Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/4774/13-ц
Провадження № 2/270/93/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
м. Макіївка

Центрально - Міський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі:

головуюча
суддя Неженцева
О.В.

при
секретарях
Бабич Т.П.

Потіп О.М.

за участю
позивачів
ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника позивачки-адвоката
ОСОБА_4

відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
повернення безпідставно набутого
майна,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду
із позовом до ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору дарування
нерухомого майна.

Під час розгляду справи
позивачі змінили свої позовні
вимоги та 05 листопада 2013 року подали до
суду письмову заяву про уточнення
позовних вимог, згідно якої просили
суд зобов'язати відповідача
повернути їм в натурі безпідставно
набуте майно по договору дарування -
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник -
адвокат ОСОБА_4 уточнені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_2 пояснив, що з 12 січня 1985
року по 14 червня 2004 року він перебував
у юридичному шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу
вони мають сина- відповідача по справі
ОСОБА_5 Згідно довідки про сплату
пайових внесків № 31, яку було видано 15
січня 1992 року ЖБК № 46 «Берізка»,
зареєстрованого 17 лютого 1992 року в КП
«БТІ м. Макіївки», він був титулярним
власником двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1. У жовтні 2004 року його було
знято з реєстрації із цієї квартири,
його колишня дружина і на цей час
зареєстрована у спірній квартирі.
Відповідач по справі фактично
проживає у квартирі один з 2005 року. У
листопаді 2010 року він вирішив
подарувати цю квартиру сину і 5
листопада 2010 року договір дарування
було посвідчено у нотаріальному
порядку. Свою згоду на дарування
квартири дала і колишня його дружина
ОСОБА_3 Стверджував,що при укладанні
договору дарування він вважав, що
дарує сину лише ? частину квартири, а
право власності ОСОБА_3 на ? частину
залишається. У серпні 2013 року йому від
ОСОБА_3 стало відомо про те, що
відповідач має намір продати спірну
квартиру, тому він вимушений був
звернутися з ОСОБА_3 до суду із позовом
та захищати її права на частину
квартири.

Посилаючись на положення
статей 203, 210, 215, 1212 ЦК України, просив
суд зобов`язати відповідача повернути
спірну квартиру, як безпідставно
набуте майно, бо на час звернення з цим
позовом ОСОБА_5 не здійснив реєстрацію
спірної квартири, несумлінно
ставиться до предмету дарування: не
здійснює оплату комунальних послуг та
квартирної плати, не піклується про
перебування квартири в належному
технічному стану. У разу задоволення
позовних вимог він має намір у
подальшому подарувати колишній
дружині та відповідачу по ? частини
спірної квартири.

Позивачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 підтримали
уточнені позовні вимоги, та додатково
пояснили, що при наданні письмової
згоди 5 листопада 2010 року на дарування
квартири відповідачу, ОСОБА_3 вважала,
що предметом дарування є лише ?
частини квартири. На даний час існує
реальна загроза позбавлення її права
власності на частину цієї квартири,
бо відповідач має намір продати
квартиру, у якій на даний час
зареєстрована ОСОБА_3, але у цій
квартирі вона не проживає з 2005 року.
Вона і по цей час продовжує
здійснювати квартирну оплату, в той
час як відповідач, який один з 2005 року
фактично проживає у квартирі, має
заборгованість по усім видам
комунальних послуг.

Вислухавши пояснення сторін та
представника позивачки, допитавши
свідка, вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у
юридичному шлюбі з 12 січня 1985 року по
14 червня 2004 року. (а.с. 7-8,10). Від шлюбу
мають сина- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.
46)

Згідно інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 05 листопада 2013 року
квартира АДРЕСА_1, належить
відповідачу ОСОБА_5 на підставі
договору дарування від 05 листопада 2010
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Макіївської
державної нотаріальної контори
Макаровою Н.І. за реєстровим номером
1-4727. Зазначене нерухоме майно було
отримано ним у дар від його батька
- ОСОБА_2. (а.с. 75,77)

Відповідно до положень статті 204
ЦК України правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що
вищевказаний договір дарування від 05
листопада 2010 року на час розгляду
справи судом не скасований і не
визнаний у встановленому законом
порядку недійсним.

Відповідач ОСОБА_5 у цій
квартирі зареєстрований з 22
листопада 2002 року, про що свідчать
відомості довідки адресного
підрозділу, дані його паспорту та
відомості по домовій книзі на спірну
квартиру ( а.с. 15,46,92-94).

Із матеріалів справи убачається,
що до укладання цього договору
дарування спірна квартира належала
дарувальнику ОСОБА_2 на підставі
довідки про сплату пайових внесків №
31, виданої 15 січня 1992 року ЖБК № 46 «
Берізка» та зареєстрованої у КП «БТІ
м. Макіївки» 17 лютого 1992 року за № 35682 в
книзі № 177, реєстраційний номер майна
31895616. (а.с. 23).

Як убачається із матеріалів
укладання вищевказаного договору
дарування 05 листопада 2010 року,
позивачкою ОСОБА_3 на укладання цього
договору було надано письмову згоду,
про що свідчить нотаріально
посвідчена її письмова заява від 05
листопада 2010 року та посилання на
таку заяву у пункті 11 договору
дарування. ( а.с. 23,28).

Доводи позивачки ОСОБА_3 у
судовому засіданні, з посиланням на
показання у судовому засіданні
свідка ОСОБА_8 про те, що нею було
надано згоду на дарування лише ?
частини цієї квартири, не знайшли
свого підтвердження під час розгляду
справи, бо спростовуються
вищевказаними письмовими доказами.

Відповідно до положень статті 210
ЦК України правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин
є вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Згідно статті 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Із матеріалів справи убачається,
що на час розгляду справи по суті
договір дарування квартири від 05
листопада 2010 року було зареєстровано
Державною реєстраційною службою
України Макіївського міського
управління юстиції 29 жовтня 2013 року.
(а.с. 85). Таким чином, право власності
відповідача ОСОБА_5 відносно
нерухомого спірного майна належним
чином оформлено.

Посилання позивачів у судовому
засіданні на те, що на час звернення -
серпень 2013 року до суду із позовом
про визнання договору дарування
недійсним, право власності у
відповідача відносно спірної квартири
не виникло, тому правочин - договір
дарування від 05 листопада 2010 року не є
вчиненим, не приймаються судом до
уваги, бо на час вирішення спору по
суті усі передбачені законом вимоги
щодо реєстрації правочину відносно
квартири відповідачем ОСОБА_5
виконані і останній є законним
власником цього майна.

Відповідно до положень статті
1212 ЦК України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи( потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов`язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, за положеннями
статті 1212 ЦК України передбачено
право власника майна вимагати
повернення належного йому майна із
чужого незаконного володіння.

Згідно статті 1213 ЦК України
набувач зобов`язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте
майно в натурі. У разі неможливості
повернути в натурі потерпілому
безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Враховуючи те, що позивачі по
справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є
власниками спірного нерухомого майна
- квартири АДРЕСА_1, у останніх
відсутнє право вимагати від
відповідача повернення цього майна.

У судовому засіданні
встановлено, що позивачка ОСОБА_3 за
період з 10 серпня 2006 року по серпень
2013 року здійснювала проведення
квартирної плати по спірній
квартирі, що підтверджено довідкою
від 22 серпня 2013 року об`єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Бєрізка-2006». (а.с. 88)

Крім того, матеріалами справи
підтверджено, що має місце
заборгованість по оплаті
комунальних послуг по спірній
квартирі (теплопостачання,
електропостачання, водопостачання,
газопостачання, вивіз побутових
відходів).(а.с. 89)

Доводи позивачів у судовому
засіданні про те, що відповідач
тривалий час не проводить оплату
комунальних послуг та квартирної
плати відносно спірної квартири, тому є
підстави для повернення цього
нерухомого майна їм, не мають правого
значення, бо матеріалами справи
встановлено, що саме відповідач є
власником квартири, тому проведення
ним оплати таких послуг або не
проведення не зачіпає інтереси та
права позивачів по справі, які не є
власниками цього нерухомого майна і
за чинним законодавством не несуть
обов`язок по сплаті комунальних
послуг.

Посилання позивачів у судовому
засіданні на те, що ОСОБА_5 не
піклується про перебування спірної
квартири у належному стані, що на їх
думку свідчить про необхідність
витребування цього майна як
безпідставно придбаного майна, не
приймається судом до уваги, бо
положеннями статті 1212 ЦК України
передбачено вичерпний перелік
підстав для витребування майна із
чужого незаконного володіння і
зазначена позивачами обставина не є
такою підставою.

Проаналізувавши фактичні обставини,
встановлені судом по справі, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про
незаконність заявлених позовних вимог,
тому у задоволенні позову ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про повернення безпідставно
набутого майна- АДРЕСА_1, необхідно
відмовити.

Керуючись статтями 3,11, 57, 59, 60, 209,
212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, статтями 204, 210, 1212, 1213
Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про повернення
безпідставно набутого майна- АДРЕСА_1,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Центрально - Міський
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засідання під
час оголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Неженцева
О.В.