Номер провадження: 22-ц/785/3504/14
Номер справи місцевого суду: 1512/8139/2012
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на рішення Київського
районного суду міста Одеси від 07 лютого
2014 року у цивільній справі за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», в
особі Одеської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про розірвання договору
поруки,

встановила:

14 червня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
звернулося з позовом до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про стягнення у солідарному
порядку кредитної заборгованості у
сумі 91 447,29 доларів США, та витрат по
оплаті судового збору у розмірі 3219,00
грн.

Свої вимоги представник позивача
мотивував тим, що 13 червня 2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір
№014/83457/74/76517 (далі - Кредитний договір).
Відповідно до умов Кредитного договору
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав
ОСОБА_4 кредит у розмірі 76760 доларів США,
терміном до 13.06.2027 року, а ОСОБА_4
зобов'язався за час користування
кредитом сплачувати відсотки у розмірі
13,25 % річних.

13 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_5 був укладений
договір поруки №014/83457/74/76517/1, згідно з
умовами якого ОСОБА_5 зобов'язалася
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання по
Кредитному договору.

Відповідно до змін до установчих
документів, які зареєстровані у
Державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 05.11.2009 року,
Відкрите акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» перейменоване
у Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»).

Відповідач ОСОБА_4 припинив
виплачувати кредит та відсотки по
Кредитному договору, в результаті чого
утворилася заборгованість за кредитом
у розмірі 91 447,29 доларів США, яка
складається із: заборгованості за
кредитом - 21 557,08 доларів США (172 187,18 грн.),
заборгованості за відсотками - 30 016,70
доларів США (239 758,39 грн.), пені за
прострочення відсотків по кредиту - 39
873,51 доларів США (318 489,66 грн.).

Посилаючись на те, що позивачем на ім'я
відповідачів направлені вимоги про
сплату заборгованості, однак ніяких
дій відповідачі по виплаті кредитної
заборгованості не здійснили, позивач
просив їх вимоги задовольнити.

Справа була розглянута у відсутність
відповідача ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_5 позов не визнала
та в свою чергу пред'явила зустрічний
позов до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в
якому просила розірвати Договір
поруки, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_5
зазначила, що 13.06.2007 року між нею та ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» було укладено
Договір поруки № 014/83457/74/76517-1,
відповідно до умов якого ОСОБА_5
прийняла на себе зобов'язання
відповідати перед ВАТ «Райффайзен банк
Аваль» за зобов'язаннями ОСОБА_4, що
виникли із Кредитного договору.

Забезпеченням виконання зобов'язання
за Кредитним договором ОСОБА_4 було
нерухоме майно останнього - квартира
АДРЕСА_1, яка за нотаріальним договором
була передана в іпотеку ВАТ
«Райффайзен банк Аваль». Тобто беручи
на себе зобов'язання поручителя ОСОБА_4,
шляхом укладання Договору поруки,
ОСОБА_5 була ознайомлена з умовами та
розміром кредиту, що і засвідчила своїм
підписом.

Проте після укладення Кредитного
договору та Договору поруки відповідач
вніс зміни та доповнення до Кредитного
договору, а саме про забезпечення
останнього, шляхом продажу нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1, що було
забезпеченням виконання зобов'язання
ОСОБА_4 за Кредитним договором. Таким
чином відповідач суттєво змінив умови
Кредитного договору, збільшивши обсяг
відповідальності ОСОБА_5 перед ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» без згоди на
такі зміни останньої, як поручителя за
Кредитним договором.

25.03.2012 року ОСОБА_5 отримала від ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» претензію про
порушення забезпеченого порукою
зобов'язання №с 16-114-1/76517, яка була
отримана ОСОБА_5 11.04.2012 року, про що
свідчить відмітка про отримання на
поштовому конверті. Відповідно до
положень ЗУ «Про звернення громадян»
ОСОБА_5 впродовж 30 днів надала
відповідь на зазначену претензію та
запросила у ВАТ «Райффайзен банк
Аваль» додаткові документи та
документи, які б підтверджували згоду
останньої на реалізацію іпотечної
квартири. Проте в порушення вимог ЗУ
«Про звернення громадян», ця відповідь
досі залишається без розгляду та
виконання.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_5 просила її зустрічну позовну
заяву задовольнити.

Рішенням Київського районного суду
міста Одеси від 07 лютого 2014 року
позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» були задоволені частково та
було стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за Кредитним договором
в сумі 91 447,29 доларів США, із яких
заборгованість за кредитом - 21 557,08
доларів США (172 187.18 грн.), заборгованість
за відсотками - 30 016,70 доларів США (239 758,39
грн.), пеня за прострочення відсотків по
кредиту - 39 873,51 доларів США (318 489,66 грн.)
та судовий збір у розмірі 3 282 грн.

У задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за
Кредитним договором № 014/83457/74/76517 від
13.06.2007 року було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 було
задоволено та було розірвано Договір
поруки № 014/83457/74/76517-1 від 13.06.2007 року,
укладений між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» ставить питання про
скасування зазначеного судового
рішення із ухваленням нового - про
задоволення їх позовної заяви у
повному обсязі, а в задоволенні
зустрічної позовної заяви відмовити,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалено із порушеннями норм
матеріального та процесуального права.

Рішення, в частині задоволення
позовних вимог про стягнення кредитної
заборгованості на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» з відповідача
ОСОБА_4, в апеляційному порядку не
оскаржується.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 та
про задоволення зустрічних позовних
вимог останньої до ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про розірвання Договору
поруки, суд першої інстанції виходив із
того, що у відповідності до ч. 1, ст. 559
ЦПК України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Оскільки, згідно змін та доповнень до
Кредитного договору, а саме про
забезпечення останнього, шляхом
продажу нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1, що було забезпеченням
виконання зобов'язання ОСОБА_4 за
Кредитним договором, ОСОБА_4 продав
вказану квартиру за 50 000 грн., то за
висновком суду відповідач таким чином
суттєво змінив умови Кредитного
договору, збільшивши обсяг
відповідальності ОСОБА_5 перед ПАТ
«Райффайзен банк Аваль» без згоди на
такі зміни останньої, як поручителя за
Кредитним договором.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Ті обставини, що 13 червня 2007 року між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4
був укладений Кредитний договір
№014/83457/74/76517, відповідно до умов якого
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав
ОСОБА_4 кредит у розмірі 76760 доларів США,
терміном до 13.06.2027 року, а ОСОБА_4
зобов'язався за час користування
кредитом сплачувати відсотки у розмірі
13,25 % річних, а також те, що 13 червня 2007
року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_5 був укладений Договір поруки
№014/83457/74/76517/1, згідно з умовами якого
ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання обов'язків ОСОБА_4 по
вищевказаному Кредитному договору,
визнані сторонами, а тому у
відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
не підлягають доказуванню.

Не підлягає доказуванню і те, що
внаслідок порушень умов Кредитного
договору з боку ОСОБА_4, у останнього
виникла заборгованість за кредитом у
сумі 21 557,08 доларів США, що є
еквівалентом 172 187,18 грн.,
заборгованості за відсотками у сумі 30
016,70 доларів США, що є еквівалентом 239
758,39 грн., пені за прострочення
відсотків по кредиту у сумі 39 873,51
доларів США, що є еквівалентом 318 489,66
грн., оскільки також визнані сторонами.

З цих підстав також не підлягає
доказуванню те, що 13 червня 2007 року між
ОСОБА_4 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» в
якості забезпечення свого зобов'язання
було укладено Договір іпотеки, згідно
якого ОСОБА_4 передав банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, оскільки також
визнані і не заперечуються сторонами у
справі.

В даному випадку спірним є питання
стосовно того, чи збільшився обсяг
відповідальності поручителя ОСОБА_5
внаслідок внесення змін та доповнень
до Кредитного договору, згідно яких з
метою забезпечення зобов'язання ОСОБА_4
за Кредитним договором, останньому
було дозволено продаж нерухомого
іпотечного майна - вищезазначеної
квартири.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
на підставі заяви ОСОБА_4, 08 липня 2011
року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_4 було укладеного Договір про
врегулювання заборгованості за
Кредитним договором, згідно якого з
метою погашення кредитних зобов'язань
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» дало згоду
ОСОБА_4 на продаж іпотечної квартири, за
ціну, не менше 404 973 грн. (а.с.61-69).

На підставі вказаного Договору, 08 липня
2011 року за нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу ОСОБА_4
продав, а ОСОБА_6 купив вищевказану
квартиру АДРЕСА_1, за 50 000 грн. (а.с.202).

В той же день, тобто 08 липня 2011 року
ОСОБА_4 вніс на рахунок ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» 430 423,20 грн., таким чином
погасивши кредитну заборгованість у
зазначеній сумі.

Та обставина, що за договором
купівлі-продажу квартири, ціна
останньої зазначена 50 000 грн., в даному
випадку не відіграє правового
значення, оскільки кредитна
заборгованість була погашена у сумі 430
423,20 грн., тобто у сумі, яка є вищою, ніж
та, яка зазначена в Договорі про
врегулювання кредитної заборгованості
як мінімальна, а саме 404 973 грн.

Що стосується доводів ОСОБА_5,
викладених нею в запереченнях на
апеляційну скаргу стосовно того, що
укладенням Договору про врегулювання
кредитної заборгованості були
порушені її права, оскільки таким чином
збільшився обсяг її відповідальності,
то вони є безпідставними і
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, уклавши даний
Договір про врегулювання кредитної
заборгованості, ОСОБА_4 таким чином,
здійснив дії, за якими сума кредитної
заборгованості була зменшена на 430 423,20
грн.

У зв'язку з цим, обсяг відповідальності
поручителя ОСОБА_5 також була зменшена
на зазначену суму.

Посилання ОСОБА_5 на те, що кредитор і
боржник при укладенні Договору про
врегулювання кредитної заборгованості
мали погодити умови цього Договору з
нею, також є безпідставними і
необґрунтованими, з огляду на те, що ні
діючим цивільним законодавством, ні
Договором поруки, укладеним між ОСОБА_5
і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», не
передбачено отримання згоди
поручителя ОСОБА_5 на врегулювання
кредитних правовідносин, які виникли
між ОСОБА_4 і ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», шляхом реалізації іпотечного
майна, та погашення кредитної
заборгованості.

Таких правових позицій дотримується
Верховний Суд України, які викладені в
його Висновках стосовно рішень,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК
України за 2 півріччя 2012 року. Згідно
цих Висновків правова природа іпотеки
полягає у забезпеченні можливості
кредитора у разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення за рахунок
переданого в іпотеку нерухомого майна
переважно перед іншими кредиторами
боржника. На відносини майнової поруки
норми ст. 559 ЦК України щодо припинення
поруки не поширюються, оскільки
іпотека за правовою природою є
заставою та регулюється нормами
параграфа 6 глави 49 ЦК України та
Законом України від 5 червня 2003 року №
898-ІV «Про іпотеку» (постанова
Верховного Суду України від 16 жовтня 2012
року у справі № 3-45гс12).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 не
наділена повноваженнями на оскарження
чи спростування як Договору про
врегулювання кредитної
заборгованості, так і договору
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 продав
іпотечну квартиру ОСОБА_6, то і її згоди
на укладення цих договорів не
вимагалось.

Та обставина, що станом на 09 квітня 2012
року сума кредитної заборгованості
склала 91 447,29 доларів США, в той час як за
Кредитним договором 13 червня 2007 року
ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 76 760
доларів США, не свідчить про збільшення
обсягу відповідальності ОСОБА_5
внаслідок продажу іпотечної квартири
та погашення за рахунок цього
кредитної заборгованості, а свідчить
про порушення ОСОБА_4 умов Кредитного
договору, внаслідок чого сума
кредитної заборгованості, відсотки за
користування кредитом та сума пені
постійно зростали і продовжують
зростати.

Про виниклу заборгованість ОСОБА_5 була
попереджена та 27.04.2009 року їй була
направлена претензія про порушення
забезпеченого порукою зобов'язання,
яку вона отримала 05.05.2009 року та їй було
запропоновано погасити заборгованість
(а.с.60).

Аналогічну претензію їй було
направлено 25.03.2012 року (а.с.125).

Факт отримання претензії також
підтверджений ОСОБА_5 у зустрічному
позові та в запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Однак ОСОБА_5 не здійснила жодних дій,
направлених на погашення кредитної
заборгованості, як то передбачено
Договором поруки, укладеним між нею і
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв'язку з
чим сума загальної кредитної
заборгованості постійно зростає.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 вніс
на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
430 423,20 грн., сума кредитної
заборгованості була зменшена саме на
зазначену суму, у зв'язку з чим обсяг
відповідальності поручителя ОСОБА_5 на
зазначену суму також зменшився, а не
збільшився, як на тому наполягала
ОСОБА_5 і з чого виходив суд першої
інстанції, помилково задовольняючи її
позовні вимоги.

З цього приводу колегія суддів також
вважає за необхідне зазначити, що
Договір іпотеки укладений в якості
забезпечення виконання Кредитного
договору і ніяким чином не стосується
Договору поруки. Це є два самостійних
різновидів забезпечення Кредитного
договору.

Так, на момент укладення договору
поруки ОСОБА_5 була ознайомлена з
умовами Кредитного договору за належне
виконання умов якого поручилася,
зобов'язалася перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язання за Договором.

При цьому її зобов'язання жодним чином
не були пов'язані з Договором іпотеки, а
тому виконання останнього ніяким чином
не впливає на обов'язки ОСОБА_5 нести
відповідальність за виконання ОСОБА_4
зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно ст. 325 ЦК України порука - це
договір, за яким поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Порука має похідний характер від
забезпечуваного нею зобов'язання -
своєчасного повернення кредиту за
кредитним договором.

Глава 50 ЦК України визначає перелік
підстав припинення зобов'язання, які в
даному випадку відсутні.

Таким чином, припинення правовідносин
(зобов'язань) здійснюється у спосіб,
визначений договором або законом.
Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами Договору
поруки, так і умовами основного
Кредитного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

У поручителя ОСОБА_5 була можливість з
моменту укладення Договору поруки
отримувати від кредитора інформацію
щодо здійснення платежів та стану
заборгованості за кредитом, в
забезпечення виконання зобов'язань по
якому був укладений Договір поруки,
однак ОСОБА_5 не зверталася жодного
разу до банку за отриманням такої
інформації. Тобто поручитель
утримувалась від реалізації свого
права, передбаченого п. 1.4 Договору
поруки, за умов якого поручитель
зобов'язується самостійно
контролювати виконання боржником
зобов'язань перед банком.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом або договором.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинне виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору.

Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України - боржник
і поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники за
порушення зобов'язання боржником.

Згідно з п. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України
сторони вільні в укладенні договору,
виборі контрагента та визначенні умов
договору.

Таким чином, Договір поруки, укладений
між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та
ОСОБА_5 13 червня 2007 року, відповідає
вимогам діючого законодавства, ст. ст.
546, 547 ЦК України, є дійсним та
обов'язковим для виконання.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмову в позові ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення кредитної
заборгованості із ОСОБА_5, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
рішення суду в цій частині змінити та
ухвалити нове рішення, яким кредитну
заборгованість у загальному розмірі 91
447,29 доларів США стягнути на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» солідарно з
ОСОБА_4 і ОСОБА_5

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд
безпідставно стягнув суму пені за
прострочення відсотків за
користування кредитом в сумі 39 873,51
доларів США, у зв'язку з чим стягує суму
пені з відповідачів на користь
позивача солідарно у розмірі 318 489,66 грн.

Що стосується зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про розірвання Договору поруки,
то колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції виходив із вимог,
передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, яка
регулює порядок припинення договору
поруки, а не з підстав, які регулюють
порядок розірвання договорів.

Так, як було зазначено вище, матеріали
справи не містять підстав для
припинення Договору поруки, укладеного
13 червня 2007 року між ОСОБА_5 і ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», оскільки
відсутні зміни в кредитних
зобов'язаннях, внаслідок чого б
збільшився обсяг її відповідальності.

Що ж стосується висновку суду про
необхідність розірвання Договору
поруки, то суд взагалі не обґрунтував
свій висновок в цій частині.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що матеріали справи не
містять жодних підстав для розірвання
Договору поруки, укладеного 13 червня 2007
року між ОСОБА_5 і ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль».

З огляду на викладене, колегія суддів
також вважає за необхідне рішення суду,
в частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про розірвання
Договору поруки, скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог, заперечень проти
зустрічних позовних вимог та доводів
апеляційної скарги.

У зв'язку з цим рішення суду, в частині
позовних ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
про стягнення кредитної
заборгованості, підлягає зміні, в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_5, та в частині
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5, скасуванню і ухваленню у справі
нового рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» у повному обсязі.

Що стосується розподілення між
сторонами судових витрат, то колегія
суддів виходить із вимог, передбачених
ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне
судовий збір у сумі 3282 грн., які ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» сплатив при
зверненні з позовом до суду, стягнути з
відповідачів в рівних частках, тобто по
1641 грн. з кожного на користь позивача.

Судовий збір у розмірі 1641 грн., які ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» сплатив при
зверненні з апеляційною скаргою до
суду апеляційної інстанції, стягнути
на користь позивача із ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2,п.3 ч.1 ст. 307,
п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», в особі Одеської обласної
дирекції Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду
міста Одеси від 07 лютого 2014 року, в
частині задоволення позову Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
змінити.

Рішення Київського районного суду
міста Одеси від 07 лютого 2014 року, в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та в частині
задоволення зустрічного позову ОСОБА_5
до Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа -
ОСОБА_4, про розірвання договору поруки,
скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», в особі Одеської обласної
дирекції Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії
НОМЕР_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
на користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
МФО 328351. , р/р 2909949,
заборгованість за кредитним договором
№ 014/83457/74/76517 від 13.06.2007 року, в сумі 91 447,29
доларів США (дев'яносто одна тисяча
чотириста сорок сім доларів США, 29
центів), з яких заборгованість за
кредитом - 21 557,08 доларів США (двадцять
одна тисяча п'ятсот п'ятдесят сім
доларів США 08 центів), що є еквівалентом
172 187,18 грн. (сто сімдесят дві тисячі сто
вісімдесят сім гривень 18 копійок),
заборгованість за відсотками - 30 016,70
доларів США (тридцять тисяч 16 доларів
США, 70 центів), що є еквівалентом 239 758,39
грн. (двісті тридцять дев'ять тисяч
сімсот п'ятдесят вісім гривень 39
копійок), пеня за прострочення
відсотків по кредиту - 318 489,66 грн.
(триста вісімнадцять тисяч чотириста
вісімдесят дев'ять тисяч гривень 66
копійок).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», МФО 328351, ,
р/р 2909949, судовий збір у загальному
розмірі 3 282 грн. (три тисячі двісті
вісімдесят дві гривні), тобто по 1641 грн.
(одна тисяча шістсот сорок одна гривня)
з кожного.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 328351, , р/р 2909949, судовий збір у
розмірі 1641 грн. (одна тисяча шістсот
сорок одна гривня).

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
третя особа - ОСОБА_4, про розірвання
договору поруки, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко