АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/2238/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 619/1515/13-ц
Категорія: - право власності
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Бездітко
В.М.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Дергачівського району Харківської
області на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
24 квітня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області, третя особа
Головна архітектурно-будівельна
інспекція у Харківської області про
визнання права власності на нежитлову
будівлю, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області і просив визнати
за ним право на нежитлову будівлю літ.
«А-1», площею 49,8 кв.м., літ. «Б», площею 42,8
кв.м., та літ.«В», площею 49,6 кв.м., які
розташовані на земельній ділянці
площею 0,05 га по Київському шосе на
території Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району.

Позивач посилався на те, що відповідно
до рішення Черкасько-Лозівської
сільської ради №138 від 11травня 1999 року
ОСОБА_6 була надана в постійне
користування земельна ділянка площею
0,05 га під будівництво кафе в АДРЕСА_1.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено усну
угоду про те, що позивач у подальшому
купить у ОСОБА_6 зазначену земельну
ділянку. З дозволу ОСОБА_6 позивач
розпочав на зазначеній земельній
ділянці будівництво і за власні кошти
без оформлення технічної документації
в період з травня по грудень 1999 року
побудував будівлі літ. «А-1», , літ. «Б»,
«В». ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Спадкоємці відсутні.

Позивач стверджував, що з часу
закінчення будівництва відкрито і
добросовісно користувався і
користується будівлями. Будівлі в
експлуатацію не введені, а ОСОБА_6 за
життя не оформив відповідних
документів. Державного акту на
земельну ділянку у позивача немає. Він
звернувся до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області для вирішення
питання про введення будівель в
експлуатацію, але йому було відмовлено.

Сторони в судове засідання не
з'явилися.

Рішенням суду позовні вимоги
задоволено. Суд визнав за ОСОБА_5 право
власності на нежитлову будівлю, що
складається з будівель літ. «А-1» площею
49,8 кв.м., літ. «Б», громадська будівля,
площею 42,8 кв. м., літ. «В», площею 49,6 кв. м.
на земельній ділянці площею0,05 га, що
розташована по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі прокурор
Дергачівського району просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення і
у задоволенні позову відмовити.
Апелянт вважає, що при ухваленні
рішення судом порушені вимоги
матеріального і процесуального закону.
прокурор посилається на те, що будівлі
побудовано самочинно, земельна ділянка
позивачу взагалі не виділялася. Спірна
будівля до експлуатації не приймалася
і позивач належним чином ці питання не
вирішував. Крім того судом не
враховано, що обов'язковою передумовою
виникнення права на звернення до суду з
такою позовною заявою є наявність
спору між особами, визначеними у
позовній заяві як позивач та
відповідач, наявність порушеного або
оспорюваного права (законного
інтересу) з точки зору норм
процесуального права.

В судове засідання позивач, відповідач
та третя особа повторно не з'явився про
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином про що
свідчать розписки про вручення судових
повісток. Вважаючи, що сторони без
поважних причин не з'являються у судове
засідання апеляційного суду, а також не
з'являлися і в суд першої інстанції,
колегія вважає можливим розглянути
справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, прокурора, який
підтримав апеляційну скаргу,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд першої
інстанції вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню щодо цих правовідносин.

з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
суд першої інстанції виходив з того, що
між ОСОБА_5 та власником земельної
ділянки ОСОБА_6 було укладено усну
домовленість, що ОСОБА_6 приведе в
належний стан земельну ділянку,
документи на неї та укладе з ним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки. З дозволу ОСОБА_6 позивач
розпочав будівництво нежитлових
будівель на зазначеній земельній
ділянці. Оскільки ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і спадкоємців після
його смерті не залишилося, то укласти
належним чином договір купівлі -
продажу земельної ділянки він не міг
добудував будівлю, але не зміг ввести
її в експлуатацію. На підставі ст.328, ч.2
ст331, ч.3,5 ст.376, 392 ЦК України суд першої
інстанції вважав можливим визнати за
позивачем право власності на
новостворене самовільно майно -
нежитлову будівлю. Суд зазначив, що
право власності на таке майно виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

З таким висновком суду погодитися
неможливо. У відповідності до вимог
ч.1ст.376 ЦК України житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Згідно ч.2 ст376 ЦК України особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

З матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка, на який позивачем
здійснено будівництва нерухомого
майна, взагалі йому не надавалася, він
не є її власником чи орендатором. Крім
того відповідного дозволу на
будівництво нежитлових будівель
позивач не отримав.

У відповідності до вимог ст14 Закону
України «Про основи містобудування» до
компетенції виконавчих комітетів
органів сільських, селищних, міських
рад у сфері містобудування належать,
зокрема - проведення робіт з прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у порядку
встановленому законодавством.

Питання забудови території, а саме
початок та безпосереднє проведення
будівельних орбіт регламентовані
ст.ст.26, 29, 30,31, 34, 35, 36, 37 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Позивач зазначені вимоги Закону не
виконав, не надав суду актів готовності
об'єкта до експлуатації шляхом видачі
органами державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката у порядку визначеному
Кабінетом Міністрів України.
Експлуатація не прийнятих у
встановленому законодавством порядку
об'єктів забороняється.

У відповідності до роз'яснень
викладених в п.12 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року у
справах, пов'язаних із самочинним
будівництвом нерухомого майна, суди
мають враховувати, що за загальним
правилом особа, яка здійснила або
здійснює таке будівництво, не набуває
права власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме майно
(частина друга статті 375 ЦК), тому на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудовано на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (частина
п'ята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

Суд першої інстанції зазначені вимоги
закону не врахував, ухвалив помилкове
рішення. Таке рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Дергачіського районного
суду Харківської області від 24 квітня
2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення і у
задоволенні позову ОСОБА_5 до
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області, третя особа Головна
архітектурно-будівельна інспекція у
Харківської області про визнання права
власності на нежитлову будівлю -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -