Справа № 226/553/14-ц
Справа № 2/226/322/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Димитровський
міський суд Донецької області у складі
головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

відповідача Димитровської міської
ради,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Димитров
Донецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до Димитровської міської ради
про визначення часток майна, належних
померлим на праві спільної сумісної
власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Димитровської міської ради
про визначення часток майна, належних
померлим на праві спільної сумісної
власності. В обѓрунтування вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла
її мати - ОСОБА_5, якій на праві
власності належала частина квартири за
адресою: АДРЕСА_1, друга частина
зазначеної квартири належала її батьку
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не
встигши прийняти спадщину після своєї
померлої дружини. Третя частина
зазначеної квартири на підставі права
власності належить позивачу. Свідоцтво
про право власності на квартиру, видано
6 грудня 1995 року Виробничим об'єднанням
«Красноармійськвугілля», внаслідок
приватизації квартири. Після смерті
батьків позивач звернулась до
Димитровської держнотконтори для
отримання свідоцтв про право на
спадщину, але їй було відмовлено у
видачі свідоцтва через невизначеність
розміру часток квартири між нею та
померлими батьками. Вказуючи на
зазначену обставину як таку, що створює
для неї перешкоди в реалізації
спадкових прав, визначених законом,
позивач просить суд визначити, що
частка її матері - ОСОБА_5 у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, складає 1/3 частину,
частка її батька - ОСОБА_6 складає 1/3
частину та її частка у квартирі складає
1/3 частину.

До судового засідання сторони та третя
особа не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, надали суду заяви про розгляд
справи без їх участі, позивач
наполягала на задоволенні позовних
вимог, третя особа підтримала позов,
відповідач з позовом погодився.

Дослідивши докази у справі, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, і вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.ст.1, 5, 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», наймачі квартир
(будинків) державного житлового фонду
та члени їх сімей, які постійно
проживають у квартирі разом із
наймачем або за якими зберігається
право на житло, мають право на
приватизацію займаних квартир шляхом
передачі їм цих квартир в спільну
сумісну або часткову власність. Таким
чином, набуття права власності на
зазначену квартиру є правомірним.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло № 3/30-1046 від 06.12.1995
року, виданого виробничим об'єднанням
«Красноармійськвугілля», квартира
АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної
власності видана ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1
(а.с. 15).

Згідно з ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю. Якщо
частки не визначені, спільна власність
двох або більше осіб відповідно до ч.1
ст.368 зазначеного Кодексу є спільною
сумісною власністю. Підставою набуття
права спільної сумісної власності в
даному випадку є юридично визначений
факт родинних відносин.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на житло № 3/30-1046 від 06.12.1995
року, виданого виробничим об'єднанням
«Красноармійськвугілля», частки
співвласників у спільному майні не
визначені, тому є правові підстави
вважати, що спірна квартира
знаходиться у спільній сумісній
власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5 (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не встигши прийняти
спадщину після смерті дружини, помер
ОСОБА_6 (а.с. 9).

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є їх діти
- позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1) та
третя особа - ОСОБА_2 (а.с. 12, 13, 14).

17 березня 2014 року за заявами ОСОБА_1
відкрито спадкові справи після смерті
її батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 32).

Постановами державного нотаріуса
Димитровської державної нотаріальної
контори від 11.11.2013 року позивачу в
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на спадкову квартиру було
відмовлено через відсутність виділу
часток в спільному майні. Постанови
нотаріуса позивачем не оскаржені (а.с.
6, 7).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством. Якщо
нотаріусом обґрунтовано відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
виникає цивільно-правовий спір, що
підлягає розглядові у позовному
провадженні.

Згідно з п. 224 Інструкції про вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 03.03.2004 р. за № 20/5,
нотаріус може видати свідоцтво про
право на спадщину за законом чи за
заповітом після смерті одного з
учасників спільної сумісної власності
лише після виділення (визначення)
частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України,
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Оскільки обставин, які б свідчили про
існування іншої домовленості між
співвласниками спірної квартири щодо
розміру часток у спільному майні, судом
не встановлено, за кожним з них
визначається 1/3 частина квартири.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
відповідності з вимогами ч.1 ст.1296 ЦК
України може одержати свідоцтво про
право на спадщину шляхом нотаріального
оформлення зазначеного права.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
осіб, які звернулися до суду у спосіб,
визначений законами України

Оскільки невизначеність часток у праві
спільної сумісної власності позбавляє
позивача можливості належним чином
оформити свої спадкові права на
вищезазначене нерухоме майно, суд
вважає за необхідне його вимоги
задовольнити.

На підставі ст.ст.328, 356, 1268 ЦК України,
ст.ст.1,5, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Димитровської
міської ради про визначення часток
майна, належних померлим на праві
спільної сумісної власності,
задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
становить 1/3 частину.

Визначити, що частка ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
становить 1/3 частину.

Визначити що частка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1
становить 1/3 частину.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. В разі, якщо особи, які
приймали участь, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, вони
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І.В.Петунін