Справа № 1018/6852/12 Головуючий у І
інстанції Тиханський О.Б.Провадження №
22-ц/780/1050/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретарів
Ромашини І.В., Антіпова Я.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні у
місті Києві матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК», треті особи: ОСОБА_2,
орган опіки та піклування Обухівської
районної державної адміністрації про
дострокове розірвання договору
застави та кредитного договору,
визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

04 жовтня 2012 року Публічне
акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК»
звернулося до суду із первісною
позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором у солідарному порядку,
посилаючись не неналежне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором від 24 січня 2008 року та
наявність значної заборгованості за
правочином.

На обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 24.01.2008 року між сторонами
укладено кредитний договір, умови
якого ОСОБА_1 порушуються і станом на
04.10.2012 року заборгованість по
кредитному договору складає 183 245,43 грн.

Крім того, ОСОБА_2, того ж дня, було
укладено договір поруки з кредитором,
за яким він несе солідарну майнову
відповідальність за невиконання
боржником умов кредитного договору.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернулась до суду
із зустрічними вимогами, згідно яких
просить достроково розірвати
кредитний договір, як такий що
виконаний, та в зв'язку із істотним
порушенням договору відповідачем,
оскільки на час розгляду справи, вона
виплатила кредит, розірвати договір
застави, оскільки заставне майно -
автомобіль згорів та основне
зобов'язання виконане.

Окрім того, просить визнати договір
поруки недійсним, посилаючись на те, що
ОСОБА_2, на момент укладення правочину,
не розумів значення своїх дій та не міг
керувати ними.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на
користь Публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК»
заборгованість за кредитним договором
від 24 січня 2008 року в розмірі 24 067,63 грн.
та судові витрати - 240,68 грн.

В задоволенні решти первісного позову
та зустрічних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення
про задоволення частини первісного
позову суд першої інстанції вказав на
сплату боржником суми кредиту та
відсотків за правочином та
необхідність застосування строку
позовної давності до зазначених вимог
у межах одного року, тобто з листопада
2011 року, визначивши розмір кредитної
заборгованості в розмірі 24 067,63 грн. без
проведення її розрахунку.

Відмову в задоволенні як решти
первісних так і зустрічних вимог
обгрунтовано безпідставністю
заявлених вимог, невірним обранням
способу захисту своїх прав стороною у
справі, ненаданням належних та
допустимих доказів про те, що ОСОБА_2, на
момент укладення правочину, не міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

ОСОБА_1, не погоджуючись із вказаним
рішенням, подала апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні.

Просить рішення Обухівського
районного суду Київської області від 17
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення
зустрічного позову та відмову за
первісними вимогами.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується матеріалами справи,
при розгляді справи судом встановлено,
що 24 січня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «РОДОВІД
БАНК», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір №33/АА-033.08.2 за яким
позичальнику була відкрита
відновлювальна кредитна лінія на 19 842
доларів США терміном по 24 січня 2015 року
( а.с. 6-10 ).

Цього ж дня, на забезпечення
виконання кредитного договору був
укладений договір застави
транспортного засобу, за яким ОСОБА_1
передала кредитору автомобіль SUZUKI,
державний номер НОМЕР_1 ( а.с. 12-15 ).

Окрім цього, між Відкритим
акціонерним товариством «РОДОВІД
БАНК», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_2 24 січня 2008
року укладено договір поруки за яким
останній зобов'язався солідарно
відповідати за вищезазначеним
кредитним договором ( а.с. 17-18 ).

04 жовтня 2012 року Публічне
акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК»
звернулося до суду із позовом про
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
солідарному порядку заборгованості за
кредитним договором ( а.с. 2-5 ).

Згідно поданого розрахунку,
заборгованість боржника за правочином
складається із пені за простроченим
кредитом, пені за простроченими
процентами та 3% річних по ним ( а.с. 24, 25,
101 ).

При цьому, кредитором проведено
розрахунок зазначеної заборгованості,
починаючи з 13 квітня 2009 року до 27 липня
2012 року ( там же ).

У відповідності до нього, пеня за
простроченим кредитом складає 12 309,69
доларів США, пеня за простроченими
процентами - 1 771,18 доларів США, а 3%
річних, відповідно, 63,27 доларів США та
9,09 доларів США ( там же ).

Згідно ж положень ст. 258 ЦК України
позовна давність до вимог про
стягнення неустойки ( штрафу, пені ), про
застосування якої у судовому засіданні
заявила ОСОБА_1 у відповідності до ч. 4
ст. 267 ЦК України, встановлена в один
рік.

Відповідно, заявлені вимоги щодо
стягнення пені мають бути задоволені, з
врахуванням положень зазначених норм
матеріального права, починаючи з 04
жовтня 2011 року по 27 липня 2012 року, тобто
на момент проведеного кредитором
розрахунку.

Таким чином, розмір пені за
простроченим кредитом, який підлягає
стягненню із солідарних відповідачів
за кредитним договором, в межах
зазначеного строку, складає 1 131,79 ( 95,58 +
9,60 + 4,38 + 7,88 + 9.10 + 14,91 + 9,92 + 89,92 +222,01 + 315,47 +
251,92 ) доларів США, а пеня за
простроченими процентами - 305,62 ( 15,34 + 1,70
+ 3,11 + 4,68 + 7,55 + 5,51 + 42,81 + 89,32 + 121,82 + 94,60 )
доларів США.

Розмір 3% річних, відповідно, за
проведеним розрахунком кредитора,
становить 62,27 доларів США та 9,09 доларів
США.

Виходячи із встановленого курсу
на 27 липня 2012 року в 7,993 грн. за 1 долар
США, на переконання апеляційного суду,
обґрунтованою сумою заборгованості за
кредитним договором необхідно
встановити суму в 11 547,41 ( 1 131,79 + 305,62 +
62,27 + 9,09 ) х 7,993 ) грн.

Відповідно, розмір судового
збору, який підлягає стягненню з
відповідачів за вимогами кредитора
згідно положень ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України
складає по 121,80 грн., з кожного.

За таких обставин доводи апеляції
ОСОБА_1 про незаконність та
необґрунтованість рішення, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, а також
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження лише в частині
визначення розміру кредитної
заборгованості та судового збору, що
тягне за собою його зміну на підставі
ст. 309 ЦПК України.

Що ж до рішення в іншій частині, то воно,
на думку суду другої інстанції,
ухвалено з додержанням матеріального
та процесуального права, зокрема, ст.ст.
256, 258, 267, 525, 554, 593, 625, 651, 1046, 1047, 1049, 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 11, 15, 59, 60, 212-214 ЦПК
України, і скасуванню чи зміні не
підлягає.

Зазначені вище доводи та інші
обставини, зазначені в апеляції,
зокрема, про відсутність обліку пені на
рахунках банку, відсутність
проведення щомісячних платежів за
кредитним договором, неправмовірність
залучення у справі розрахунку
заборгованості, невиконання обов'язків
кредитора по представленню інтересів
боржника перед страховою компанією,
погашення кредиту та відсотків за
правочином, непридатність предмета
застави до експлуатації унаслідок
пожежі, заподіяння ОСОБА_1, в зв'язку із
цим, матеріальної шкоди, на переконання
апеляційного суду, не спростовують
висновки суду першої інстанції про
обґрунтованість первісно заявлених
позовних вимог у встановленій частині
та не є підставою для задоволення як
зустрічних так і апеляційних вимог.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 07 листопада 2013
року про визнання недієздатним ОСОБА_2,
на переконання апеляційного суду, не
свідчить про неможливість розуміти
значення своїх дій та керувати ними на
період укладення договору поруки - 24
січня 2008 року.

Не встановлений з достовірністю час, з
якого він не міг розуміти значення
своїх дій та керувати ними і згідно
акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №99 ц
від 10 жовтня 2013 року ( а.с. 204-207 ).

Окрім цього, ОСОБА_1 не була стороною
договору поруки і заявила позовні
вимоги лише на захист, як зазначила у
позові, своїх прав та охоронюваних
законом інтересів, а не ОСОБА_2.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи на скасування рішення в частині
стягнення встановленої кредитної
заборгованості та відмови в задовленні
зустрічного позову суд другої
інстанції відносить до числа
формальних, а тому оскаржуване рішення,
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, що
судом виявлено при визначенні лише
розміру кредитної заборгованості та
судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Обухівського
районного суду Київської області від 17
грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічним позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК», треті особи: ОСОБА_2,
орган опіки та піклування Обухівської
районної державної адміністрації про
дострокове розірвання договору
застави та кредитного договору,
визнання договору поруки недійсним, в
частині солідарного стягнення з
відповідачів за первісним позовом
кредитної заборгованості та судового
збору, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» у солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
від 24 січня 2008 року в розмірі 11 547,41 грн.
та судовий збір по 121,80 грн., з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С.
Сержанюк

Судді:

О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба