АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №683/251/13-ц
Провадження №22-ц/792/339/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючої -
судді Федорової Н.О.,

суддів -
Пастощука М.М., Купельського А.В.,

при
секретарі - Рудому В.М.,

з участю:
представника позивача - Шкурупія О.І.,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою голови правління
закритого акціонерного товариства
«Старокостянтинівський хлібозавод» на
рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом
закритого акціонерного товариства
«Старокостянтинівський хлібозавод» до
приватного нотаріуса
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2
про визнання дій незаконними,
протиправними та визнання недійсним
договору купівлі-продажу.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року закрите акціонерне
товариство «Старокостянтинівський
хлібозавод» звернулось до суду з
позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_3
та ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,
протиправними та визнання недійсним
договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позову зазначив, що
у 2011 році після проведення ревізії ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
було виявлено відсутність будівлі
продовольчого магазину, яка входить до
єдиного майнового комплексу та
розташована в АДРЕСА_1, на балансі
підприємства.

Під час з'ясування місця
перебування правовстановлюючих
документів на вказану будівлю у бюро
технічної інвентаризації
м.Старокостянтинова та у нотаріуса
ОСОБА_3, було встановлено, що за
рішенням спостережної ради ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
від 24.07.2007 року на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 01.10.2007 року, 23.10.2007 року право
власності на зазначену будівлю було
зареєстровано за ОСОБА_2

Вважає, що вказана будівля була
реалізована неправомірно, оскільки
порушена процедура її продажу. Зокрема:
була відсутня згода вищого органу
акціонерного товариства - загальних
зборів товариства на зменшення
статутного капіталу, на продаж будівлі
та на виведення магазину із цілісного
майнового комплексу; не був зроблений
розподільчий баланс; не було визначено
загальними зборами уповноважену особу,
від імені якої укладалась угода.

Зазначає, що нотаріус не перевірив
наявність даних документів при
посвідченні договору, а прийняв до
уваги протокол спостережної ради. А
тому, на підставі ст.ст. 203, 215 ч.ч. 1, 3 ЦК
України, ст.ст. 5, 7, 43, 44, 46, 49 Закону
України «Про нотаріат», ст.ст. 38, 40, 41
Закону України «Про господарські
товариства» просив визнати дії
нотаріуса ОСОБА_3 щодо посвідчення
договору купівлі-продажу магазину
незаконними та протиправними та
визнати зазначений договір недійсним з
моменту укладення.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 14 жовтня 2013 року у позові
відмовлено.

Непогоджуючись з таким рішенням,
голова правління закритого
акціонерного товариства
«Старокостянтинівський хлібозавод» в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Вважає це рішення незаконним та
необгрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. На його думку,
суд прийшов до хибного висновку про те,
що позивач пропустив строк позовної
давності, оскільки про порушення своїх
прав він дізнався лише після
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, зокрема після приєднання до
матеріалів справи оспореного договору
купівлі-продажу магазину.

У судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав з
вищевикладених мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні заперечив проти апеляційної
скарги та пояснив, що представнику
позивача ще у 2007 році було відомо про
укладення оспорюваного договору.
Однак, до суду з вищевказаним позовом
останній звернувся лише в січні 2013
року, чим пропустив строк позовної
давності.

Заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Давши належну оцінку доказам у
справі, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у позові.

Судом правильно встановлені
фактичні обставини справи, дана їм
правильна оцінка, а його висновки
узгоджуються з матеріалами справи і
відповідають закону.

Встановлено, що 5 серпня 1993 року між
Фондом державного майна України по
Хмельницькій області та товариством
покупців, створене членами трудового
колективу орендного підприємства
Старокостянтинівського хлібозаводу,
був укладений договір № 11
купівлі-продажу майнового комплексу
даного підприємства.

6 березня 2003 року загальними
зборами засновників закритого
акціонерного товариства
«Старокостянтинівський хлібозавод»
було затверджено Статут даного
товариства, який зареєстровано
Старокостянтинівською районною
державноюадміністрацією 11.04.2003 року. У
пункті 11.3.2 даного Статуту передбачили,
що до компетенції Спостережної ради
товариства належить, в тому числі,
погодження проведення операцій з
розпорядження нерухомим майном
товариства, балансова вартість якого
перевищує 60% статутного фонду.

24 липня 2007 року на засіданні
спостережної ради ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
було прийнято рішення про надання
дозволу на відчуження майна ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»,
зокрема продовольчого магазину по
АДРЕСА_1, згідно експертної оцінки,
шляхом продажу ОСОБА_2 та уповноважено
голову спостережної ради Дерейчука
Петра Панасовича укласти договір
відчуження-продажу даного магазину від
імені ЗАТ з ОСОБА_2.

На підставі даного рішення 1 жовтня
2007 року між ЗАТ «Старокостянтинівський
хлібозавод» та ОСОБА_2 був укладений
договір купівлі-продажу магазину по
АДРЕСА_1, який був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_3 та
зареєстрований за № 3605. 23.10.2007 року на
підставі даного договору
Старокостянтинівським бюро технічної
інвентаризації, оцінки та реєстрації
було зареєстровано право власності на
зазначену будівлю магазину за
відповідачем.

2 жовтня 2007 року на позачергових
загальних зборах акціонерів ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
було обрано голову правління ОСОБА_1 та
виконавчого директора ОСОБА_2 Цієї ж
дати ОСОБА_1 приступив до виконання
обов'язків.

02.11.2007 року виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради
було видано Закритому Акціонерному
Товариству «Старокостянтинівський
хлібозавод» свідоцтво про право
власності на нерухоме майно,
відповідно до якого останньому
належить комплекс по АДРЕСА_1, а 06.11.2007
року вказане право було зареєстровано
в Старокостянтинівському бюро
технічної інвентаризації.

2 жовтня 2008 року на чергових
загальних зборах акціонерів ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
було затверджено рішення спостережної
ради за 2007 рік та перше півріччя 2008
року, серед яких і рішення спостережної
ради, затверджене протоколом № 3 від 24
липня 2007 року щодо надання дозволу на
відчуження майна ЗАТ
«Старокостянтиніський хлібозавод».
Головуючим на даних зборах обрано
ОСОБА_1, протокол проведення даних
зборів також підписаний останнім.

19 жовтня 2007 року позивач звернувся
до Старокостянтинівського бюро
технічної інвентаризації, оцінки та
реєстрації з заявою про виготовлення
необхідних документів для оформлення
права власності на цілісний майновий
комплекс за адресою: АДРЕСА_1. Серед
опису даного об'єкта ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
відсутня будівля магазину, загальною
площею 97,9 кв.м.

Вказані обставини об'єктивно
підтверджуються: даними договору № 1
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу (а.с. 37-41); даними протоколу № 3
від 24.07.2007 року засідання спостережної
ради ЗАТ «Старокостянтинівський
хлібозавод» (а.с. 51, 52); даними договору
купівлі-продажу магазину від 01.10.2007
року (а.с. 65); даними протоколу № 2 від
02.10.2007 року позачергових зборів
акціонерів (а.с. 7-9); даними свідоцтва
про право власності (а.с.13); даними
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.14); даними наказу
по ЗАТ «Старокостянтинівський
хлібозавод» від 02.10.2007 року (а.с. 24);
даними протоколу чергових загальних
зборів акціонерів ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
від 02.10.2008 року (а.с. 73-79); даними Статуту
(а.с. 80-92).

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання дій нотаріуса незаконними,
протиправними та визнання недійсним
договору купівлі-продажу, укладеного 1
жовтня 2007 року, після спливу трирічного
строку позовної давності, - 31 січня 2013
року (згідно штампу суду на позовній
заяві), про який заявив відповідач.
Підстав для поновлення даного строку
встановлено не було.

Посилання представника позивача
ОСОБА_1 на те, що про порушення прав
товариства на магазин дізнався лише у
2013 році, після ознайомлення з
матеріалами цивільної справи у суді,
було спростовано належними та
допустимими доказами.

Зокрема, даними протоколу від 2
жовтня 2008 року чергових загальних
зборів акціонерів ЗАТ
«Старокостянтинівський хлібозавод»
стверджується, що і акціонери, і голова
правління товариства ОСОБА_1, які були
присутні на даних зборах, ще зазначеної
дати знали про рішення спостережної
ради, затверджене протоколом № 3 від 24
липня 2007 року щодо надання дозволу
ОСОБА_2 на відчуження майна ЗАТ
«Старокостянтиніський хлібозавод».
Натомість, вважаючи свої права даним
рішенням порушеними, будь-яких дій до
їх відновлення протягом строку
позовної давності не вчинили.

Доводи апеляційної скарги не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 14
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/
Н.О.Федорова

Судді: /підпис/
М.М. Пастощук

/підпис/
А.В. Купельський

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду Н.О. Федорова