Справа № 2-7/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/608/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 45
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О. М.,

суддів - Бойка В. Б., Рибалки В. Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 19 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,

третя особа - Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум»,

про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення
частин житлового будинку,

в с т а н
о в и л а :

10 січня 2012 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом.

Уточнені вимоги (т.1 а.с.23, 186-187)
мотивувала тим, що збудований
відповідачем на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 у м.Суми житловий будинок
порушує її права власника земельної
ділянки по АДРЕСА_2 у м.Суми, оскільки
відповідач істотно порушив проект
забудови в частині розташування
житлового будинку і господарських
споруд відносно суміжної межі та
зайняв частину належної їй земельної
ділянки.

Просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення тих частин
побудованого відповідачем будинку, які
розташовані на її земельній ділянці,
забезпечивши відстань один метр від
найбільш виступаючої конструкції
стіни будинку відповідача до межі її
земельної ділянки.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 19 лютого 2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_5 земельною
ділянкою по АДРЕСА_2 у м.Суми шляхом
знесення частин побудованого ним
житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Суми,
які розташовані на земельній ділянці
ОСОБА_5 та частин, які порушують п.3.25 ДБН
360-92 «Містобудування. Планування і
забудова міських та сільських
поселень», забезпечивши відстань один
метр від найбільш виступаючої
конструкції стіни будинку до межі
земельної ділянки ОСОБА_5 Вирішено
питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на неповноту
з'ясування обставин, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Вважає, що відповідач не порушив межу
між земельними ділянками сторін,
оскільки до акту погодження меж
внесенні недостовірні дані та за цим
фактом порушена кримінальна справа.

Зазначає, що ОСОБА_3 вживав заходи для
врегулювання спору та пропонував
викупити частину спірної земельної
ділянки, а тому суд безпідставно не
застосував положення ч.2 ст.417 ЦК
України, щодо можливості викупу
власником будинку земельної ділянки,
на якій він розташований.

Вказує про необґрунтованість посилань
на постанову апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року про самовільне зайняття
частини земельної ділянки, яка
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України.

Заслухавши представників відповідача,
позивача та банку, дослідивши
матеріали даної цивільної справи,
матеріали інвентаризаційної справи та
будівельний паспорт і перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ №388899 від 30 жовтня 2008 року,
ОСОБА_5 є власником земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_2 у м.Суми,
площею 0,0870 га (т.1 а.с.5-6).

Власником суміжної земельної ділянки,
з аналогічним цільовим призначенням,
розташованої по АДРЕСА_1 у м.Суми,
площею 0,0500 га, на підставі договору
дарування від 24 березня 2007 року є
ОСОБА_3, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №392899 від 28 січня 2008
року, та витягом з Державного реєстру
правочинів (т.1 а.с.28-30).

При цьому відповідні акти погодження
меж складались та межі земельної
ділянки закріплювались на місцевості
межовими знаками, як при оформленні
технічної документації на земельну
ділянку самим відповідачем, так і його
попередником.

На належній йому земельній ділянці на
підставі дозволу на виконання
будівельних робіт від 22 серпня 2008 року
№435/2008 ОСОБА_3 побудував житловий
будинок, на який згідно з рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 03 листопада 2009 року №585
отримав свідоцтво про право власності
від 05 листопада 2009 року (т.1 а.с.31-33).

Однак це будівництво не відповідає
проекту забудови та затвердженому 05
серпня 2008 року будівельному паспорту
(т.2 а.с.104-105), згідно з яким відстань від
житлового будинку відповідача до
суміжної межі повинна була становити 1
м, а фактично частина цього будинку на
0,16 м знаходиться на території
земельної ділянки позивача.

Ознайомлюючись з цим будівельним
паспортом ОСОБА_3 був попереджений про
необхідність дотримуватись генплану
забудови та про наслідки відступлення
від будівельного паспорту, а саме, що
таке будівництво буде вважатись
самочинним (т.2 ас.106).

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року у справі за позовом Прокуратури
Сумської області до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Сумській області, треті
особи - ОСОБА_3 і ОСОБА_5, скасовано
свідоцтво Інспекції ДАБК у Сумській
області від 12 серпня 2009 року №18000135 про
відповідність збудованого об'єкта по
АДРЕСА_1 у м.Суми проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил.

