З а о ч н е р і ш е н н я
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
в складі: головуючого - одноособово
судді Боярського О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
Білгороді-Дністровському Одеської
області цивільну справу за уточненим
позовом ОСОБА_1 до Затоківської
селищної ради про визнання незаконними
дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача про визнання
незаконними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, уточнивши позовні
вимоги просить суд: визнати
незаконними дії Затоківської селищної
ради щодо не розгляду своєчасно по суті
трьох заяв ОСОБА_1 про виділення їй
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва від 05.04.2013р.,
25.06.2013р. та 02.10.2013р.; визнати незаконним
рішення Затоківської селищної ради від
30.10.2013р. про відмову у виділенні ОСОБА_1
земельної ділянки для індивідуального
будівництва на підставі ч.3 ст. 24 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» - у разі
відсутності плану зонування або
детального плану території;
зобов`язати Затоківську селищну раду
винести на найближчій сесії рішення
про передачу ОСОБА_1 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,05
га, розташованої в Лиманському
курортному районі смт. Затока, в смузі
відчуження Одеської залізниці у серпні
2002 року від 54км + 700м до 54 км + 800м, біля
садових ділянок НОМЕР_1 - НОМЕР_2 СК
«Буревестник».

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим,
що вона тричі - 05.04.2013, 25.06.2013 та 02.10.2013
року подавала заяви до Затоківської
селищної ради про виділення їй
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва площею 0,05 га,
розташованої в Лиманському курортному
районі смт. Затока, вздовж смуги
відчуження Одеської залізниці від 54км +
700м до 54 км + 800м, біля садових ділянок
НОМЕР_1 - НОМЕР_2 СК «Буревестник» - як
інваліду Великої Вітчизняної війни
першої групи згідно з п. 2 розділу а) ч. 3
ст. 34 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Згідно листа-відповіді Затоківської
селищної ради від 30.10.2013р. за № 1375/01-29/5,
позивачці було відмовлено в розгляді
її заяв про виділення їй земельної
ділянки з тих підстав, що до наступного
часу на території смт. Затока відсутній
план зонування або детальний план
території, оскільки відповідно до ч. 3
ст. 24 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.11р.
за № 3038-VI, у разі відсутності плану
зонування або детального плану
території, затвердженого відповідно до
вимог цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності у власність
чи користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.

Так, Затоківською селищною радою були
порушені строки надання відповіді, та
безпідставно, на думку позивачки,
відмовлено у розгляді заяв про надання
їй земельної ділянки у позачерговому
порядку.

Вказані обставини й змусили ОСОБА_1
звернутися до суду із вищевказаним
позовом.

Позивачка та її представник в судове
засідання не з'явилися, надавши
письмову заяву, згідно якої позивачка
підтримує позовні вимоги у повному
обсязі та просить розглянути справу у
її відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце день
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та всі
надані докази, суд приходить до
наступного.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №3 від
01.03.2013 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного Кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші).

В розділі V «Прикінцеві положення»
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.11р.
за № 3038-VI було встановлено, що дія
частин третьої та четвертої статті 24
цього Закону до 1 січня 2015 року не
поширюється на території, де
відповідно до цього Закону не
затверджені плани зонування або
детальні плани територій.

За таких обставин, посилання
Затоківської селищної ради на ч. 3 ст. 24
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» як на
підставу для відмови в розгляді заяв
позивачки - є неправомірним.

Відповідно до ст. 40 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані розглядати звернення
громадян і надавати обґрунтовану
відповідь у встановлений Законом
строк.

Згідно ч.1 ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян», звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження.

Таким чином, при розгляді звернень
позивачки, відповідачем були порушені
встановлені законом строки розгляду
заяв.

У серпні 2002 р. Одеська залізниця своїм
листом № НЗП - 32/1749 від 22.08.02р. провела
відчуження земельної ділянки площею 0,44
га на користь Затоківської селищної
ради.

У свою чергу Затоківська селищна рада
своїм рішенням №248 від 04.10.2002р.
припинила право постійного
користування Одеською залізницею
вищеназваної земельної ділянки площею
0,44 га в смузі відчуження Одеської
залізниці на 55 км, 60-62 км та перевела її
до земель запасу Затоківської селищної
ради відповідно до листа Одеської
залізниці №НЗП - 32/1749 від 22.08.02р.

Таким чином вищевказані дії суперечать
листу-відповіді Затоківської селищної
ради від 18.01.2011р. за № 57/01- 295, у якому
сказано, що на території смт. Затока
відсутні вільні земельні ділянки та
листу від 30.10.2013р. за № 1375/01-29/5, в якому
позивачці було відмовлено в наданні у
власність земельної ділянки
посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. ст. 12, 116 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності та права
користування земельною ділянкою по
рішенню органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування про
безоплатну передачу їм земельних
ділянок для ведення садівництва та
індивідуального дачного будівництва
із земель державної та комунальної
власності.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок для ведення
садівництва із земель державної або
комунальної власності не більше 0,12 га,
для ведення індивідуального дачного
будівництва - не більше 0,10 га.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у придбанні
безоплатно земельної ділянки, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Також у заяві вказується розмір
земельної ділянки та її цільове
призначення в межах норм безоплатної
приватизації.

Відповідно до ч. 11 ст. 118 Земельного
кодексу України, у разі відмови органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 «Порядок надання
(передачі) земельних ділянок для
ведення фермерського господарства»
Закону України «Про фермерське
господарство», у разі відмови органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування у наданні земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства питання вирішується
судом. Рішення суду про задоволення
позову є підставою для відведення
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), видачі документа, що
посвідчує право власності або
укладання договору оренди. Відведення
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться після збирання
врожаю на цій ділянці попереднім
землекористувачем.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
ВСУ «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7,
встановлена можливість суду прийняти
рішення про передачу земельної ділянки
заявникові, але лише у випадку надання
ділянки для ведення фермерського
господарства.

Таким чином спеціальна норма закону
прямо вказує, що рішення суду є
підставою для відведення земельної
ділянки в натурі.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №3 від
01.03.2013 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7, ст..ст.
12, 116, 118, 121 Земельного Кодексу України,
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 15, 16,
391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Затоківської
селищної ради про визнання незаконними
дій та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати незаконними дії Затоківської
селищної ради щодо не розгляду
своєчасно по суті трьох заяв ОСОБА_1 про
виділення їй земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
від 05.04.2013р., 25.06.2013р. та 02.10.2013р.

Визнати незаконним рішення
Затоківської селищної ради від 30.10.2013р.
про відмову у виділенні ОСОБА_1
земельної ділянки для індивідуального
будівництва на підставі ч.3 ст. 24 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» - у разі
відсутності плану зонування або
детального плану території.

Зобов`язати Затоківську селищну раду
винести на найближчій сесії рішення
про передачу ОСОБА_1 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,05
га, розташованої в Лиманському
курортному районі смт. Затока, в смузі
відчуження Одеської залізниці у серпні
2002 року від 54км + 700м до 54 км + 800м, біля
садових ділянок НОМЕР_1 - НОМЕР_2 СК
«Буревестник».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: