Справа №545/1766/13-ц
№2/545/26/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Полтава-Сад», третя особа: Державне
підприємство «Центр Державного
земельного кадастру» в особі
Полтавської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» про
розірвання договору оренди землі,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтава-Сад» в якому
просить розірвати договір оренди землі
від 12 вересня 2007 року, що був укладений
між ОСОБА_2 та товариством і
зареєстрований у Полтавському
реєстраційному кущовому офісі
Полтавської регіональної філії
Державного підприємства «Центр ДЗК» 12
вересня 2007 року за №70.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2
Після її смерті відкрилась спадщина, до
якої увійшла земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,75 га, яка розташована на
території Заворсклянської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, що належала померлій на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№909730, кадастровий номер :00:027:0039, і
передана в оренду відповідачу. Нею у
нотаріуса отримано свідоцтво про право
на спадщину за законом на майно матері.
В травні 2012 року нею отримано від
відповідача зміни та доповнення до
договору оренди землі від 12 вересня 2007
року, які зареєстровані у відділі
Держкомзему Полтавського району
Полтавської області 06 липня 2011 року за
№00413. Відповідно до змін та
доповнень до договору оренди землі від
12 вересня 2007 року, оспорюваний договір
укладено строком на 10 років до 31 грудня
2017 року, а також орендна плата
визначена у розмірі не менше 7,5 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки в сумі 3293,58 грн. і виплачується
продукцією або грошима не пізніше 31
грудня кожного року. Вона декілька
разів зверталась в усній формі до
відповідача про небажання
продовжувати договірні зобов'язання по
оренді земельної ділянки, оскільки
відповідно до п.39 вищевказаного
договору передбачено, що перехід права
власної на орендовану земельну ділянку
до другої особи є підставою для
розірвання договору оренди землі, на що
отримувала відмову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
направила письмову заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
повністю підтримала.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити, посилаючись на те,
що відповідно до п.39 спірного договору
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи є
підставою для зміни умов або
розірвання договору, не зважаючи на те,
що спадкоємець після смерті
спадкодавця продовжував отримувати
орендну плату за договором оренди.

Представник відповідача Дубінка Ю.С.
судовому засіданні заперечила з
приводу задоволення позовних вимог.
Посилалась на те, що після смерті
ОСОБА_2, з якою товариством укладений
договір оренди землі, спадкоємець
ОСОБА_1 отримала в ТОВ «Полтава-Сад»
орендну плату за 2012 рік як спадкоємець
на майно ОСОБА_2 та орендну плату за
період з 11 грудня 2012 року по 31 грудня 2012
року за себе, тобто як сторона спірного
договору оренди землі - орендодавець.
Вважає, що факт отримання ОСОБА_1
орендної плати за договором оренди
землі від 12 вересня 2007 року за себе
свідчить про погодження з умовами
спірного договору оренди землі та на
продовження його дії.

Представник третьої особи направив до
суду заяву про розгляд справи без його
участі (а.с.53).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази по справі кожний окремо та в їх
сукупності, вважає що в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року
між ОСОБА_2 та ТОВ «Полтава-Сад»
укладено договір оренди, згідно якого
ОСОБА_2 передала ТОВ «Полтава-Сад» в
строкове платне користування земельну
ділянку площею 2,75 га, яка знаходиться
на території Заворсклянської
сільської ради Полтавського району.
Договір зареєстрований в Полтавському
реєстраційному кущовому офісі
Полтавської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Держкомземі України»,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 12 вересня 2007 року за
№70. Сторонами договору 01 березня
2011 року укладено зміни та доповнення до
вказаного договору якими відповідно
продовжено строк дії договору до 12
вересня 2017 року (а.с.6, 7).

Після смерті ОСОБА_2 право власності
на вище вказану земельну ділянку
отримала ОСОБА_1, як спадкоємець за
законом, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на спадщину за
законом від 11 грудня 2012 року, та записом
державного нотаріуса Новосанжарської
державної нотаріальної контори
Полтавської області в Державному акті
на право власності на земельну
ділянку серія ЯА №909730 від 27 вересня 2009
року, витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (а.с.3-5).

Згідно ст.18 Закону України «Про оренду
землі» та ч.2 ст.125 ЗК України, договір
оренди землі набуває чинності після
його державної реєстрації. Стаття 20
Закону України «Про оренду землі»
зазначає, що укладений договір оренди
землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про
оренду землі» перехід права
власності на орендовану
земельну ділянку до іншої особи, а
також реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для
зміни умов або розірвання договору,
якщо інше не передбачено договором
оренди землі.

Пунктами 9-11 договору передбачена
виплата орендної плати в розмірі 2% від
щорічно проіндексованої грошової
оцінки на суму 700 грн. 16 коп. земельної
ділянки на момент розрахунку.

Згідно видаткового касового ордеру від
13 грудня 2012 року, 13 грудня 2012 року
ОСОБА_1 отримала в ТОВ «Полтава-Сад»
орендну плату за весь 2012 рік в розмірі
4916 грн. (а.с.66), тобто орендну плату за
період з 01 січня 2012 року по 10 грудня 2012
року за ОСОБА_2, як спадкоємець та
орендну плату за період з 11 грудня 2012
року по 31 грудня 2012 року за себе, тобто
як сторона спірного договору оренди
землі - орендодавець, оскільки згідно
загальних норм цивільного
законодавства, ч.1 ст.770 ЦК України, у
разі зміни власника речі, переданої у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця.

Крім того, 20 лютого 2014 року ТОВ
«Полтава-Сад» оплатило орендну плату
за вказаним договором оренди за 2013 рів,
грошовим переказом на ім'я ОСОБА_1
(а.с.71). Про одержання вказаних грошових
коштів не заперечив представник
позивача.

Факт отримання ОСОБА_1 орендної плати
за договором оренди землі від 12 вересня
2007 року за себе свідчить про погодження
з умовами спірного договору оренди
землі та на продовження його дії
(ст.ст.640, 770 ЦК України).

З часу прийняття спадщини після ОСОБА_2,
11 грудня 2012 року, ОСОБА_1 стала стороною
спірного договору оренди землі, а саме
орендодавцем. Даної позиції
додержується колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (ухвала від 24 липня 2013 року)
(а.с.67-69).

До того ж, відповідно до п.39 договору
оренди землі, перехід права власності
на орендовану земельну ділянку до
другої особи, а також реорганізація
юридичної особи-орендаря є підставою
для зміни умов або розірвання договору.
Тобто вказаний пункт договору
передбачає диспозитивність, тобто
розірвання договору або зміна його
умов.

За п.38 договору розірвання договору
оренди землі в односторонньому порядку
не допускається, а згідно п.35 договору
зміна умов договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розв'язується
у судовому порядку. Відповідно до п.37
договору дія договору припиняється: -
шляхом його розірвання за взаємною
згодою сторін; - рішенням суду на вимогу
однієї із сторін унаслідок невиконання
другою стороною обов'язків,
передбачених договором та внаслідок
випадкового знищенням, пошкодження
орендованої земельної ділянки, яке
істотно перешкоджає її використанню, а
також з інших підстав, визначених
законом.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Позивачем та її представником суду не
надано докази, що ОСОБА_1 зверталася до
ТОВ «Полтава-Сад» із заявами про
припинення користування товариством
земельною ділянкою після смерті
ОСОБА_2, чи про небажання продовжувати
орендні відносини з товариством, а
навпаки за вказаним договором
отримувала орендну плату, тим самим
погодилась про продовження дії
договору.

Суд вважає, що позивачем та її
представником не доведено належними
доказами підстави на які вони
посилались як на такі, що дозволяють на
їх думку задовольнити позовні вимоги.

Питання щодо судових витрат судом
вирішуються відповідно до положень
ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 79-82, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст.93, 124 ЗК України, ст.651 ЦК України,
ст.ст.15, 31, 32 Закону України «Про оренду
землі», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтава-Сад», третя
особа: Державне підприємство «Центр
Державного земельного кадастру» в
особі Полтавської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» про
розірвання договору оренди землі -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд на
протязі 10 днів з моменту проголошення,
а сторонами, що не були присутні при
його проголошенні у той же строк з
моменту отримання копії рішення.

Суддя Полтавського районного суду

Л.В.Шелудяков