Справа №339/165/14-ц
31 березня 2014 року м.
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О.С.
секретаря судового засідання Галів І.Б.
з участю позивачки ОСОБА_1.
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу.
Свої вимоги мотивує тим, що 02.10.1994 року
між ними укладено шлюб, в якому
народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Але спільне життя не склалося , так як
між ними виникають постійні конфлікти,
різні погляди на сімейне життя та не
виконання своїх подружніх та
батьківських обов»язків, образливе
ставлення до неї . Тому, вважає, що
примирення є неможливим, просить
розірвати шлюб, неповнолітнього сина
та повнолітню дочку залишити з нею на
проживання, а всі судові витрати
покласти на відповідача.
В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги з підстав,
викладених в позовній заяві. Додатково
пояснила, що вони на протязі трьох
років проживають окремо. Матеріальної
допомоги відповідач на утриманні сім"ї
Відповідач в судовому засіданні
пояснив, що з дружиною не підтримує
шлюбних відносин на протязі трьох
років. В даний час зустрічається з
іншою жінкою, з якою має намір укласти
Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174
цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Встановлено, що 02.10.1994 року у відділі
РАЦСу Болехівського міського
управління юстиції згідно актового
запису № 64 укладено шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1( а.с. 5), у якому народилось двоє
дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітніх дітей, інші
обставини справи. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Встановлено, що сторони тривалий час
проживають окремо, що свідчить про
тривалість і стійкість конфлікту між
ними та остаточний розпад сім'ї, вони
не заперечували того, що стали чужими
один одному.

Позивачка категорично наполягає на
розірванні шлюбу, вказуючи, що
відповідач ігнорує інтересами сім'ї та
дитини та наголошує, що примирення між
ними неможливе, відновлювати
сімейно-шлюбні відносини вона не має
наміру, а відповідач не заперечував
вимогам про розірвання шлюбу і
вказував, що має бажання створити сім/ю
з іншою жінкою.

За таких умов подальше співжиття між
сторонами є неможливим.

Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватись про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної поваги,
любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина
та чоловік відповідальні один перед
одним, перед іншими членами сім'ї за
свою поведінку в ній.

А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження, є порушення прав дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

При таких обставинах, враховуючи
категоричність дій позивачки та її
заперечення можливості примирення,
згоду відповідача на розірвання шлюбу,
суд, враховуючи інтереси кожного з
подружжя, їх неповнолітньої дитини ,
приходить до висновку, що сім'я
розпалася остаточно, а тому шлюб слід
розірвати.

В частині позовних вимог щодо
залишення дочки ОСОБА_4 на проживання
з позивачкою слід відмовити, оскільки,
дочка, досягши повноліття на час
розгляду спору, вправі визначати сама
місце свого проживання.

Відповідно до статті 113 СК України
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище. А
тому обгрунтовані є вимоги позивача
про залишення ій дошлюбного прізвища -
ОСОБА_1.

Суд вирішує питання судових витрат
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, що
в даному спорі складаються із судового
збору, сплаченого позивачкою при
подачі позовної заяви на суму 243
грн.60коп .

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.24,55,110-112 Сімейного кодексу
України, ст.ст.130? 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 02 жовтня 1994
року у відділі реєстрації актів
цивільного стану Болехівського
міського управління юстиції в
Івано-Франківській області, актовий
запис № 64 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з
матір"ю ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
повернути дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати у розмірі 243 (двісті сорок три )
грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання чинності надіслати до
відділу реєстрації актів цивільного
стану Болехівського міського
управління юстиції для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги .

СУДДЯ
ГОЛОВЕНКО О.С.

.