Провадження № 2/127/1114/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Федчишена
С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
житлом, шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житлом, шляхом
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення її з даного житлового
приміщення. Позов мотивовано тим, що
позивач відповідно до свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
04.11.2013року є власником квартири
АДРЕСА_1. Дану квартиру позивач
придбала на прилюдних торгах,
проведених 11.10.2013 року ПП
«Спеціалізоване підприємство
юстиція». Реалізація квартири
проводилась згідно виконавчого листа
№ 2-4232 виданого 03.02.2010 року Ленінським
районним судом м. Вінниці про стягнення
заборгованості в сумі 272196,45 грн. з
ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк
аваль» в особі Вінницької обласної
дирекції. В квартиру позивач потрапити
не може, оскільки відповідачем не було
надано ключів. Просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1. Усунути перешкоди в
користуванні житлом, а саме зобов'язати
виселетися ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, а
в разі відмови примусово виселити з
залученням державної виконавчої
служби з метою примусового входу до
квартири та описом особистих речей
відповідача. Зняти арешти з квартири,
накладені Ленінським районним судом м.
Вінниці за попереднім власником.

11.02.2014 року позивач уточнила
позовні вимоги, згідно яких просила
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.
Усунути перешкоди у користуванні
житлом, а саме зобов'язати виселитися
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
уточнену позовну заяву підтримала, за
обставин викладених в позові, просила
їх задовольнити, не заперечила щодо
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
про місце, день та час розгляду справи
повідомлявся своєчасно та належним
чином.

Враховуючи думку позивача, вимоги
ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача, постановивши
по справі заочне рішення.

Заслухавши думку позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову, з
наступних підстав.

При розгляді справи, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва від 04.11.2013 року ОСОБА_1
належить на праві власності майно, що
складається з: квартири АДРЕСА_1,
зареєстровано в реєстрі за №5-13 (а.с.6).

Згідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень від
28.11.2013 року квартира АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до ч. 3 ст. 8
Конституції України її норми є нормами
прямої дії. Звернення до суду для
захисту конституційних прав
безпосередньо на підставі норм
Конституції України гарантується.

Поняття права власності визначено ст.
316 ЦК України, згідно якої правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб, а у відповідності до ст. 317
ЦК України власникові належить права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Стаття 41 Конституції України
встановлює, що кожен має право
володіти, користуватись та
розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4
даної статті зазначає, що право
приватної власності є непорушним, що
також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК
України, яка вказує, що право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
позбавлений його чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК
України передбачено право власника
володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд.

Статтею 391 ЦК України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене,
суд приходить до переконання, що
позовні вимоги про усунення перешкод в
користуванні власністю обґрунтовані
та підлягають задоволенню, оскільки
позивач є власником зазначеної
квартири, а проживання в ній
відповідача є порушенням прав
позивача, яка позбавлена можливості у
повній мірі розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 229,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні власністю, шляхом
виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 229,40гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: