У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мартинюка В.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Львівського комунального
підприємства «Під Зуброю» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
Львівського комунального підприємства
«Під Зуброю» на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 19 березня
2013 року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 09 серпня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до Львівського
комунального підприємства «Під
Зуброю» (далі по тексту - ЛКП «Під
зуброю»), про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим,
що в січні між нею та ЛКП «Під
Зуброю» укладений типовий договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території.

В порушення вказаних умов договору,
відповідач у неналежному стані
утримував внутрішньо-будинкові мережі
в результаті чого 07 травня 2012 року,
внаслідок опадів дощу, прорвало
водостічну трубу ливневої каналізації,
що призвело до затікання даху та
залиття її квартири, у зв'язку з чим їй
було завдану матеріальну шкоду в
розмірі 10 432,00 грн та моральну шкоду в
розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 19 березня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
Львівського комунального підприємства
«Під Зуброю» на користь ОСОБА_6 10 432,00
грн завданої матеріальної шкоди, 1 500,00
грн оплати за проведення експертизи, 1
000,00 грн моральної шкоди. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 09 серпня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
часткове задоволення позовних вимог.
Стягнуто з Львівського комунального
підприємства «Під Зуброю» на користь
ОСОБА_6 10 432,00 грн майнової шкоди,
заподіяної внаслідок неналежного
виконання зобов'язань за договором про
надання послуг з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій, 1
500,00 грн за проведення експертизи та
218,00 грн судових витрат. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ЛКП «Під зуброю»
просить скасувати ухвалені судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив із того,
що матеріальна та моральна шкода має
бути стягнута з відповідача відповідно
до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,
оскільки внаслідок бездіяльності
працівників ЛКП «Під зуброю», які в
неналежному стані утримували систему
ливневої каналізації будинку АДРЕСА_1,
відбулось залиття квартири АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив із того, що
матеріальна шкода має бути стягнута з
відповідача відповідно до вимог ст.
611 ЦК України, оскільки між ОСОБА_6 та
ЛКП «Під зуброю» існують договірні
відносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте, рішення апеляційної інстанції
не відповідає вищевказаним вимогам
закону.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на
праві власності зареєстрована на
ОСОБА_6, в даній квартирі вона
зареєстрована та проживає.

Балансоутримувачем вказаного будинку
є ЛКП «Під зуброю».

07 травня 2012 року внаслідок сильних
опадів дощу прорвало водостічну трубу
ливневої каналізації в будинку
АДРЕСА_1, що призвело до залиття
квартири.

Із скарг ОСОБА_6 від 08 травня 2012 року на
ім`я начальника ЛКП «Під зуброю» та
міського голови м. Львова вбачається,
що 07 травня 2012 року відбулося залиття
її квартири, у зв'язку з чим вона
просила направити комісію для
обстеження квартири.

Факт залиття також підтверджується
актом від 18 травня 2012 року, складеним
мешканцями будинку АДРЕСА_1, з якого
вбачається, що внаслідок протікання
водостічної труби ливневої
каналізації на горищному приміщенні у
2-му під`їзді було підтоплено квартиру
АДРЕСА_1, в результаті чого були
пошкоджені стіни та стеля у вітальні,
коридорі та кухні, а також пошкоджено
паркет у коридорі та вітальні.

Крім того, відповідачем не
заперечується факт того, що 07 травня
2012 року до них зверталась ОСОБА_6 з
приводу затоплення квартири АДРЕСА_1.

Висновком № 002/13 судової
будівельно-технічної експертизи від
28 січня 2013 року встановлено, що
імовірною причиною залиття квартири
АДРЕСА_1 могло бути технічний стан
(пошкодження) труби ливневої
каналізації, розташованої у технічному
поверсі. Вартість ремонтно-будівельних
робіт по відновленню приміщень
квартири у попередній стан до залиття
становить 10 423,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Встановивши факт залиття квартири
позивача та задовольняючи його позовні
вимоги, місцевий суд прийшов до
правильного висновку, що відповідно до
принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на заподіювача шкоди покладено
обов'язок спростування презумпції вини
шляхом доведення відсутності його вини
у завданні шкоди позивачу.

В даному випадку факт залиття квартири
позивача в зв'язку з технічним станом
(пошкодженням) труби ливневої
каналізації підтверджується
зібраними у справі доказами, які не
спростовані відповідачем в ході
розгляду справи. Останнім не доведено,
що шкода, заподіяна позивачу внаслідок
залиття квартири, заподіяна не з його
вини.

Апеляційний суд вказаних вимог закону
не врахував, скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позовних вимог
помилково виходив із положень ст. 611 ЦК
України (правові наслідки порушення
зобов'язання), не звернувши уваги на те,
що в даному випадку має місце
позадоговірна відповідальність і
відшкодування шкоди має відбуватися
відповідно до ст. ст. 1167, 1167 ЦК України,
незважаючи на те, що сторони
перебувають у договірних відносинах.

Таким чином, апеляційним судом було
помилково скасовано рішення суду
першої інстанції, яке ухвалено згідно
із законом.

Враховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівського
комунального підприємства «Під
Зуброю» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 09 серпня 2013 року скасувати,
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 19 березня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук