У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю
представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Володимирецького районного суду від 20
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватний нотаріус Володимирецького
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватний нотаріус Володимирецького
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Володимирецького районного
суду від 24 грудня 2013 року та додатковим
рішенням цього ж суду від 12 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач
доводив, що 15 грудня 2011 року між ним та
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними будівлями, який
розташований на АДРЕСА_1. При укладенні
цього договору відповідач ввів його в
оману, пообіцявши, що догляне до смерті,
а укладення самого договору пояснив
лише необхідною формальністю. Наміру
продавати належний житловий будинок не
мав та коштів за нього від відповідача
не отримував, що підтвердили свідки у
справі.

Крім того, ОСОБА_2 своїми діями завдав
йому і моральних страждань.

Покликаючись на ці обставини, позивач
рішення місцевого суду вважав
незаконним та необґрунтованим і просив
апеляційний суд його скасувати й
ухвалити у справі нове рішення про
задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом установлено, що 15 грудня 2011 року
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1
продав ОСОБА_2 свій житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
на АДРЕСА_1 (а. с. 23-24).

З матеріалів справи видно, що
обґрунтовуючи свої позовні вимоги до
відповідача про визнання спірного
договору купівлі-продажу житлового
будинку недійсним та про відшкодування
моральної шкоди, позивач посилався на
те, що спірний правочин він учинив під
впливом обману з боку відповідача (а. с.
2).

Відповідно до положень статті 230 ЦК
України, правочин визнається судом
недійсним, якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
істотне значення.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Пленум Верховного Суду України у
постанові № 9 від 6 листопада 2009 року
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснив, що
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Отже, одна із сторін правочину або інша
заінтересована особа повинні довести
навмисне цілеспрямоване введення
іншої сторони в оману щодо фактів, які
впливають на укладення правочину.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що в ході судового
розгляду не знайшов підтвердження той
факт, що спірний договір
купівлі-продажу від 15 грудня 2011 року
позивачем був укладений під впливом
обману з боку відповідача, а тому
підстави для визнання цього договору
недійсним та відшкодування моральної
шкоди відсутні.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки він відповідає фактичним
обставинам справи та ґрунтується на
вимогах закону.

Щодо зроблених висновків суд першої
інстанції в ухваленому рішенні навів
відповідні мотиви та обґрунтування, з
якими погоджується й апеляційна
інстанція, оскільки такі висновки
місцевого суду ґрунтуються на вимогах
закону та здобутих у справі доказах.

Тому підстав для скасування ухваленого
у справі судового рішення та
задоволення поданої апеляційної
скарги, виходячи з меж її доводів,
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимирецького районного
суду від 20 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: