АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/242/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №27
суддя Федоріщев С.С.
Доповідач суддя Рудь В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013
року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції до ОСОБА_1, третя
особа - фізична особа підприємець
ОСОБА_3, про стягнення заборгованості,
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа -
фізична особа підприємець ОСОБА_3, про
визнання частково недійсним договору
поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулося з позовом до ОСОБА_1,
третя особа - фізична особа підприємець
ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості(а.с.3-11).

Позивач зазначав, що 19.12.2007 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назва
якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», та Фізичною особою підприємцем
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір
№012/02-40/814 (кредит на придбання
транспортного засобу), відповідно до
умов якого останній відкрита
невідновлювальна кредитна лінія у
розмірі 625 900,00 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,75% річних.

На виконання умов кредитного
договору та заяви ОСОБА_3 останній
банком надані кредитні кошти: 20.12.2007
року меморіальним ордером №1 кошти в
розмірі 312 950,00 доларів США; 29.02.2008 року
меморіальним ордером №1 кошти в
розмірі 312 950,00 доларів США.

Після конвертації іноземної валюти в
гривню: 20.12.2007 року меморіальним
ордером №101 кошти в розмірі 1 573 652,18 грн.
зараховані з транзитного рахунку на
поточний рахунок НОМЕР_1 третій особі,
відкритий в Дніпропетровській
обласній дирекції; 29.02.2008 року
меморіальним ордером №51 кошти в
розмірі 1 571 947,85 грн. зараховані з
транзитного рахунку на поточний
рахунок НОМЕР_1 третій особі, відкритий
в Дніпропетровській обласній дирекції.

Після конвертації іноземної валюти
та зарахування української гривні на
поточний рахунок третьої особи,
кредитні кошти відповідно до умов
договору направлені: 20.12.2007 року
платіжним дорученням в розмірі 1 575 084,52
грн. з поточного рахунку НОМЕР_1 третьої
особи на поточний рахунок ТОВ «Імтрейд
груп» з призначенням платежу «оплата
згідно рахунку №12/19-2 від 19.12.2007 року за
автомобіль з причепом; 29.02.2008 року
платіжним дорученням №85 в розмірі 1 571
947,85 грн. з позичкового рахунку НОМЕР_1
відповідача на поточний рахунок ТОВ
«Імтрейд груп» з призначенням платежу:
«оплата згідно рахунку без № від 29.02.2008
року за автомобіль з причепом.

Взяті на себе зобов'язання банк
виконав, надав позичальнику кредитні
кошти у встановлений договором строк.

Третя особа взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконувала, за період з 20.12.2007 року по
28.09.2009 року здійснила часткове
повернення кредиту, а саме 55 428,19
доларів США, внаслідок чого утворився
борг.

У зв'язку з цим між банком та третьою
особою укладалися додаткові угоди щодо
реструктуризації боргу, надання
пільгового періоду (кредитних канікул)
тощо.

Станом на 29.09.2009 року утворилася
заборгованість третьої особи за
кредитним зобов'язанням у сумі 570 471,81
доларів США та 256 754,54 грн.

Після закінчення кредитних канікул
сума основної заборгованості
збільшена на суму нарахованих, але
несплачених відсотків у розмірі 13 894,73
доларів США та становила 584 366,54 доларів
США.

23.09.2011 року додатковою угодою
№012/02-40/814/5 до кредитного договору
№012/02-40/814 від 19.12.2007 року третій особі
надана друга реструктуризація
кредитної заборгованості за
нарахованими та несплаченими
відсотками.

Станом на 23.09.2011 року після
капіталізації прострочених відсотків
основна заборгованість за кредитними
зобов'язаннями становила: 698 171,62
доларів США та 227 826,98 грн.

27.09.2011 року між третьою особою та
банком укладена додаткова угода
№012/02-40/814/6 до кредитного договору
№012/02-40/814 від 19.12.2007 року, відповідно до
якої третій особі надано кредит у
розмірі 5 830 654,24 грн. для рефінансування
заборгованості у розмірі 698 171,62 доларів
США та 227 826,98 грн. Умови додаткової
угоди банком виконані.

За період з 28.09.2011 року по 31.12.2012 року
третьою особою здійснено часткове
повернення основної заборгованості за
кредитом та відсотків за користування
кредитними коштами. Залишок
заборгованості за кредитом становить 5
585 654,24 грн. за відсотками - 647 118,57 грн.

23.09.2011 року між позивачем та ОСОБА_1
укладено договір поруки №12/42-1/872,
відповідно до якого останній поручився
за виконання зобов'язань третьої особи
за кредитним договором № 012/02-40/814 від
19.12.2007 року, а саме відповідати перед
позивачем солідарно з третьою особою
за виконання зобов'язань, у тому числі
тих, що виникнуть у майбутньому.

27.09.2011 року між позивачем та
відповідачем укладена додаткова угода
№ 12/42-1/872/1 до договору поруки № 12/42-1/872
від 23.09.2011 року, відповідно до якої
змінено п.1.1. договору, а саме
відповідач зобов'язався повернути
кредит у розмірі 6 629 920,21 грн. у строк до
18.12.2017 року.

Відповідно до п.2.2. договору поруки
поручитель зобов'язався здійснити
виконання порушених забезпечених
зобов'язань протягом (десяти)
банківських днів з дати отримання
вимоги від кредитора та в обсязі,
зазначеному в такій вимозі.

Згідно до п.7.3. кредитного договору у
разі невиконання позичальником
розділу 6 договору, банк має право
достроково вимагати погашення
заборгованості за кредитом. У
зазначеному випадку позичальнику
направляється повідомлення - вимога,
яка підлягає виконанню у повному
обсязі протягом 30- ти календарних днів
з дати отримання вимоги від кредитора.

У зв'язку з невиконанням третьою
особою умов кредитного договору № 012/02-
40/814 від 19.12.2007 року на адресу останньої
та відповідача 06.08.2012 року направлені
вимоги № С04-120-1-2- 416 та С04-120-1-2/416/1 про
погашення заборгованості, яка станом
на 06.08.2012 року (момент направлення
вимоги) становила: заборгованість за
кредитним договором - 5 881 156,72грн., яка
складалася із основної заборгованості
за кредитом у розмірі 5 595 654,24 грн.;
нарахованих та прострочених відсотків
у розмірі 285 502,48 грн., які останніми
отримані 18.08.2012 року.

З моменту отримання вимоги третя
особа 27.09.2012 року здійснила часткову
оплату за тілом кредиту у розмірі 10 000
грн., залишок заборгованості залишився
несплаченим.

Станом на 31.12.2012 року заборгованість
перед позивачем по зобов'язанням за
додатковою угодою № 012/02-40/814/6 від 27.09.2011
року до кредитного договору №012/02-40/814
від 19.12.2007 року становить 6 232 772,81 грн., а
саме: 5 585 654,24 грн. - основна
заборгованість за тілом кредиту, 647 118,57
грн. - нараховані та несплачені
відсотки.

Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив стягнути з поручителя
ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості
та судові витрати.

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання частково
недійсним договору поруки(а.с.137-139).

В обгрунтування вимог зазначив, що 23
вересня 2011 року між ним, ОСОБА_1, та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» укладено
договір поруки №12/42-1/872, за умовами
якого він виступив поручителем за
виконання позичальником Фізичною
особою підприємцем ОСОБА_3 зобов'язань
за кредитним договором на придбання
транспортного засобу №012/02-40/814 від
19.12.2007 року. Додатковою угодою №12/42-1/872/1
від 27 вересня 2011 року були внесені
зміни в п.1.1 договору поруки №12/42-1/872 від
23 вересня 2011 року.

В п.1.1 додаткової угоди до договору
поруки вказано, що поручитель
зобов'язується відповідати перед
кредитором солідарно з позичальником
за виконання забезпечених зобов'язань,
у тому числі тих, що виникнуть у
майбутньому, які випливають з умов
кредитного договору, за яким
позичальник зобов'язаний: п.1.1.1. -
повернути кредит у розмірі 6629920,21 грн. в
строк до 18 грудня 2017 року; п.1.1.2. -
сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 16 % річних,
зафіксовані на дату укладання
кредитного договору, або в будь-якому
іншому розмірі, встановленому
відповідно до умов кредитного
договору, у тому числі на підставі
додаткових угод до нього, укладених
після набуття чинності цим договором.

Такі вказівки у додатковій угоді до
договору поруки щодо його згоди на
будь-які зміни і доповнення до
кредитного договору(збільшення
процентної ставки, строку
кредитування, суми кредиту тощо) не
створюють юридичних наслідків
відповідно до ст.ст.215,216 ЦК України.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_1 просив визнати частково
недійсною додаткову угоду №12/42-1/872/1 від
27 вересня 2011 року до договору поруки
№12/42-1/872 від 23 вересня 2011 року, укладену
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_1, а саме в частині щодо умов п.1 «
1.1. поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором
солідарно з позичальником за виконання
забезпечених зобов'язань, у тому числі
тих, що виникнуть у майбутньому, які
випливають з умов кредитного договору,
за умовами якого позичальник
зобов'язаний: п.1.1.1. - повернути кредит у
розмірі 6629920,21 грн. в строк до 18 грудня
2017 року; п.1.1.2. - сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 16 %
річних, зафіксовані на дату укладання
кредитного договору, або в будь-якому
іншому розмірі, встановленому
відповідно до умов кредитного
договору, у тому числі на підставі
додаткових угод до нього, укладених
після набуття чинності цим договором.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Дніпропетровської обласної
дирекції до ОСОБА_1, третя особа -
фізична особа підприємець ОСОБА_3, про
стягнення заборгованості
задоволено(а.с.209-212).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 012/02-40/814 від 19.12.2007 року у розмірі 6 232
772,81 грн., яка складається із основної
заборгованості за кредитом у розмірі 5
585 654,24 грн., заборгованості за
нарахованими відсотками у розмір 647 118,57
грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у
розмірі 3441,00 грн.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічний позов про
визнання частково недійсним договору
поруки та припинення зобов'язання за
договором поруки; в частині розміру
стягнутої суми змінити, стягнути з
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в рахунок погашення
заборгованості 5 151 556,55 грн.,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин в зазначеній частині
заявлених вимог та на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права(а.с.220-223).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання(неналежне виконання).

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку(ч.1
ст.553 ЦК України).

Правові наслідки порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою,
передбачені ст.554 ЦК України, згідно
якої у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову
(субсидіарну)відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За правилами ст.629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

В частині 1 ст.638 ЦК України зазначено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови визначені законом як
істотні або є необхідними для даного
виду, а також всі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї сторони має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Із справи вбачається, що 19.12.2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», назва
якого змінена на ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», та Фізичною особою підприємцем
ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№012/02-40/814 (кредит на придбання
транспортного засобу), відповідно до
умов якого останній відкрита
невідновлювальна кредитна лінія у
розмірі 625 900,00 доларів США та
узгоджено графік повернення кредитних
коштів(а.с.18-23).

Судом встановлено, що ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» виконало взяті на себе
зобов'язання, надало позичальнику
кредитні кошти у встановлений
договором строк, що сторонами не
оспорюється та підтверджується
письмовими заявами третьої особи -
фізичної особи підприємця ОСОБА_3 щодо
надання коштів, відповідними
меморіальними ордерами, платіжними
дорученнями(а.с.52-53, 71, 72, 74, 75).

За період з 20.12.2007 року по 28.09.2009 року
третя особа ОСОБА_3 здійснила часткове
повернення кредиту: на суму 55 428,19
доларів США.

25.09.2009 року між третьою особою -
фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та
позивачем укладена додаткова угода
№012/02-40/814/2 до Кредитного договору
№012/02-40/814 від 19.12.2007 року, відповідно до
якої останній проведена
реструктуризація заборгованості за
відсотками, у зв'язку з чим основна
заборгованість у розмірі 570 471,81 доларів
США збільшена на суму несплачених
відсотків у розмірі 30 100,18 доларів США,
та визначена у сумі 600 571,99 доларів
США(а.с.26-33).

Згідно умов вказаної додаткової
угоди третій особі на період з 01.09.2009
року по 28.02.2010 року надані кредитні
канікули по сплаті відсотків.
Відповідно до п.5.1. додаткової угоди на
наступний день після закінчення
періоду дії кредитних канікул по
сплаті процентів фактична
заборгованість за сумою кредиту на
дату закінчення кредитних канікул
збільшується на суму нарахованих
відсотків( у разі несплати їх
позичальником протягом дії кредитних
канікул по процентам).

28.09.2009 року між позивачем та третьою
особою - фізичною особою підприємцем
ОСОБА_3 укладена додаткова угода
№012/02-40/814/4 до кредитного договору
№012/02-40/814 від 19.12.2007 року, відповідно до
якої останній надані кредитні кошти в
розмірі 256 754,54 грн. з метою
рефінансування кредитної
заборгованості у розмірі 30 100,18 доларів
США(нараховані та несплачені відсотки,
які капіталізовані на тіло
кредиту)(а.с.34-36,87).

Станом на 29.09.2009 року заборгованість
третьої особи - фізичної особи
підприємця ОСОБА_3 по кредитним
зобов'язанням становила 570 471,81 доларів
США та 256 754,54 грн.

Після закінчення кредитних канікул
сума основної заборгованості у розмірі
570 471,81 доларів США збільшена на суму
нарахованих, але несплачених відсотків
у розмірі 13 894,73 доларів США та
становила 584 366,54 доларів США.

За період з 28.09.2009 року по 23.09.2011 року
фізичною особою підприємцем ОСОБА_3
здійснено часткове повернення кредиту
на суму 54 123,31 грн.

23.09.2011 року додатковою угодою №
012/02-40/814/5 до кредитного договору
№012/02-40/814 від 19.12.2007 року третій особі
надана друга реструктуризація
кредитної заборгованості за
нарахованими та несплаченими
відсотками, а саме: основна
заборгованість у розмірі 584 366,54 доларів
США збільшена на 113 805,08 доларів США
(нараховані та несплачені відсотки) та
202 631,23 грн., збільшена на 25 195,75 грн.
(нараховані та несплачені
відсотки)(а.с.37-40).

Станом на 23.09.2011 року основна
заборгованість за кредитними
зобов'язаннями становила: 698 171,62
доларів США та 227 826,98 грн.

27.09.2011 року між третьою особою та
позивачем укладена додаткова угода
№012/02- 40/814/6 до Кредитного договору №
012/02-40/814 від 19.12.2007 року, відповідно до
якої останній надано кредит у розмірі 5
830 654,24 грн. для рефінансування
кредитної заборгованості у розмірі 698
171,62 доларів США та 227 826,98 грн. (а.с.41-45).

Судом встановлено, що третя особа -
фізична особа підприємець ОСОБА_3 не
виконала умови кредитного договору
№012/02-40/814 від 19.12.2007 року та додаткові
угоди, що укладені до останнього щодо
погашення кредитної заборгованості, за
період з 27.09.2011 року по 31.12.2012 року
здійснено часткове повернення
основної заборгованості за кредитом та
відсотків за користування кредитними
коштами, залишок заборгованості за
кредитом станом на 31.12.2012 року
становить 6 232 772,81 грн, а саме: 5 585 654,24
грн. - основна заборгованість за тілом
кредиту; 647 118,57 грн. - нараховані та
несплачені відсотки, що
підтверджується відповідним
розрахунком позивача(а.с.59-69).

Із справи видно, що 23.09.2011 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1
укладено договір поруки №12/42-1/872,
відповідно до якого останній поручився
за виконання зобов'язань третьої особи
за кредитним договором № 012/02-40/814 від
19.12.2007 року, а саме відповідати перед
позивачем солідарно з третьою особою
за виконання зобов'язань, у тому числі
тих, що виникнуть у майбутньому(а.с.46-49).

27.09.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_1 укладена додаткова
угода № 12/42-1/872/1 до договору поруки №
12/42-1/872 від 23.09.2011 року, відповідно до
якої змінено п.1.1. договору та викладено
в наступній редакції: «п.1.1 поручитель
зобов'язується відповідати перед
кредитором солідарно з позичальником
за виконання забезпечених зобов'язань,
у тому числі тих, що виникнуть у
майбутньому, які випливають з умов
кредитного договору, за умовами якого
позичальник зобов'язаний: п.1.1.1.
повернути кредит у розмірі 6 629 920,21 грн.
у строк до 18.12.2017 року(а.с.50).

Відповідно до п.2.2. договору поруки
поручитель зобов'язався здійснити
виконання порушених забезпечених
зобов'язань протягом (десяти)
банківських днів з дати отримання
вимоги від кредитора та в обсязі,
зазначеному в такій вимозі(а.с.46-49).

У зв'язку з невиконанням третьою
особою умов кредитного договору № 012/02-
40/814 від 19.12.2007 року на адресу останньої
та адресу поручителя ОСОБА_1 банк
направив 06.08.2012 року вимоги № С04-120-1-2- 416
та С04-120-1-2/416/1 про погашення відповідної
заборгованості, які останніми отримані
18.08.2012 року(а.с.56-58), однак у передбачений
умовами договору строк вимоги не
виконані.

Як видно із справи, рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 02.09.2013 року задоволено
позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № 012/02-40/814 від 19.12.2007
року(а.с.191-196). Вказане рішення залишено
без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 08.01.2014
року(а.с.258-261).

Таким чином, встановивши вказані
обставини та докази в їх підтвердження,
суд, з урахуванням умов договору
поруки та зазначених вимог закону,
обгрунтовано задовольнив позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про стягнення
з ОСОБА_1, як поручителя, вказаних сум
заборгованості за кредитним договором
№ 012/02-40/814 від 19.12.2007 року.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_1 про визнання частково недійсним
договору поруки, то суд прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для його задоволення з огляду
на наступне.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства та має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу(ч.1 ст.215 ЦК України).

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За положеннями ст.627 ЦК України
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови(пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Як видно із справи, доказів,
передбачених положеннями ст.ст.57,58 ЦПК
України, які б свідчили про порушення
зазначених вимог закону та прав ОСОБА_1
при укладанні 23.09.2011 року між останнім
та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
договору поруки №12/42-1/872 та при
укладанні 27.09.2011 року додаткової угоди
№ 12/42-1/872/1 до договору поруки № 12/42-1/872
від 23.09.2011 року, ОСОБА_1 не надав, в ході
розгляду справи такі докази не
встановлено, а тому суд прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення зустрічного
позову.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі на те, що за умовами кредитного
договору третій транш складає 5 830 654,24
грн.(рефінансування та погашення
заборгованості за 1 та 2 траншем) зі
сплатою за користування на пільгових
умовах 12,75% річних в гривні в період з 27
вересня 2011 року до 26 вересня 2013 року, а
за умовами додаткової угоди №12/42-1/872/1
від 27 вересня 2011 року до договору
поруки розмір кредиту(3 траншу) складає
6629920,21 грн. зі сплатою у майбутньому за
користування 16% річних в гривні до 18
грудня 2017 року та що умови додаткової
угоди № 012/02-40/814/6 від 27 вересня 2011 року
до кредитного договору не співпадають
з умовами п.1 додаткової угоди № 12/42-1/872/1
від 27 вересня 2011 року до договору
поруки, зокрема, в частині суми кредиту,
процентної ставки за користування
кредитом та строку кредитування(в
спірній угоді сума, % та строк є значно
більшим), не можуть бути взяті до уваги,
оскільки відповідно до п.3.1. додаткової
угоди № 012/02-40/814/6 від 27 вересня 2011 року
до кредитного договору відсоткова
ставка за користування кредитними
коштами за третім траншем встановлена
у розмірі 16,00% річних, яка відповідає
відсотковій ставці встановленій у п.1.1.2
додаткової угоди до договору поруки №
12/42-1/872/1 від 27 вересня 2011 року,
відсоткова ставка за договором поруки
не перевищує відсоткову ставку
встановлену за кредитним
договором(а.с.41-43,50).

Доводи ОСОБА_1 щодо розбіжностей у
строках повернення кредиту між умовами
додаткової угоди №012/02-40/814/6 від 27.09.2011
року до кредитного договору №012/02-40/814
від 19.12.2007 року та додаткової угоди
№12/42-1/872/1 від 27.09.2011 року до договору
поруки №12/42-1/872 від 23.09.2011 року
необгрунтовані, оскільки відповідно до
п.1.1.4 додаткової угоди № 012/02-40/814/6 від
27.09.2011 року до кредитного договору №
012/02-40/814 від 19.12.2007 року погашення
заборгованості за першим та другим
траншем відбувається в день отримання
траншу кредиту на рефінансування
заборгованості та погашення за третім
траншем відбувається 18.12.2017 року, що
відповідає додатковій угоді № 12/42-1/872/1
від 27.09.2011 року, а саме п.1.1.1., яким
встановлено повернення кредиту в строк
до 18.12.2017 року(а.с.41-50).

Твердження ОСОБА_1 про припинення
станом на 27.09.2011 року, тобто на момент
підписання додаткової угоди №12/42-1/872/1
від 27.09.2011 року до договору поруки
№12/42-1/872 від 23.09.2011 року, яким виконання
зобов'язань за другим траншем у розмірі
281 950,29 грн. визначено в строк до 25.09.2011
року, його зобов'язань за договором
поруки № 12/42-1/872 від 23.09.2011 року в
частині виконання зобов'язань за
другим траншем у розмірі 281 950,29 грн.,
безпідставні, оскільки строк
пред'явлення вимоги на момент вчинення
додаткової угоди, погодженої ОСОБА_1, не
сплинув, а п.1.1.1 зазначеного договору
про суму зобов'язань і про строк їх
виконання, змінений додатковою угодою.
При цьому, п.3.1.5. договору поруки №
12/42-1/872 від 23.09.2011 року визначено, що
поручитель належним чином і в повному
обсязі ознайомлений з положеннями
кредитного договору та договорів, що
забезпечують його виконання, цілком
розуміє їх зміст і будь - яке посилання
в тексті цього договору на кредитний
договір чи окремі його положення є
достатньою підставою вважати, що ці
положення застосовуються рівною мірою
до виконання прав і обов'язків сторін
за договором(а.с.41-50).

Посилання в апеляційній скарзі на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та що при ухваленні
рішення суд допустив порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні, оскільки рішення суду
першої інстації відповідає
встановленим обставинам та діючому
законодавству, що регулює зазначені
правовідносини, підстав для скасування
судового рішення в оскаржуваній ОСОБА_1
частині не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -