Номер провадження 22-ц/775/1658/2014
Головуючий у 1 інстанції : Варнавська
25 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Сніжнянського
міського суду від 31 травня 2013 року за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
спричиненої залиттям квартири,
Рішенням Сніжнянського
міського суду від 31 травня 2013 року
задоволено частково позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, спричиненої
залиттям квартири. Стягнуто з кожного з
відповідачів на користь позивача у
відшкодування матеріальної шкоди по
4464,05 грн., у відшкодування моральної
шкоди по 200 грн. та судових витрат по 328
грн. 80 коп. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі
відповідачі просять рішення суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні позову, оскільки судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що їх вини у затопленні
квартири позивача не встановлено, в
акті КП «СЕЗ» від 14.11.2012 року зазначено
дату залиття квартири 14.11.2012 року тоді
як подія відбулася 12.11.2012 року, крім
того, зазначений акт не відповідає
вимогам закону, оскільки складений у
відсутності заінтересованої сторони.
Залиття квартири позивача сталося
через поламку водорозбірного крану на
радіаторі централізованого опалення,
проте причиною такої поламки є
відсутність декілька днів гарячої води
в системі централізованого опалення з
вини балансоутримувача будинку,
внаслідок чого пересохла гумова
прокладка запірного крану, що призвело
до його псування. В порушення вимог
закону судом не було залучено до участі
у справі в якості третіх осіб
представників балансоутримувача
будинку та теплопостачальної
організації. Не враховано, що їх
квартира на підставі договору оренди
від 26.10.2011 року знаходиться в оренді у
ОСОБА_5, тому саме він повинен
відшкодувати позивачу шкоду. Позивач
самовільно провів перепланування у
своїй квартирі внаслідок чого
збільшилася шкода. Суд не звернув уваги
на те, що вони придбали матеріали для
проведення ремонту квартири позивача
на загальну суму 3 927,86 грн., тобто
частково відшкодували шкоду про що
позивач не заперечував. Дослідження
квартири позивача провадилося
експертом у їх відсутності, без
врахування вказаних обставин.

В судове засідання
апеляційного суду сторони не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Відповідачі надали заяву про
відкладення розгляду справи у зв»язку
із хворобою адвоката, проте,
підтверджуючого документу з цього
приводу не надано. Самі ж відповідачі в
судове засідання не з»явилися без
поважних причин, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, тому апеляційний суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності сторін відповідно до вимог
ЦПК України.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідачів слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, спричиненої
залиттям квартири, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачу
на праві власності належить квартира
АДРЕСА_1, а відповідачам на праві
спільної часткової власності квартира
АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище.
12.12.2012 року з вини відповідачів сталося
залиття квартири позивача, внаслідок
чого були затоплені кухня та зал по
всій площі квартири №38, про що складено
акт КП «СЕЗ», вказані обставини визнані
відповідачами. Причиною залиття стало
протікання крану для спуску повітря на
радіаторі центрального опалення в
квартирі відповідачів, який внаслідок
тривалого використання вийшов з ладу.
Висновком спеціаліста встановлено
розмір матеріальної шкоди, спричиненої
залиттям квартири позивача, який
складає 13 392 грн., тому з відповідачів на
користь позивача стягнуто у
відшкодування шкоди відповідно до їх
часток у праві власності по 4404,65 грн. з
кожного. Моральну шкоду ОСОБА_4
спричинено пошкодженням його майна,
тому з урахуванням обставин стягнуто з
кожного з відповідачів у відшкодування
моральної шкоди по 200 грн. Судом
враховано, що з 26.10.2011 року квартирою
відповідачів користувався ОСОБА_5 на
підставі договору оренди від 26.10.2011
року, але, вказаним договором
встановлено відповідальність Оредаря
лише за шкоду, яка сталася з вини
орендаря, проте згідно висновку КП
«СЕЗ» від 07.05.2013 року причиною залиття
став водорозбірний кран, розташований
на радіаторі опалення, який внаслідок
зносу вийшов з ладу і не перекривав рух
поточної води у зв»язку із відсутністю
гумової прокладки, тому орендар не може
нести відповідальність в даному
випадку. Судові витрати стягнуто
пропорційно до задоволених вимог.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивач має право на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної з вини відповідачів
залиттям квартири на підставі ч.1 ст.1166,
ч.1 ст.1167 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст..322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК
України співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
своєчасно вживати заходів щодо
усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з власної вини; за власний рахунок
ремонтувати та міняти
санітарно-технічні прилади і пристрої,
обладнання, що вийшли з ладу з його
вини; своєчасно проводити підготовку
жилого будинку, помешкання (в якому він
"проживає або яке належить йому на
праві власності) та його технічного
обладнання до експлуатації в
осінньо-зимовий період.

З матеріалів справи
вбачається, що позивачу ОСОБА_4 на праві
власності належить квартира АДРЕСА_3, а
відповідачам на праві спільної
часткової власності по 13 частині
кожному належить квартира поверхом
вище № 41 у вказаному будинку ( а.с.8, 63-65).

Згідно акту КП «СЕЗ» від 14.11.2012
року оглядом квартири АДРЕСА_4, яка
належить ОСОБА_4 встановлено, що кухня
та зала квартири затоплені по всій
площі. Залиття квартири сталося
внаслідок течії з крану для спуска
повітря опалювальної системи в
квартирі №41 вказаного будинку, яка
належить відповідачам (а.с.19).

Згідно роз»яснення
спеціаліста інженера КП «СЕЗ» 12.11.2012
року залиття квартири позивача з
квартири відповідачів сталося
внаслідок виходу із ладу крана для
спуску повітря на радіаторі
центрального опалення в квартирі
відповідачів, він не придатний до
експлуатації у зв»язку із зносом, не
запирає рух поточної води внаслідок
відсутності гумової прокладки. Можливі
причини виникнення несправностей :
фізичний знос, пересихання гумової
прокладки внаслідок тривалої
відсутності води в системі з
послідуючим руйнуванням (а.с.66).

Висновком
будівельно-технічної експертизи від
14.12.2012 року встановлена вартість
ремонтно-поновлювальних робіт по
відновленню квартири АДРЕСА_4, яка
складає 13 392,15 грн.(а.с.21).

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що саме з вини
відповідачів позивачу заподіяно
матеріальну шкоду внаслідок залиття
його квартири, тому саме вони повинні
нести відповідальність відповідно до
розміру часток у праві власності.

Судом першої інстанції
враховано, що 26.10.2011 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 було укладено у простій
письмовій формі договір оренди
квартири АДРЕСА_5, яка належить на праві
спільної часткової власності
відповідачам. Проте, строк дії
вказаного договору встановлено до
26.04.2012 року, тобто він сплинув до
настання вказаної події. Крім того,
згідно п.2.4 вказаного договору орендар
несе повну матеріальну
відповідальність за майно і
приміщення. Орендар відшкодовує
матеріальну та моральну шкоду і всі
збитки, які спричинені з вини орендаря
в повному обсязі протягом 1 місяця з
моменту встановлення шкоди. (а.с.46).
Однак, вини орендаря в даному випадку
не встановлено.

Доводи апеляційної скарги
відповідачів про те, що
відповідальність повинен нести
орендар ОСОБА_5 безпідставні, оскільки
не встановлено його вини у затопленні
квартири позивача.

Доводи апеляційної скарги
відповідачів про те, що оскільки в
період з 09.11.2012 р. до 11.11.2012 р.
теплопостачання в будинку АДРЕСА_1
припинялося балансоутримувачем, що
могло спричинити руйнування прокладки
на крані для спуску повітря на
радіаторі центрального опалення в
квартирі відповідачів є припущенням,
тому не може прийматися до уваги
(а.с.61-62).

Доводи апеляційної скарги
відповідачів про те, що безпідставно не
залучені в якості третіх осіб
теплопостачальна організація та
балансоутримувач будинку не впливають
на правильність висновків суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги
відповідачів про те, що акт про залиття
квартири позивача та висновки
спеціаліста були складені у їх
відсутності не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги
відповідачів про те, що в рахунок
відшкодування шкоди для ремонту
квартири позивача було придбано
матеріалів на суму 1 294,50 грн. згідно
накладної, що не враховано при
проведення експертизи безпідставні,
оскільки із вказаної накладної від
16.11.2012 р. не вбачається ким було
придбано матеріал, крім того,
дослідження пошкодженої квартири
позивача в натурі провадилося 26.11.2012
року. (а.с.45).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

При визначенні розміру моральної
шкоди, судом першої інстанції з
урахування встановлених обставин,
принципу розумності і справедливості
частково задоволено позов ОСОБА_4 та з
кожного з відповідачів на користь
позивача стягнуто по 200 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням майна.

Судові витрати стягнуто
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

За таких обставин, рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам матеріального та
процессуального права і підстав для
його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст..ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сніжнянського
міського суду від 31 травня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскарженао до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді :