Справа № 204/8932/13-ц
Провадження № 2/204/594/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Дніпропетровська міграційна
служба Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, усунення
перешкод в здійсненні права власності
шляхом зняття з реєстраційного обліку,
-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовною заявою, в
якій просила визнати ОСОБА_1 таким, що
втратив право користування житловими
приміщеннями в будинку АДРЕСА_1,
усунути їй перешкоди в здійсненні
права власності, користування та
розпорядженням домоволодіння 17 по вул.
Бесемерівській в м. Дніпропетровську,
шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування своїх вимог позивачка
вказала на те, що відповідач є її
колишнім чоловіком, з яким вона
перебувала у зареєстрованому шлюбу з
23.09.1995 року. Рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 25.01.2012 року шлюб
між сторонами було розірвано.
Домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 26.10.2002 року.
Позивачка вказує, що в 2006 році в
вищевказаному домоволодінні сталася
пожежа, після якої відповідач в
домоволодінні АДРЕСА_1 не проживає,
речей його в будинку немає. ОСОБА_1 за
своїм місцем реєстрації не проживає,
квартирну плату та комунальні послуги
не сплачує та обмежує позивачку, як
власницю в користуванні її майном, тому
вона вимушена була звернутися до суду з
даним позовом.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, але надала суду заяву в якій
просила справу розглядати без її
участі та задовольнити позов в повному
обсязі, проти заочного розгляду не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи був належним чином повідомлений
засобами масової інформації, причин
неявки суду не повідомив. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник третьої особи до суду не
з`явився, повідомлявся належним чином
про день та час судового засідання,
причин неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню по наступним підставам.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном за власним розсудом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні їм права користування і
розпорядження своїм майном.

У судовому засіданні встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1
та ОСОБА_1 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
26.10.2002 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського округу ОСОБА_3,
зареєстрованому в реєстрі за №Д-861 та
зареєстрованому в КП ДМБТІ в
реєстраційній книзі за №580 за
реєстровим №92 від 14.11.2002 року (а.с.10).

Як вбачається із матеріалів справи, в
вищевказаному будинку з 10.12.2002 року
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхня
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується довідкою від 06.11.2013
року, виданою квартальним комітетом
Красногвардійського району (а.с.28) та
копією домової книги (а.с.18-20).

Згідно акту Голови квартального
комітету Красногвардійського району
від 06.11.2013 року, вбачається, що в 2006 році
в домоволодінні АДРЕСА_1 сталася
пожежа, після якої ОСОБА_1 в
домоволодінні не проживає, речей його в
будинку немає (а.с. 26,29).

Факт реєстрації відповідача змушує
позивачку з 2006 року самостійно
сплачувати додаткові кошти за
комунальні послуги.

Ухвалами Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
25.12.2007 року та 20.08.2012 року, ОСОБА_1
оголошено в розшук у зв`язку з тим, що
дійсне місце проживання та місце
роботи невідомі (а.с. 21,22).

Виходячи з даних обставин можливо
зробити висновок, що відповідач не
проживає у АДРЕСА_1 з 2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у
разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» Громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року про відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2, №4, №7 та №11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідач ОСОБА_1 є співвласником
квартири з позивачкою, та не може з
підстав несплати за комунальні послуги
бути позбавлений права користування і
розпорядження своїм майном, а тому і не
може бути знятий з реєстрації за місцем
знаходження свого майна. Несплата
комунальних послуг відповідачем, лише
дає позивачці право на звернення до
суду відповідно до ст. 15 ЦК України для
захисту свого цивільного права у
разі його порушення, з позовом про
стягнення з відповідача сплачених нею
коштів за комунальні послуги.

Таким чином, суд вважає необхідним
відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Оскільки позивачці у
задоволенні позову відмовлено, суд
вважає що не має підстав в повернені
позивачу судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 15, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК
України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», ст. 41
Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Дніпропетровська
міграційна служба Красногвардійського
району м. Дніпропетровська про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
усунення перешкод в здійсненні права
власності шляхом зняття з
реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії

Суддя
Т.О. Дубіжанська