При цьому адміністративний суд вважав
протиправною видачу ОСОБА_3 свідоцтва
про відповідність індивідуального
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
та правил, оскільки це будівництво
здійснене з порушенням вимог ст.ст.125, 126
ЗК України та п.3.25 ДБН 360-92 «Планування і
забудова міських та сільських
поселень», а саме: всупереч генплану
забудови і дозволу на будівництво,
будинок споруджено частково на
земельній ділянці, яка належить ОСОБА_5
(т.1 а.с.11-12).

В забезпечення виконання зобов'язань,
що випливають з укладеного ним з АКБ
«Форум» кредитного договору від 23
вересня 2008 року, ОСОБА_3 за іпотечним
договором від 23 вересня 2008 року передав
банку в іпотеку об'єкт незавершеного
будівництва - житловий будинок 76%
готовності, під номером АДРЕСА_1, (т.1
а.с.38-39).

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи
Сумського відділення при Харківському
НДІСЕ ім.Бокаріуса від 20 вересня 2013
року №860/861, відстань між найбільш
виступаючою конструкцією стіни
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
та межею земельної ділянки по АДРЕСА_2
не відповідає вимогам норм п.3.25 ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» - для
догляду за будівлями і здійснення їх
поточного ремонту відстань до межі
сусідньої ділянки від найбільш
виступаючої конструкції стіни треба
приймати не менше 1,0 м. Фактично
величина невідповідності складає 1,16 м,
з яких на 1,0 м порушено вимоги щодо
мінімально допустимої відставні до
суміжної межі, а на 0,16 м частина
житлового будинку перетинає спільну
межу цих земельних ділянок та
розташовується на земельній ділянці
позивача.

Розташування житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, не відповідає вимогам
«Будівельного паспорту на забудову
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1».
Відстань між житловим будинком за
адресою: м.Суми, АДРЕСА_1 та межою
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 не відповідає вимогам
«Генерального плану забудови
земельної ділянки №23/1 М 1:500».

Частина цього житлового будинку площею
0,84 кв.м розташована на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_2, що
належить ОСОБА_5 відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЗ №388899 від 30
жовтня 2008 року, кадастровий номер
020030334 (т.1 а.с.238-246).

За таких правильно і з достатньою
повнотою встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
належний ОСОБА_3 житловий будинок по
АДРЕСА_1 в м.Суми побудований ним з
істотним порушенням будівельних норм і
правил, а саме: п.3.25* ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень»,
внаслідок чого цей будинок частково
розміщений на належній на праві
власності ОСОБА_5 земельній ділянці,
чим порушує її охоронювані ст.14
Конституції України та ст.373 ЦК України
і ст.ст.78, 81 ЗК України права
землевласника, а тому на законних
передбачених ч.2 ст.90, п.г) ч.1 ст.91, ст.152,
ч.1 ст.212 ЗК України і ст.391, ч.4 ст.376 ЦК
України підставах зобов'язав
відповідача, який категорично
відмовляється провести необхідні
перебудови, усунути ці перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення частини будинку.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків не спростовують.

Так, в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, які встановлені
вищезгаданою постановою апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року, що набрала законної сили, про
самовільне зайняття ОСОБА_3 частини
суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2
у м.Суми, яка на праві власності
належить ОСОБА_6, не підлягають
доказуванню при розгляді даної
цивільної справи.

Висновок судової будівельно-технічної
експертизи від 20 вересня 2013 року №860/861,
яким встановлено порушення
відповідачем вимог ДБН щодо
містобудування, що призвели до
порушення охоронюваних законом прав
позивача, відповідає фактичним
обставинам та узгоджується з іншими
зібраними по справі доказами, зокрема
обмінними файлами на земельні ділянки
та матеріалами їх
топографо-геодезичних зйомок.

Посилання на порушення кримінальної
справи по факту внесення до акту
погодження меж недостовірних даних
спростовуються повідомленням
заступника прокурора Сумської області
від 12 квітня 2012 року №06/2-1167-12 про
закриття 06 квітня 2012 року провадження
по кримінальній справі у зв'язку з
відсутністю у діях особи складів
злочинів, передбачених ст.364 ч.2, ст.366 ч.2
КК України (т.1 а.с.36-37, 55).

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про можливість
застосування положень ч.2 ст.417 ЦК
України та про викуп частини земельної
ділянки, оскільки ця норма може бути
застосована лише до обставин за яких
особа мала на час будівництва право
користування земельною ділянкою, яке у
подальшому припинилось, а в даному
випадку відповідач взагалі не мав
законних прав користування земельною
ділянкою позивача.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування у цій частині не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 19 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -