Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1436/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із договорів
Доповідач Кодрул М. А.
УХВАЛА

Іменем України

13.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Кіселика С.А., Потапенка
В.І.

за участю секретаря: Задирака Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
власності та приватизації
комунального майна Кіровоградської
міської ради, ОСОБА_3 про визнання угоди
дійсною та визнання права власності на
? частину житлового будинку з
надвірними будівлями, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 21
березня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
в суд з позовом до Управління власності
та приватизації комунального майна
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3
про визнання угоди дійсною та визнання
права власності на ? частину житлового
будинку з надвірними будівлями,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30
березня 2002 року між нею та ОСОБА_4 було
укладено угоду про завдаток, який
посвідчено приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу, відповідно до
якої вона передала завдаток в розмірі
2500 грн. в рахунок належних з неї 3750 грн.
по договору купівлі-продажу належного
ОСОБА_4 на праві власності житлового
будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_4 одержавши
завдаток в сумі 2500 грн. взяв на себе
зобов'язання оформити договір
купівлі-продажу вказаного будинку до 01
вересня 2002 року. Інша ? частина
вищевказаного будинку належить ОСОБА_3,
що підтверджується договором
купівлі-продажу від 22.08.1996 року. ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про смерть якого
вона дізналася в 2012 року. Зазначила, що
з померлим у неї були нормальні
відносини, він неодноразово просив
відкласти вчинення правочину у зв'язку
з його станом здоров'я. Вона
користується вищевказаним будинком з
лютого 2002 року, доказом цього є запис в
будинковій книзі, за яким ОСОБА_2
зареєстрована з 23.04.2002 року в будинку по
АДРЕСА_1. 22 липня 2013 року їй була
направлена вимога в якій ОСОБА_3 вважає
себе власником спірного будинку і
вимагає виселення та зняття з
реєстрації. Просила суд визнати угоду
дійсною від 30.03.2002 року укладену між нею
та ОСОБА_4, посвідчену приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 № 1216 та
визнати за нею право власності на ?
частину будинку з надвірними
будівлями, що розташований на
земельній ділянці площею 505,8 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду з
підстав неповного з'ясування судом
обставин справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників, дослідивши
письмові докази по справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено правовідносини, які
склалися між сторонами, та норми права,
якими вони регулюються. Оскільки
позивачка ОСОБА_2 на підтвердження
своїх позовних вимог посилається на
укладення договору у 2002 році та просить
визнати дійсною угоду від 30.03.2002 року
укладену між нею та ОСОБА_4, суд першої
інстанції обгрунтовано визнав, що
правовідносини регулюються Цивільним
кодексом Української РСР (в редакції 1963
року).

У відповідності до ст. 47 ЦК Української
РСР нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках, зазначених
у законі. Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу. Якщо одна з сторін
повністю або частково виконала угоду,
що потребує нотаріального посвідчення,
а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Згідно ст. 48 ЦК Української РСР
недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемлює
особисті або майнові права
неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР
за договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 225 вищезгаданого Кодексу
право продажу майна, крім випадків
примусового продажу, належить
власникові.

У відповідності до 227 ЦК Української
РСР договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору (стаття 47 цього
Кодексу). Договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 22.08.1996
року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «продавці», та
ОСОБА_4 та ОСОБА_9, що діє як опікун
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали договір згідно
якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали ОСОБА_4
та ОСОБА_3, 1994 року народження житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею
41.1 кв.м.( а.с.52).

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав, виданого Кіровоградським ООБТІ
від 09.10.2012 року вбачається, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належить 1/1 (приватна
спільна сумісна) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
підставі дублікату договору купівлі -
продажу від 18.09.2012 року. (а.с. 53).

Таким чином, відповідачу ОСОБА_3
відповідно до вищевказаного договору
належить ? частина вищевказаного
будинку.

30.03.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
укладено договір завдатку, згідно
якого ОСОБА_2 передала завдаток в
розмірі 2500 грн. в рахунок належних з
неї 3750 грн. по договору купівлі-продажу
належного ОСОБА_4 на праві власності
житлового будинку під АДРЕСА_1, а
ОСОБА_4, одержавши завдаток в сумі 2500
грн. зобов'язався оформити договір
купівлі - продажу вказаного житлового
будинку до 01.09.2002 року.

Пунктом 2 вищевказаного договору
передбачено, що в разі невиконання
договору (відмови від оформлення
договору купівлі - продажу належного
ОСОБА_4 житлового будинку), він сплачує
подвійну суму завдатку 5000 грн.

Пунктом 3 угоди про завдаток
передбачено, що у випадку невиконання
договору з вини ОСОБА_2 завдаток в сумі
2500 грн. залишається у ОСОБА_4( а.с.51).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 08.04.2011року, актовий
запис № 3314( а.с.54).

З листа Кіровоградської міської
державної нотаріальної контори № 1 вих.
№ 11/01-16 від 10.01.2014 року видно, що за
даними Спадкового реєстру
(інформаційна довідка зі Спадкового
реєстру за № 36283770 від 10.01.2014 року)
відсутні дані щодо спадкової справи до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (
а.с. 85-86).

За період з 31.03.2002 року і по дату смерті
ОСОБА_4 інші угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
не укладалися.

Виходячи з положень ст. ст. 178 та 195 ЦК
УРСР угода про завдаток за своєю
правовою природою, не породжує право
володіння, користування та
розпорядження нерухомим майном, тобто
не породжує права власності нерухомого
майна, а діє лише як забезпечення
майбутніх правовідносин продавця та
покупця, у разі порушення яких настають
несприятливі фінансові наслідки для
винної сторони, що виражаються у сплаті
коштів.

Зважаючи на те, що договір
купівлі-продажу спірного будинку між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не укладався у
будь-якій формі та не міг бути
укладеним, оскільки ? частина будинку
ОСОБА_4 не належала, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висковку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції неправильно
застосував строк позовної давності,
колегія суддів не може взяти до уваги,
оскільки суд, хоч і зазначив в
мотивувальній частині рішення про
пропуск ОСОБА_2 строку позовної
давності, відмовив у задоволенні
позову не з цих підстав, а у зв"язку з
тим, що угоду про завдаток ОСОБА_4 не мав
права укладати на весь будинок без
надання згоди співвласника і
спеціального дозволу органу опіки та
піклування, так як співвласником
будинку була малолітня дитина та у
зв"язку з тим, що угода про завдаток не
породжує право володіння, користування
та розпорядження нерухомим майном,
тобто не породжує права власності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: