Провадження №2/592/184/14
Ковпаківський районний суд м. Суми в
особі судді Князєва В.Б., при секретарі
Кучерявій Т.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Суми в порядку глави 8 ЦПК
України цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання правочинів недійсними, -
Позивач звернулась з позовом до суду та
свої вимоги мотивує тим, що вона з
10.09.1999 р. по 31.03.2006 p. перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 За час
шлюбу відповідачем ОСОБА_2 було
придбано наступне майно: згідно
договору купівлі - продажу від 05.11.2002 р.,
зареєстрований в реєстрі за № 5878,
частина квасильного цеху під літерою
«Г», площею 152,0 кв.м, що за адресою:
АДРЕСА_2; та нежиле приміщення під
літерою «В-1», цех 33, площею 70, 5 кв.м, цех
34, площею 31,9 кв.м, загальна площа яких
складає 102,4 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_2,
згідно договору купівлі-продажу від
30.09.2003 p., зареєстрований в реєстрі за №
2100. Вище вказані об'єкти нерухомості
належать на праві спільної часткової
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Факти
купівлі вище вказаних об'єктів,
зазначає позивач, відповідач від неї
приховав та до листопада 2012 р. про ці
об'єкти ОСОБА_1 про них не було відомо.
Про наявність таких об'єктів позивачу
стало відомо після того, як ОСОБА_5
запропонував продати свою частину.
Згодом, ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2
подарував ОСОБА_3 вищевказані частки.
Позивач вважає, що вона, як співвласник
майна, що набуте під час шлюбу, повинна
була б бути стороною правочину, що
свідчило б про її волевиявлення та її
внутрішню волю, на відчуження
вищевказаних об'єктів нерухомості.
Позивач вважає, що вона під впливом
обману з боку її колишнього чоловіка
надала йому згоду на відчуження майна,
яке було набуте під час шлюбу, та
навмисно ОСОБА_2 не повідомив їй про
наявність таких об'єктів нерухомості.
У визначенні поняття обману позивач
вважає замовчування існування об'єкту
нерухомості з ціллю отримання згоди та
подальшого відчуження шляхом
оформлення договору дарування. Таку
ознаку обману підкреслює сама згода -
дозвіл на відчуження, в якій відсутні
ознаки об'єктів нерухомості, які ОСОБА_2
планував відчужити з метою позбавлення
ОСОБА_1 частки в спільній сумісні
власності. Якщо ОСОБА_1 було б відомо
про наявність такого майна, а ОСОБА_2 не
замовчував його існування, то,
зазначила позивач, такої згоди не
Заява про згоду ОСОБА_1, яка
зареєстрована в реєстрі за № 7904,
приватним нотаріусом ОСОБА_4 26.09.2011 p., як
правочин, який не відповідав її
волевиявленню та її внутрішній волі.
Підтвердженням цього є відсутність в
заяві про згоду ідентифікації об'єкта
нерухомості, а також характерних ознак
волі на їх відчуження.
Наявність заяви ОСОБА_1 про згоду, яка
була обов'язковою при вчиненні
договору дарування на ім'я ОСОБА_3, є
невід'ємною частиною укладеного
Враховуючи вищевикладене, позивач
1. Скасувати та визнати недійсним
односторонній правочин - заяву ОСОБА_1
про згоду від 26 вересня 2011 p.,
засвідчений приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, та зареєстрований в
реєстрі за № 7904.
2. Визнати правочини: договір дарування
7/200 (сім двохсотих) частин нежилого
приміщення, загальною площею 102,4 кв.м,
згідно плану під літерою В-1 за адресою:
АДРЕСА_2, від 20 грудня 2011 p.,
договір дарування ? (однієї другої)
частки нежилого приміщення - частина
квасильного цеху під літерою «Г» за
адресою: АДРЕСА_2, від 20 грудня 2011 p.,
Відповідачі, які належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
повторно не з'явилися.
Згідно заперечення ОСОБА_2 відповідач
просить відмовити у задоволенні
позову за наступних підстав. Дійсно,
він перебував у шлюбі із ОСОБА_1 в
період з 10.09.1999 р. по 31.03.2006 р. У шлюбі
було придбано частини вказаних у
позові нежитлових приміщень по АДРЕСА_2
разом із ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності та однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. 26.09.2011 р. ОСОБА_2 дав
згоду ОСОБА_1 на розпорядження вказаною
вище однокімнатною квартирою, а вона в
свою чергу - дала ОСОБА_2 згоду на
розпорядження (продаж, обмін, дарування
та інше) частинами приміщень по
АДРЕСА_2. Таким чином, вважає
відповідач, він та позивач здійснили
поділ не рухомого майна, придбаного
ними за час шлюбу. Іншого, крім
вищевказаного нерухомого майна
(квартири та нежитлових приміщень), за
час шлюбу - не існувало.
Крім того, відповідач, посилаючись на
рішення Ковпаківського райсуду м. Суми
від 29.08.2013 р. у справі № 592/1228/13-ц, яким
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
правочинів: договору дарування 7/200
частин нежилого приміщення, загальною
площею 102,4 кв.м, від 20.12.2011 р.,
зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та
договору дарування ? частини нежилого
приміщення, частина квасильного цеху
від 20.12.2011 р., зареєстрованого в реєстрі
за № 10322, недійсними, виділенні ОСОБА_1
35/2000 частин нежилого приміщення,
загальною площею 102,4 кв.м, згідно плану
під літерою В-1 за договором
купівлі-продажу, зареєстрованого в
реєстрі за № 2100, та ? частки нежилого
приміщення, частини квасильного цеху
під літерою "Г" за договором
купівлі-продажу, зареєстрованого в
реєстрі за № 5878, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2, просить закрити
провадження по даній справі.

Третя особа - приватний нотаріус
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 надала суду заяву про
розгляд справи без її участі.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 10.09.1999 р., який
31.03.2006 р. був розірваний, що також
підтвердив відповідач у своєму
запереченні проти позову (а.с. 5, 39-41).

Згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 05.11.2002 р.
ОСОБА_2 придбав разом з ОСОБА_5 на праві
спільної часткової власності (в рівних
частинах кожний) у ТОВ "Центр" нежитлове
приміщення, площею 152,0 кв.м, що за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

30.09.2003 року ОСОБА_2 згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
купив разом з ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності (в рівних частинах
кожний) у ТОВ "Дельф" нежитлове
приміщення, загальною площею 102,4 кв.м,
що за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

26.09.2011 р. ОСОБА_1 оформила нотаріально
посвідчену заяву, в якій надала свою
згоду колишньому чоловіку ОСОБА_2
розпоряджатися (продати, обміняти,
передати в оренду, позичку, заставу,
іпотеку), а також в разі необхідності
подарувати на ім'я ОСОБА_3 будь-яке
нерухоме та рухоме майно, яке було
придбане за час їхнього шлюбу та
оформлене на її чи його ім'я за ціну та
на умовах, визначених договорами на
його власний розсуд, без витребування
від неї будь-яких додаткових згод на це.
(а.с. 12).

20.12.2011 р. ОСОБА_2 згідно нотаріально
посвідченого договору дарування
подарував ОСОБА_3 7/200 частин нежилого
приміщення, загальною площею 102,4 кв.м,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
8).

20.12.2011 р. ОСОБА_2 згідно нотаріально
посвідченого договору дарування
подарував ОСОБА_3 ? частку нежилого
приміщення, частина квасильного цеху,
загальною площею 152,0 кв.м, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Факт того, що відповідач приховував від
позивача наявність спірного майна
підтвердив в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, який разом із ОСОБА_2 придбавав
спірне майно.

Згідно рішення Ковпаківського райсуду
м. Суми від 29.08.2013 р. у справі № 592/1228/13-ц,
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
правочинів: договору дарування 7/200
частин нежилого приміщення, загальною
площею 102,4 кв.м, від 20.12.2011 р.,
зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та
договору дарування ? частини нежилого
приміщення, частина квасильного цеху
від 20.12.2011 р., зареєстрованого в реєстрі
за № 10322, недійсними, виділенні ОСОБА_1
35/2000 частин нежилого приміщення,
загальною площею 102,4 кв.м, згідно плану
під літерою В-1 за договором
купівлі-продажу зареєстрованого в
реєстрі за № 2100, та ? частки нежилого
приміщення, частини квасильного цеху
під літерою "Г" за договором
купівлі-продажу, зареєстрованого в
реєстрі за № 5878, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2, з тих підстав, що
26.09.2011 р. ОСОБА_1 оформила нотаріально
посвідчену заяву, в якій надала свою
згоду колишньому чоловіку ОСОБА_2
розпоряджатися майном, яке придбане за
час їхнього шлюбу. Ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
02.10.2013 р. рішення Ковпаківського
райсуду м. Суми від 29.08.2013 р. у справі №
592/1228/13-ц - залишено без змін (а.с. 42-43, 44-45).

Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Частина 1 ст. 230 ЦК України передбачає,
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 9 від
06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення. Норми статті 230
ЦК не застосовуються щодо
односторонніх правочинів (п. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову, а саме про скасування та
визнання недійсним одностороннього
правочину - заяву ОСОБА_1 про згоду від 26
вересня 2011 p., засвідчений приватним
нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, та
зареєстрований в реєстрі за № 7904;
визнання правочинів: договір дарування
7/200 (сім двохсотих) частин нежилого
приміщення, загальною площею 102,4 кв.м,
згідно плану під літерою В-1 за адресою:
АДРЕСА_2, від 20 грудня 2011 p.,
зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та
договір дарування ? (однієї другої)
частки нежилого приміщення - частина
квасильного цеху під літерою «Г» за
адресою: АДРЕСА_2, від 20 грудня 2011 p.,
зареєстрованого в реєстрі за № 10322,
недійсними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів дольовому порядку на
користь позивача необхідно стягнути
судовий збір, сплачений при подачі
позову до суду.

Керуючись ст. ст. 203, 230 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 57-60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 226, 228 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа - приватний нотаріус Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання правочинів недійсними
задовольнити повністю.

Скасувати та визнати недійсним
односторонній правочин - заяву ОСОБА_1
про згоду від 26 вересня 2011 p.,
засвідчений приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, та зареєстрований в
реєстрі за № 7904.

Визнати правочини: договір дарування
7/200 (сім двохсотих) частин нежилого
приміщення, загальною площею 102,4 кв.м,
згідно плану під літерою В-1 за адресою:
АДРЕСА_2, від 20 грудня 2011 p.,
зареєстрованого в реєстрі за № 10323, та
договір дарування ? (однієї другої)
частки нежилого приміщення - частина
квасильного цеху під літерою «Г» за
адресою: АДРЕСА_2, від 20 грудня 2011 p.,
зареєстрованого в реєстрі за № 10322,
недійсними.

Стягнути ОСОБА_2, ОСОБА_3 в дольовому
порядку на користь ОСОБА_1 524,70 грн.
судового збору, тобто по 262,35 грн. з
кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, поданою протягом
10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем протягом десяти
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд м.
Суми. Позивач, який брав участь у
справі, але не був присутній у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, може подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачами в апеляційному порядку.

Суддя
В.Б. Князєв