяться в Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» зазначено ,що безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечувати умови свого життя,
потребує стороннього догляду,допомоги
та піклування. При цьому слід
враховувати поведінку особи, розуміння
нею свого обов»язку щодо надання
допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов»язку.

Таким чином за змістом вказаної
норми права, обов»язковими умовами для
усунення особи від права на
спадкування , є наявність перебування
спадкодавця в безпорадному стані та
ухилення особи він надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував такої
допомоги , тобто ухилення пов»язане з
винною поведінкою особи , яка
усвідомлюючи свій обов»язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, що
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі ,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В порушення вимог вказаної норми
ЦПК України, представником позивача не
надано доказів того, що до
госпіталізації ОСОБА_6 , тобто до
березня 2012 року остання знаходилась у
безпорадному стану, у зв»язку з чим не
могла самостійно забезпечувати умови
свого життя та потребувала допомоги
відповідача, а знаходячись на
лікуванні до смерті та отримуючи
медичну допомогу, потребувала
стороннього догляду, як і не надала
доказів, які б свідчили , що відповідач
маючи можливість надавати допомогу, не
вчиняла необхідних для цього дій.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про відмову позивачу в
задоволенні зазначеного позову.

Доводи, викладені представником
позивача в цій частині висновків суду
не спростовують, були предметом їх
розгляду в судовому засіданні суду
першої інстанції та суд дав їм належну
оцінку.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції в цій частині без змін.

Задовольняючи зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_5 та визнаючи за
нею право власності на 12 частину
зазначеної вище земельної ділянки в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, суд першої інстанції, з
посиланням на ст. 1225 ЦК України, виходив
з наявності підстав для задоволенні
цих позовних вимог.

Однак погодитись з таким
висновком суду не можна.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 1225
ЦК України, право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою
на якій вони розміщені.

Так , судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що на момент смерті
ОСОБА_6 їй на праві приватної власності
належала земельної ділянки АДРЕСА_2 (
а.с.23).

При цьому, як встановлено судом
апеляційної інстанції на вказаній
земельній ділянці розташований
садовий будинок, право власності на
яким у встановленому законом порядку
ні за ким не зареєстровано, тобто
спірна земельна ділянка не є вільною
та визнання на неї права власності в
порядку спадкування за законом
пов»язано з визначенням правового
статусу розташованого на ній садового
будинку.

Вказані обставини справи та
вимоги норм матеріального права
свідчать про відсутність підстав для
визнання за позивачем за зустрічним
позовом права власності на 12 частину
зазначеної земельної ділянки без
визначення правового статусу садового
будинку, який розташований на ній.

Суд першої інстанції не повно
з»ясувавши обставини справи прийшов
до помилкового висновку щодо наявності
підстав для визнання за позивачем
права власності на 12 частину спірної
земельної ділянки, без врахування
наявності на ній садового будинку,
правовий статус якого є невизначеним
та що у відповідності до пунктів 1 та 3
ч.1 ст. 309 ЦПК України ,є обов»язковими
підставами для скасування ухваленого у
справі рішення та ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні зустрічних
позовних вимог з зазначених вище
підстав.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції підлягає залишенню
його без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319,
218 ЦПК України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє
в інтересах недієздатного ОСОБА_4
,задовольнити частково.

Змінити рішення Московського
районного суду м.Харкова від 21 січня 2014
року, скасувавши його в частині
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5 та визнання за нею права
власності на 12 частину земельної
ділянки за кадастровим номером
:08:003:0432, розташованої за адресою :
АДРЕСА_2 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :