Справа №295/7484/13-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Богунський районний суд міста Житомира
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретарів - Андрушко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» до ОСОБА_1, малолітнього
ОСОБА_2, Управління Державної
міграційної служби у Житомирській
області, третя особа - орган опіки та
піклування Жиитомирської міської ради,
про виселення та зняття з реєстрації,-
Позивач звернувся до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що між ним
та відповідачем та ОСОБА_1 25.09.2007 року
було укладено кредитний договір №
11.04.2008 року укладено кредитний договір
забезпечення зобов'язань по другому
кредитному договору з боржником було
11.04.2008 року, відповідно до якого
боржником було передано банку в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з
невиконанням боржником своїх
зобов'язань по кредитному договору
банк звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 (поручитель боржника).
Богунський районний суд м. Житомира
18.06.2012 року у справі № 2-1480/2012 ухвалив
рішення, яким частково задовольнив
позовні вимоги банку шляхом
солідарного стягнення з ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 заборгованості по кредитним
договорам в сумі 703959,15 грн. Рішення суду
набрало законної сили. На підставі
заяви банку відносно боржника ОСОБА_1
Богунським ВДВС Житомирського МУЮ
24.10.2012 року відкрито виконавче
провадження та в процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
розпочата процедура звернення
стягнення (реалізації на прилюдних
торгах) на квартиру АДРЕСА_1. Однак у
квартирі зареєстровані відповідачі
ОСОБА_1 та його малолітній син ОСОБА_2
Згідно ст. 109 ЖК України боржнику 26.03.2013
року була направлена письмова вимога
щодо добровільного звільнення
житлового приміщення та зняття з
реєстраційного обліку усіх громадян,
які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1,
але вимога банку боржником добровільно
не виконана. Наявність осіб,
зареєстрованих у квартирі, на яку
звертається стягнення, негативно
відобразиться на її ціні, а також буде
перешкоджати реалізації цього
предмета іпотеки. Тому просить
виселити відповідачів, які проживають
у квартирі АДРЕСА_1, а також зобов'язати
Управління Державної міграційної
служби у Житомирській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які зареєстровані у вказаній
квартирі.

У судовому засіданні позивач вимоги
заяви підтримала, обґрунтовуючи їх
обставинами, викладеними в позовній
заяві та пояснила, що рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
позивач не приймав, і, вирішуючи
питання про спосіб захисту своїх прав
банком було вирішено звернутися до
суду з позовом про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами з боржників ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, за результатами чого судом було
ухвалене відповідне рішення. Також
додала, що 29.11.2013 року малолітнього
ОСОБА_2 було добровільно знято з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується копією талона про
зняття з реєстрації місця проживання.
Після оголошення перерви в судовому
засіданні 15.01.2014 року представник
позивача в судове засідання не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи в її відсутності та про
підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1, представник
відповідача Управління Державної
міграційної служби у Житомирській
області та представник третьої особи в
судове не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки до суду
не повідомили.

Враховуючи, що у справі є достатньо
матеріалів про спірні правовідносини
сторін, а тому зі згоди позивача суд
вважає за можливе провести заочний
розгляд даної справи на підставі
наявних у справі доказів згідно статей
224 - 226 ЦПК України та у відсутності
сторін відповідно до вимог статей 158, 169
ЦПК України.

Суд, заслухавши представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позовна заява, оцінивши докази в їх
сукупності, дійшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Спірні правовідносини
регулюються ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 109 ЖК України.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги, якщо
сторонами не погоджено більший строк.
Якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки визначені ст. 33 Закону
України «Про іпотеку». Згідно ч. 1 та 3
цієї статті у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Судом встановлено, що в якості
забезпечення зобов'язань за кредитним
договором № 52108С21 від 11.04.2008 року між
позивачем ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» до
відповідачем ОСОБА_1 11.04.2008 року
укладено іпотечний договір № 52108Z21 (а.с.
18-19), за яким боржником передано в
іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1, що
була придбана іпотекодавцем на
підставі договору нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 11.04.2008 року.

Пунктом 5.1. іпотечного договору
передбачено у разі невиконання або
неналежного виконання іпотекодавцем
умов кредитного договору та/або
порушення ним обов'язків, встановлених
цим договором, право позивача вимагати
дострокового виконання іпотекодавцем
своїх обов'язків за кредитним
договором, а у разі їх невиконання -
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 5.2. іпотечного договору
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
шляхом позасудового врегулювання на
підставі застереження про задоволення
вимог іпотеко держателя, що міститься в
пункті 5.3 цього договору, або будь-яким
іншим чином відповідно до
законодавства України, чинного на дату
звернення стягнення, за вибором
іпотекодержателя.

Відповідно до п. 5.3 іпотечного договору
звернення стягнення іпотеко держателя
на предмет іпотеки, що не є державним
майном, та задоволення вимог може
здійснюватися у будь-який спосіб, на
вибір іпотекодержателя, у тому числі,
зокрема, іпотеко держатель набуває у
власність та реєструє за собою предмет
іпотеки, при цьому повідомляє про це
іпотекодавця шляхом направлення йому
повідомлення про реєстрацію права
власності на предмет іпотеки за
іпотрекодержателем.

У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснено, що при
розгляді позову іпотекодержателя про
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39- 40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 18.06.2012 року у справі за
позовом ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» про визнання недійсним та
розірвання кредитного договору,
зобов'язання вчинити певні дії
первісний позов задоволено частково та
стягнуто в солідарному порядку з
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4
заборгованість за кредитами в сумі
703959,15 грн. В задоволенні решти вимог за
первісним позовом та за зустрічним
позовом відмовлено. Рішення набрало
законної сили (а.с. 13-17).

Постановою державного виконавця
Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від
24.10.2012 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-1480/12, виданого 03.10.2012 року на
виконання вказаного рішення суду щодо
стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 заборгованості в сумі 703959,15 грн.
(а.с. 12).

На час звернення до суду відповідачі
ОСОБА_1 та його малолітній син ОСОБА_2
були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1
(а.с. 20, 21).

29.11.2013 року малолітнього ОСОБА_2 знято з
реєстрації за цією адресою, що
підтверджується копією талона про
зняття з реєстрації місця проживання
(а.с. 56).

26.03.2013 року відповідачу ОСОБА_1 банком
було направлено письмову вимогу про
добровільне звільнення житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1 та зняття
з реєстраційного обліку мешканців, які
зареєстровані за цією адресою протягом
одного місяця з дня отримання вимоги
(а.с. 9).

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

У судовому засіданні представником
позивача визнано, що рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» не приймалося, і банком
було прийнято рішення про звернення до
суду за захистом своїх прав із позовом
про стягнення заборгованості з
боржника та поручителя, та за
результатами розгляду справи судом
було ухвалене відповідне рішення.
Разом з тим, представник позивача в
судовому засіданні пояснила, що ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» не направляв відповідачу
ОСОБА_1 повідомлення про реєстрацію
права власності на предмет іпотеки за
собою як іпотекодержателем, що
передбачено умовами п. 5.2 та п. 5.3
іпотечного договору, тому ця обставина
свідчить про те, що позивач не
реалізував свого права на звернення
стягнення на предмет іпотеки в
позасудовому порядку.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач,
який є іпотекодержателем за іпотечним
договором № 52108Z21 від 11.04.2008 року, не
приймав рішення про звернення
стягнення на передану відповідачем
ОСОБА_1 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, в
тому числі шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору, що
згідно ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 109 ЖК України є
необхідною умовою для виселення
мешканців з переданого в іпотеку
жилого приміщення, а також не направляв
відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про
реєстрацію права власності на предмет
іпотеки за собою як іпотекодержателем,
тому направлення відповідачу
позивачем письмової вимоги про
добровільне звільнення вказаної
квартири та звернення до суду з даним
позовом про примусове виселення і
зняття з реєстрації є передчасними, а
також, враховуючи відсутність спірних
правовідносин щодо виселення та зняття
з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
малолітнього ОСОБА_2, так як 29.11.2013 року
його було добровільно знято з
реєстрації за цією адресою, суд вважає
позов таким, не ґрунтується на вимогах
закону і тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 109
ЖК України, Законом України «Про
іпотеку», Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», ст. ст. 10, 60, 61, 88, 158, 169,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_1, малолітнього ОСОБА_2,
Управління Державної міграційної
служби у Житомирській області, третя
особа - орган опіки та піклування
Жиитомирської міської ради, про
виселення та зняття з реєстрації
відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачами до
Богунського районного суду міста
Житомира протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Л.М.
Семенцова