Справа № 2-71/13 Головуючий у І інстанції
Скарлат О.І.Провадження № 22-ц/780/362/14
Доповідач у 2 інстанції
ІгнатченкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «Парангон» на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 26 вересня 2013 року
у справі за позовом акціонерного
комерційного банку
«Східно-Європейський банк»,
правонаступник ТОВ «Брокінвестгруп»
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Парангон»,
ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом та просив
визнати недійсним договір іпотеки,
укладений 4.06.2009 між ОСОБА_1 та TOB «КУА
«Парангон», посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 та
зареєстрований в реєстрі за № 1795.

В обґрунтування позову АКБ
«Східно-Європейський банк» зазначив,
що 7.04.2009 року між ним та ТОВ «КУА
«Парангон» був укладений договір
банківського вкладу № 03/2009. З метою
забезпечення виконання банком своїх
зобов'язань за договором банківського
вкладу перед TOB «КУА «Парангон», між
останнім та ОСОБА_1 5.06.2009 року був
укладений договір іпотеки, предметом
якого є належна ОСОБА_1 на праві
власності земельна ділянка, яка
розташована за адресою: Київська
область, Вишгородський район,
територія Лебедівської сільської ради,
з цільовим призначенням - для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,9900 га. Договором іпотеки
забезпечувалось виконання позивачем
зобов'язань перед TOB «КУА «Парангон», що
випливали з укладеного між ними
договору банківського вкладу №03/2009 від
7.04.2009 року та всіх додаткових договорів
до нього, які вже укладені та можуть
бути укладені у майбутньому про
розміщення TOB «КУА «Парангон» на
вкладному рахунку № 8702 банку
тимчасових вільних коштів у сумі 4 037
030,31 дол. США, строком з 4.06. по 22.12.2009 року.

Крім того представник банку вказала, що
1.06.2007 між позивачем та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 0001-74/2007, згідно якого ОСОБА_1 банк
надав кредит в розмірі 169 492 дол. США.
Додатковим договором №02 від 13.08.2007 року
ліміт кредитування був збільшений до 262
492 дол. США. Додатковим договором № 06
від 31.03.2008 року ліміт по кредитній лінії
був збільшений на 60 508 дол. США та
встановлений в сумі 330 000 дол. США. 20.08.2007
року між АКБ «Східно-Європейський
банк» та ОСОБА_1 був укладений
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за № 2712,
яким забезпечувалося виконання
останнього зобов'язань перед банком, що
випливають з укладеного 01.06.2007 року
кредитного договору. Станом на даний
час заборгованість ОСОБА_1 перед банком
за кредитним договором становить 33 085,07
грн. та 355 979 дол. США, що в еквіваленті по
курсу НБУ станом на 24.12.2012 року дорівнює
2 878 425,22 грн.

З урахуванням того, що предметом
договору іпотеки є земельна ділянка,
яку ОСОБА_1 набув у власність для
ведення особистого селянського
господарства, а заставодержателем за
договором іпотеки виступило TOB «КУА
«Парангон», яке не є банківською
установою, зміст договору іпотеки
суперечить акту цивільного
законодавства, ст. 133 ЗК України,
оскільки відповідно до цього договору
заставодержателем зазначених
земельних ділянок виступило
товариство, яке не є банком, тому
договір іпотеки має бути визнаний
недійним.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 26 вересня 2013
року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки,
укладений 4.06.2009 між ОСОБА_1 та TOB «КУА
«Парангон», посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 та
зареєстрований в реєстрі за № 1795.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач ТОВ «КУА «Парангон» подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріалами справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд виходив з того, що 7.04.2009 року між АКБ
«Східно-Європейський банк» та ТОВ «КУА
«Парангон» був укладений договір
банківського вкладу № 03/2009.

З метою забезпечення виконання банком
зобов'язань за договором банківського
вкладу між ТОВ «КУА «Парангон» та
ОСОБА_1 5.06.2009 року був укладений договір
іпотеки, предметом якого є належна
ОСОБА_1 на праві власності земельна
ділянка.

Згідно п. 1.1. вказаного договору
іпотеки, цим договором забезпечувалось
виконання позивачем зобов'язань перед
TOB «КУА «Парангон», що випливали з
укладеного між ними договору
банківського вкладу №03/2009 від 7.04.2009
року та всіх додаткових договорів до
нього, які вже укладені та можуть бути
укладені у майбутньому про розміщення
TOB «КУА «Парангон» на вкладному рахунку
№ 8702 банку тимчасових вільних
коштів у сумі 4 037 030,31 дол. США, строком з
4.06.2009 року по 22.12.2009 року.

Також судом встановлено, що 1.06.2007 року
між АКБ «Східно-Європейський банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 0001-74/2007, за умовами якого останньому
надано кредит в розмірі 169 492 дол. США на
придбання нерухомості (земельних
ділянок) строком до 30.05.2008 року зі
сплатою 15 % річних.

Додатковими договорами: № 02 від 13.08.2007
року ліміт кредитування було збільшено
до 262 492 дол. США: № 06 від 31.03.2008 ліміт по
кредитній лінії був збільшений на 60 508
дол. США та встановлений в сумі 330 000 дол.
США.

Як убачається з матеріалів справи
20.08.2007 між позивачем та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено іпотечний
договір. За умовами даного договору
забезпечувалося виконання ОСОБА_1
зобов'язань перед банком, що випливають
з укладеного 01.06.2007 року між ними
кредитного договору № 0001-74/2007 та
передано в іпотеку земельну ділянку
площею 0,9900 га, кадастровий номер
:37:049:0032, ринковою вартістю 2 999 700
грн., що розташована на території
Лебедівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, яка належить ОСОБА_1 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 903399,

Заборгованість ОСОБА_1 перед АКБ
«Східно-Європейський банк» за
кредитним договором станом на 24.12.2012
року становить 33 085,07 грн. та 355 979
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ дорівнює 2 878 425,22 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості наданим позивачем.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що предметом договору іпотеки є
земельна ділянка, яку ОСОБА_1 набув у
власність для ведення особистого
селянського господарства, а
заставодержателем за договором
іпотеки виступило TOB «КУА «Парангон»,
яке не є банківською установою, що є
безумовною підставою для визнання
договору іпотеки недійсним.

Згідно з ч.4 ст.133 Земельного Кодексу
України, заставодержателем земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення та прав на них можуть бути
лише банки.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах
встановлених законом, такий правочин
може бути судом визнаний недійсним
(оспорюваний правочин).

Тобто, оспорюваний договір іпотеки
було укладено з порушенням ч.4 ст.133 ЗК
України, при цьому позивач, перед яким
ОСОБА_1 має заборгованість по
кредитному договору, є зацікавленою
особою і заперечує дійсність
іпотечного договору.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що договір
іпотеки укладений 4.06.2009 між ОСОБА_1 та TOB
«КУА «Парангон» необхідно визнати
недійсним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду, які були предметом дослідження
суду першої інстанції і суд дав їм
правильну юридичну оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Тому колегія суддів, перевіряючи
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, відхиляє
апеляційну скаргу та залишає рішення
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.4 ст.133 Земельного кодексу
України, ч.3 ст.215 ЦК України, ст. ст. 304, п.1
ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319, 209, 218
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «Парангон»
відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 26 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді: