АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Дніпроінмед» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, третя особа ОСОБА_3, за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Дніпроінмед» на рішення
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 17 лютого 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом.

Просив:

- стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» (далі - ПАТ «СК
«Дніпроінмед») на його користь
матеріальні збитки завдані внаслідок
ДТП в сумі 35 277 гривень;

- стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в сумі 10 000
гривень.

Посилався на те, що 15 листопада 2012 року
о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керуючи
автомобілем марки «Нісан тіана»,
державний номер НОМЕР_1, по вулиці
Головній, 128 міста Чернівці під час
повороту ліворуч не надав переваги в
русі транспортному засобу, який
рухався назустріч, внаслідок чого
допусти зіткнення із автомобілем маки
«Ауді-80», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1

Постановою Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 23 листопада 2012
року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого статтею 124 КУпАП.

Позивачу завдана майнова шкода,
внаслідок пошкодження автомобіля
«Ауді-80», що належить позивачу на праві
власності на суму 35 277 гривень.

Крім того, позивачу було завдано
моральну шкоду в сумі 10 000 гривень, яка
полягає в неможливості експлуатації
власного автомобіля, сильному
душевному потрясінні, що виникло
внаслідок ДТП.

ДТП сталося в період дії договору
страхування, укладеного між ОСОБА_3 та
ПАТ «СК «Дніпроінмед».

ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Дніпроінмед»
завдану позивачу шкоду не
відшкодували.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 17 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Дніпроінмед» на
користь ОСОБА_1 34 619 гривень 77 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК
«Дніпроінмед» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Посилається на те, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 була
належним чином застрахована
цивільно-правова відповідальність,
страхова сума полісу страхування
покриває суму за страховим випадком,
відповідно відшкодування внаслідок
ДТП з його участю повинен здійснити
страховик за винятком передбаченої
договором франшизи в сумі 1000 гривень.

Позовна вимога про відшкодування
моральної шкоди не підлягає
задоволенню оскільки під час ДТП шкода
здоров'ю позивача заподіяна не була.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними.

Так, згідно частини 1 статті 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК
України у разі настання страхового
випадку здійснити страхову виплату у
строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. Інші
збитки вважаються

застрахованими, якщо це встановлено
договором.

Страхова виплата за договором
майнового страхування здійснюється
страховиком у межах страхової
суми, яка встановлюється у межах
вартості майна на момент укладення
договору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 стаття
989 ЦК України страхувальник
зобов'язаний повідомити страховика про
настання страхового випадку у строк,
встановлений договором.

В статті 1166 ЦК України визначені
загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду.

Пунктом 3 частини 1 статті 1188 ЦК України
встановлено, що за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було
завдано шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно статті 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року, № 1961-IV
(далі - Закону) обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону визначено, що
страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 33.1.4 Закону у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати),
водій транспортного засобу, причетний
до такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Згідно статті 35 Закону для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування. У цій
заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому
подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові
(найменування) заявника, його

місце проживання (фактичне та
місце реєстрації) або

місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника
щодо відшкодування

заподіяної шкоди та відомості (за
наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені
взаєморозрахунки осіб,
відповідальність яких застрахована,
або інших осіб, відповідальних за
заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання
заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його
відсутності інший документ, яким
відповідно до законодавства
України може посвідчуватися особа
заявника, якщо заявником є фізична
особа;

б) документ, що посвідчує право
заявника на отримання страхового
відшкодування (довіреність, договір
оренди, свідоцтво про право на
спадщину), у разі якщо заявник не є
потерпілим або його законним
представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу
коштів ідентифікаційного

номера платника податку (за умови його
присвоєння), якщо заявником є фізична
особа;

г) документ, що підтверджує право
власності на пошкоджене майно на день
скоєння дорожньо-транспортної
пригоди, - у разі вимоги заявника про
відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у
разі вимоги заявника про відшкодування
шкоди, пов'язаної із смертю
потерпілого;

д) документи, що підтверджують
витрати на поховання потерпілого, - у
разі вимоги заявника про відшкодування
витрат на

поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують
перебування на утриманні
потерпілого, його доходи за
попередній (до настання
дорожньо-транспортної пригоди)
календарний рік, розміри пенсій,
надані утриманцям внаслідок втрати
годувальника, - у разі вимоги

заявника про відшкодування шкоди у
зв'язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські
реквізити заявника (за наявності).

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» N 6 від 27 березня 1992 року
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 )
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

В пункті 9 вищевказаної Постанови
роз'яснено, що оскільки згідно зі ст.48
Закону України "Про власність"
положення щодо захисту права
власності поширюється також на особу,
яка хоч і не є власником, але володіє
майном на праві повного господарського
відання, оперативного управління, або
на іншій підставі, передбаченій

законом чи договором, така особа також
вправі вимагати відшкодування шкоди,
заподіяної цьому майну.

Зокрема, слід враховувати, що
відшкодування шкоди шляхом покладення
на відповідальну за неї особу
обов'язку надати річ того ж роду і
якості, виправити пошкоджену річ,
іншим шляхом відновити попереднє
становище в натурі, застосовується,
якщо за обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31
березня 1995 року відповідно
до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 15
листопада 2012 року о 18 годині 30 хвилин
ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки
«Нісан тіана» державний номер НОМЕР_1
по вулиці Головній, 128 міста Чернівці
під час повороту ліворуч не надав
переваги в русі транспортному засобу,
який рухався назустріч, внаслідок чого
допусти зіткнення із автомобілем маки
«Ауді-80» державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1

Постановою Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 23 листопада 2012
року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с.32).

З висновку судового експерта Юзва С.Г.
№53Е/13 від 18 квітня 2013 року вбачається,
що вартість матеріального збитку (з
технічної точки зору), завданого
власнику автомобіля Ауді-80, 1991 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
внаслідок пошкодження його
транспортного засобу у ДТП 15 листопада
2012 року становить 35 277 гривень (а.с.9-24).

22 серпня 2012 року ОСОБА_3 та ПАТ «СК
«Дніпроінмед» уклали договір
страхування, що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/4576719 від 22 серпня 2012 року
(а.с.33).

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3
була належним чином застрахована
цивільно-правова відповідальність,
страхова сума полісу страхування
покриває суму за страховим випадком,
відповідно відшкодування внаслідок
ДТП з його участю повинен здійснити
страховик за винятком передбаченої
договором франшизи в сумі 1000 гривень.

Не підлягає відшкодування моральна
шкода, завдана позивачу оскільки під
час ДТП шкода його здоров'ю заподіяна
не була. Крім того, в матеріалах
відсутні будь-які докази про наявність
такої шкоди.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому його слід
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги
про те, що суд першої інстанції не взяв
до уваги ту обставину, що автомобіль
Ауді-80 є фізично знищеним.

Так, відповідно до ст. ст. 3, 5 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Якщо власник транспортного засобу не
згоден з визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи МТСБУ.

Як вбачається з висновку судового
експерта Юзва С.Г. №53Е/13 від 18 квітня 2013
року ринкова вартість автомобіля
Ауді-80, реєстраційний номер НОМЕР_2
станом на 15 листопада 2012 року до
моменту його пошкодження становила 35
277 гривень, а вартість відновлювального
ремонту вищевказаного автомобіля
складає 56 159 гривень 62 копійки (а.с.12,13).

Судом першої інстанції при ухваленні
вищевказаного рішення було враховано
вищевказані обставини та стягнув шкоду
у розмірі, яка відповідає вартості
транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди за
винятком передбаченої договором
франшизи.

Також помилковими є доводи скарги про
те, що станом на 6 березня 2014 року ОСОБА_1
не подавав заяву про виплату
страхового відшкодування.

З листа ПАТ «СК «Дніпроінмед» від 14
березня 2013 року №561 вбачається, що
відповідачу було відомо про
дорожньо-транспортну пригоду, яка мала
місце 15 листопада 2012 року за участю
застрахованої особи ОСОБА_3 і
товариство мало намір здійснити
виплату страхового відшкодування у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 17 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: