Справа № 459/3987/13
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/1601/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 23 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді Львівської області про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
внаслідок професійного захворювання,

в с т
а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_4 10000 грн.
заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення оскаржило відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зазначає,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Крім того зазначає, що позивач не
звертався до відділення із заявою про
призначення виплат у зв»язку із
заподіянням моральної шкоди. До того ж
позивачем не надано висновку медичних
органів про заподіяння йому моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3 на підтримання скарги, ОСОБА_2 на
її заперечення, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наведені нижче мотиви.

Встановлено, що у період з 1959 року по 2001
р. позивач працював в шкідливих умовах
праці на шахті № 3 «Великомостівська».

03.12.2001 р. ОСОБА_4 був звільнений по стану
здоров»я. 05.12.2001 р. було складено акт
розслідування професійного
захворювання (а.с. 11-12). 08.02.2002 р.
Львівською обласною МСЕК позивачу
безтерміново встановлено ІІІ групу
інвалідності із втратою
працездатності про профзахворюванню
55%. 25.11.2004 р., що підтверджується актом №
239/5 від 08.02.02 р.

Судом також встановлено, що внаслідок
захворювання позивач неодноразово
перебував на стаціонарному лікуванні,
що підтверджується виписками із
історії його хвороби.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", в
редакції, яка діяла на момент
встановлення позивачу втрати
працездатності, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов"язаний виплатити у
встановленому законодавством порядку,
зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Отже, із вимог цього Закону випливає, що
обов'язком відповідача є виплата
моральної шкоди працівнику, завданої
внаслідок ушкодження його здоров»я, що
й зазначено у ст. 9 Закону України «Про
охорону праці».

Відповідно до п.2 наказу МОЗ України №
420 від 05.06.2012 року Про затвердження
порядку та критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.08.2012 року визнано
таким, що втратив чинність наказ МОЗ
України від 22.11.1995 року, яким
затверджено Порядок встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров"я, пов"язане з
виконання трудових обов'язків, у п. 3.8
якого передбачалося, що на МСЕК
покладено обов'язок встановлення
факту спричинення моральної шкоди.

Факт заподіяння позивачу шкоди
підтверджується копіями медичних
документів та записами у медичній
книжці, копією акту розслідування
професійного захворювання, копією
довідки МСЕК, з якої вбачається, що
ОСОБА_4 безтерміново встановлено 3
групу інвалідності та 55% втрати
працездатності, що є достатньою
підставою для встановлення цього
факту.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України,
при вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суду необхідно
встановити характер завданої
моральної шкоди, глибину і тривалість
моральних та фізичних страждань
потерпілого, настання негативних змін
у його житті, можливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
нещасного випадку чи професійного
захворювання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції вірно врахував
ступінь втрати працездатності
позивача, а саме 55 %, характер та обсяг
страждань, їх тривалість, а також той
факт, що він має серйозні порушення
здоров»я, внаслідок чого змушений
докладати додаткових зусиль для
організації життя та змушений вести
малорухомий спосіб житті, а також
період його роботи на підприємстві в
шкідливих умовах праці.

Твердження апелянта про те, що
позивачем не представлено докази, які б
підтверджували нанесення моральної
шкоди, завданої професійним
захворюванням спростовуються
матеріалами справи.

Так як суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального
закону, доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду, то суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що рішення слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України
колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 23 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: