Справа №173/3417/13-ц
Провадження №2/173/213/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання -
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Верхньодніпровського районного
суду Дніпропетровської області
звернулося публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що 8 лютого 2008
року між публічним акціонерним
товаристом «Дельта Банк»
(правонаступник товариства з обмеженою
відповідальністю „Комерційний Банк
«Дельта») і ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 002-03066-080208, згідно з
умовами якого позивач відкрив
відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 в
національній валюті України - гривні,
випустив та надав держателю платіжну
картку, а також ПІН-код до картки;
обслуговування держателя
здійснювалось на умовах, викладених в
тарифному пакеті Visa Класичний
Партнерський, що міститься в Додатку №
1 до Договору та умовах викладених в
Правилах здійснення операцій за
картковими рахунками. Банк надав
держателю кредит шляхом відкриття
відновлюваної відкличної кредитної
лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного
договору.

Посилаючись на те, що відповідач
порушив умови кредитного договору щодо
повернення кредитних коштів, позивач
просив суд стягнути суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 2641 грн. 47 коп.

В судове засідання представник
позивача не з`явився, зазначивши в
позовній заяві про слухання справи за
його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному об`ємі.

Відповідач в судове засідання з`явився,
позов не визнав, проти задоволення
позовних вимог заперечував.
Підтвердив, що отримував в банку карту,
користувався нею, проте щомісяця
погашав кредит. Протягом останніх
трьох років до нього жодних вимог не
пред'являлося, тому просив суд
застосувати позовну давність та
відмовити позивачу в позові з цих
підстав.

Суд, вислухавши пояснення відповідача,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

8 лютого 2008 року між публічним
акціонерним товаристом «Дельта Банк»
(правонаступник товариства з обмеженою
відповідальністю „Комерційний Банк
„Дельта") (Банк) і ОСОБА_1 (Держатель)
було укладено договір №002-03066-080208 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки. (а.с.7).

Відповідно до п. 1.2 договору Банк
відкрив Держателю картковий рахунок
НОМЕР_1 в національній валюті
України - гривні, випустив та надав
держателю платіжну картку, а також
ПІН-код до картки; обслуговування
держателя здійснюється на умовах,
викладених в тарифному пакеті Visa
Подарунок, що міститься в Додатку № 1 до
Договору та умовах викладених в
Правилах здійснення операцій за
картковими рахунками. Пунктом 1.3
договору передбачено, що Банк надає
Держателю кредит шляхом відкриття
Держателю відновлювальної відкличної
Кредитної лінії на загальну суму 30000
грн. Також умовами Договору (п.1.4)
передбачено, що кредитування Рахунку в
межах кредитної лінії здійснюється
протягом 364 календарних днів. згідно з
п. 3.6 договору держатель карти
зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу.

Тарифами на обслуговування платіжних
карток Visa Classic встановлено процент за
користування кредитною лінією в
розмірі 29,90 % річних та плата за
обслуговування кредитного ліміту - 2.99%
від суми використаних кредитних коштів
(а.с. 9).

Відповідно до умов договору відповідач
отримала суму кредиту в межах
кредитного ліміту - 682 грн. 30 коп., що
підтверджується розрахунком, наданим
позивачем (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 2.1. договору моментом
надання Банком Держателю кредиту є
день здійснення операції за допомогою
картки або день утримання платежів за
умови відсутності на рахунку власних
коштів держателя.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Уклавши з товариством з обмеженою
відповідальністю „Комерційний банк
„Дельта" кредитний договір та
отримавши грошові кошти на умовах
повернення, строковості та платності
ОСОБА_1 порушив договірні зобов`язання,
що призвело до виникненя
заборгованості, яка станом на 24 жовтня
2013 року становить 2641 грн. 47 коп.: 614 грн. 24
коп. - тіло кредиту; 777 грн. 22 коп. -
заборгованість за відсотками; 1250 грн. 01
коп. - заборгованість за комісією.

Доказів повернення кредиту на день
ухвалення рішення сторонами суду не
надано.

В той же час умовами кредитного
договору передбачено, що повернення
кредиту та сплата відсотків за його
користування здійснюється шляхом
погашення заборгованості у виді
обов'язкових щомісячних платежів.

Верховний Суд України, розглянувши
справу № 6-116цс13 6 листопада 2013 року
зробив правовий висновок про те, що
перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося
порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатись
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки. Доказів
укладення між кредитодавцем та
Позичальником договору про збільшення
позовної давності сторонами не надано.

Судом встановлено, що востаннє
відповідач сплачував заборгованість
за кредитом 8 грудня 2008 року, що
підтверджується розрахунком
заборгованості. Отже про порушення
свого права позивач знав вже 1 лютого
2009 року, коли відповідачем не було
здійснено обов'язковий щомісячний
платіж до кінця січня 2009 року.

Таким чином строк, у межах якого Банк
мав право звернутися до суду з вимогою
про захист свого права закінчився 1
лютого 2012 року, проте позивач звернувся
до суду з позовом лише в листопаді 2013
року, що підтверджується штемпелем
вихідної кореспонденції на конверті
(а.с. 12).

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності за
відсутності поважних причин її
пропущення, є підставою для відмови у
позові. Згідно зі ст. 266 Цивільного
кодексу України зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Доказів наявності поважних причин
пропущення строку позовної позивачем
не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також ту
обставину, що в судовому засіданні
відповідачем було зроблено заяву про
застосування позовної давності, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для відмови у позові в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 266, 267 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 11, 60, 212-215, 360-7
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, проте не були присутні під час
проголошення рішення суду мають право
оскаржити його протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко