АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1961/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лук'яненко
Доповідач: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г.,
Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ЛісовогоІгоря
Васильовича - представника
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
до ОСОБА_3, про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу, обгрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідач є
співвласниками квартири АДРЕСА_1,
квартирну плату та комунальні послуги
не сплачує. Заборгованість за
житлово-комунальні послуги станом на
07.08.2013 складає 4 976 грн. 30 коп., яку
просить стягнути з відповідача на
користь Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва», а
також судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року в
задоволенні позову Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції представник
позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
позивача порушує питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового, яким
задовольнити позовні вимоги позивача в
повному обсязі, мотивуючи тим, що
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що судом не взято до уваги, що
заборгованість у розмірі 4976,30 грн.
виникла не за споживання
житлово-комунальних послуг, якими
відповідач дійсно не користувався, а за
утримання будинку та прибудинкової
території. У постанові КМУ від 01.06.2011
року № 869 «Про забезпечення єдиного
підходу до формування тарифів на
житлово-комунальні послуги»
зазначається, що під час нарахування
квартирної плати та плати за утримання
прибудинкової території єдиною
калькуляційною одиницею є 1 кв.м.
загальної площі квартири, а не
кількість проживаючих в квартирі. Крім
того, в силу статті 11 ЦК України
відсутність письмового договору між
позивачем та відповідачем про надання
послуг, не є підставою для відмови у
задоволенні позову.

У судовому засіданні представник
позивача Лісовий І.В. підтримав доводи
апеляційної скарги. Представник
відповідача ОСОБА_6 - заперечував,
просив рішення залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва», суд
першої інстанції виходив із того, що у
період за який у відповідача виникла
заборгованість за житлово-комунальні
послуги, між позивачем та відповідачем
були відсутні договірні відносини, в
зв'язку з чим не виникло зобов'язань, а
тому відповідач і не порушував прав
позивача.

Проте такий висновок суду першої
інстанції суперечить вимогам закону та
встановленим обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції
установлено, що ОСОБА_3 є власником 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
купівлі продажу від 22.02.2006 та має
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з 22 лютого 2006 року по
07 серпня 2013 року.

Із матеріалів справи вбачається
та не заперечується сторонами, що
відповідач з часу придбання 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 не користується
власністю та не проживає у квартирі,
оскільки інші співвласники ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 чинять йому перешкоди в цьому,
про що свідчить рішення від 20 червня 2013
року Святошинського районного суду м.
Києва про вселення ОСОБА_3 в квартиру;
зобов'язання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надати
ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей
квартири та зобов'язання ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні 1/3 частиною квартирою та
приміщеннями загального користування (
а.с.34-36 том 1 ); ухвала від 24 вересня 2013
року про роз'яснення судового рішення
від 20 червня 2013 року ( а.с.98-100 том ).
Судове рішення у добровільному та
примусовому порядку не виконано.

У зв'язку з непроживанням
відповідача ОСОБА_3 в квартирі, а також
з неодноразовими зверненнями
останнього до КП «Дирекція з утримання
та обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» щодо
зняття нарахувань за
житлово-комунальні послуги,
працівниками КП «РЕО-3» кожні три
місяці складалися акти на підставі
яких проводились перерахунки за
холодне та гаряче водопостачання,
водовідведення та вивезення твердих
побутових відходів з моменту
реєстрації відповідача у даній
квартирі.

Звертаючись до суду за захистом
порушеного права позивач посилався на
те, що відповідач має заборгованість за
надані послуги з утримання будинку і
прибудинкової території.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
надаючи оцінку зібраним у справі
доказам в межах заявлених позивачем
вимог, колегія суддів виходить із
такого:

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.
Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 року № 45.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
управитель зобов'язаний забезпечувати
експлуатацію будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд та об'єктів
благоустрою, розташованих на
прибудинкових територіях, згідно з
умовами укладених договорів,
стандартами, нормативами, нормами і
правилами; вимагати своєчасної і в
повному обсязі оплати наданих
житлово-комунальних послуг від
споживачів.

Відсутність відповідного договору між
споживачем житлово-комунальних послуг
та їх виконавцем не є підставою для не
стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають також із
дій осіб, які породжують ці права та
обов'язки, і такою дією є реальне
надання послуг та їх отримання
відповідачем.

За змістом ст. ст. 1, 10 Закону України від
19 червня 1992 року «Про приватизацію
державного житлового фонду» у процесі
приватизації громадяни набувають
право власності на квартири та
допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, поза квартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення).

Власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Утримання житла це комплекс робіт,
спрямованих на створення необхідних
умов для проживання людей і
забезпечення збереження будівель та
технічного обладнання.

Отже, мешканці несуть витрати у
загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку та прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку.

Таким чином, відповідач, як власник 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, зобов'язаний
оплатити послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій та
послуги з централізованого опалення
відповідно до постанови Кбінету
Міністрів від 21 липня 2005 року № 630 «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення».

На підтвердження своїх вимог КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» надано
розрахунок суми заборгованості ОСОБА_3
з урахуванням витрат на експлуатацію
будинку та центрального опалення. За
період з вересня 2010 року по серпень 2013
року, за останні три роки невиконання
обов'язку в межах строку позовної
давності у відповідності до вимог
статті 257 ЦК України, сума
заборгованості відповідача перед КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» за
надані послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
складає суму 1 607,43 грн., а за послуги з
централізованого опалення - 1 641,99 грн., а
всього дорівнює сумі 3 240,42 грн.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позов Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» до
ОСОБА_3, про стягнення боргу підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача стягується судовий збір у
сумі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Лісового Ігоря
Васильовича - представника
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва» -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 27 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове, яким позов
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
до ОСОБА_3, про стягнення боргу,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
(розрахунковий рахунок № 3426 в АТ
«Райффайзенбанк Аваль» у м. Києві, МФО
380805 ЗКПО - 36037999) заборгованість за
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій у сумі 3 249,42
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
(розрахунковий рахунок № 3426 в АТ
«Райффайзенбанк Аваль» у м. Києві, МФО
380805 ЗКПО - 36037999) судовий збір у сумі 229,40
грн..

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: