АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1989 /2014
інстанції - Фролов М.О.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника позивача Батюсь Т.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
позики;

за апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал», поданою
представником Теличком Антоном
Олександровичем

на рішення Голосіївського районного
суду м.Києва від 28 січня2013 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 28.01.2013 року
узадоволенні позову ВАТ
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
позики відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ТеличкоА.О., діючи в інтересах ВАТ
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал», подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Посилається на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що мотивуючи своє
рішення про відмову в задоволені
позову, суд взяв до уваги оригінал
договору безвідсоткової позики
грошових коштів, який надав відповідач
у судовому засіданні, в якому строк
повернення позики вказано «01 вересня
2016р.» та зазначив, що позивач не надав
оригінал договору, в якому вказаний
строк повернення «01 вересня 2011р.» При
цьому, суд не взяв до уваги, що так як
оригінал договору, в якому вказаний
строк повернення 01.09.2011р. був вилучений
на підприємстві в ході обшуку 28.04.2010р.
слідчим в ОВС слідчого відділу УБОЗ
ГУМВС України в м. Києві, та на вимогу
суду, слідчим було надано копію даного
договору, засвідчено написом «з
оригіналом згідно» та підписом
слідчого, так як оригінал даного
договору знаходиться в матеріалах
кримінальної справи.

Ще одним доказом строку повернення
позики до 01.09.2011р., є Акт Державної
податкової інспекції Солом'янського
району м. Києва № 10101/23-08-01056296 про
результати виїзної планової перевірки
ВАТ «Експериментальний завод
залізобетонних шпал» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2004 по 31.03.2007р. В даному акті
на 9 стр. зазначено «згідно активу
балансу збільшення відбулось за
рахунок наданих фінансових інвестицій
фізичній особі - ОСОБА_4 (власник 90%
акцій заводу). Інвестиції у вигляді
поворотної фінансової допомоги надані
фізичній особі згідно договору позики
б/н від 04.09.2006р. строком до 2011р. та
перераховані громадянину ОСОБА_4».
Отже, з цього доказу вбачається, що при
здійснені виїзної планової перевірки
ДПІ Солом'янського району м. Києва
перевірялись всі документи, які на той
час знаходились на підприємстві, про
договір, який надав суду відповідач
мова ніде не йде.

Звідки відповідач взяв даний договір,
позивач також не знає, так як ніколи
його не бачив та про його існування
взагалі не знав.

Втретє, суд також не звернув увагу на
те, що в договорі б/н безвідсоткової
позики грошових коштів від 04.09.2006р.
строком повернення позики до 04.09.2011р.,
сума позики складає 15 549 889,89 грн., яку
відповідач і отримав, що
підтверджується випискою з особового
рахунку за 04.09.2006р. (копія знаходиться в
матеріалах справи), а в договорі, який
надав відповідач - сума позики складає
15 532 040 грн.

З огляду на вищезазначене, мало місце
помилкове порівняння судом двох різних
копій договорів, які підписані однією
датою, між тими же самими сторонами, але
на різних умовах.

В рішенні Голосіївського районного
суду від 28.01.2013р., також зазначено, що
представником позивача було заявлене
клопотання про оголошення перерви у
судовому засіданні з метою підготовки
клопотання про призначення експертизи,
проте в наступному судовому засіданні
від 28.01.2013р. представник позивача не
скористалась своїм правом і не заявила
клопотання про призначення судової
експертизи у належний процесуальний
спосіб (стр. 2, перший абзац). Але, з
невідомих причин, суддя не зазначив, що
представник позивача в судовому
засіданні 28.01.2013р. в усному порядку
заявив клопотання про проведення
експертизи договору б/н безвідсоткової
позики грошових коштів від 04.09.2006р.
строком повернення позики до 04.09.2016р. на
предмет дійсності виконання підпису
громадянином ОСОБА_6 та дійсності
відбитку печатки ВАТ
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал» та давності
виконання цього відбитку в даному
договорі. Суддя відхилив дане
клопотання, посилаюсь на те, що
представник позивача не надав суду
питання, на які потрібна відповідь
експерта.

В суді апеляційної представник
позивача Батюсь Т.В. підтримала
апеляційну скаргу в повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені в ній.
Представник відповідача ОСОБА_3
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення. Відповідач
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Неявка
відповідача в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як вбачається з копії безвідсоткової
позики грошових коштів, 04.09.2006 року між
позивачем ВАТ «Експериментальний
завод залізобетонних шпал» та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір безвідсоткової позики
грошових коштів (том 1, а.с.24). Відповідно
до умов даного договору,передбачених
п.3, позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк до 04.09.2011
року.

В суді першої інстанції 31.10.2012 року
представником відповідача було
представлено примірник (ОСОБА_4)
Договору безвідсоткової позики
грошових коштів від 04.09.2006 року,
відповідно до п.3 якого сторони
визначили, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
до 01.09.2016 року.

В судовому засіданні 29.11.2012 року
представником відповідача було
представлено оригінал примірнику
такого договору (том 1, а.с.215, 247).

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Принцип безпосередності судового
розгляду закріплено у ст.159 ЦПК України
відповідно до якої суд під час розгляду
справи повинен безпосередньо
дослідити докази у справі.

Мотивуючи своє рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції взяв до уваги ту обставину,
що позивачем не було представлено в
судове засідання оригіналу договору
безвідсоткової позики грошових коштів
із терміном повернення до 04 вересня 2011
року. В той час як представником
відповідача було представлено
оригінал договору безвідсоткової
позики грошових коштів із строком
повернення до 01 вересня 2016 року.

Позивач зазначає, що оригінал договору
зі строком повернення коштів «04
вересня 2011 року» було вилучено на
підприємстві правоохоронними
органами, але доказів цьому суду не
надано. Так, відповідно до документів,
які містяться в матеріалах справи,
жоден з них не містить даних про
вилучення на підприємстві оригіналу
договору. Представник позивача
посилався на те, що оригінал договору
знаходився у сейфі сірого кольору, який
дійсно було вилучено на підприємстві,
що підтверджується протоколом обшуку
від 28.04.2010 року (а.с. 112 т.1). Але,
відповідно до запиту Апеляційного суду
м.Києва на адресу Солом'янського РУГУ
МВС України в м. Києві щодо наявності в
матеріалах вказаної кримінальної
справи за фактом вчинення шахрайських
дій за ознаками складу злочину,
передбаченого ст.190 ч.4 КК України
(№09-24248), оригіналу Договору
безвідсоткової позики грошових коштів
від 04 вересня 2006 року, укладеного між
ВАТ «Експериментальний завод
залізобетонних шпал» та ОСОБА_4, та
направлення на адресу суд належним
чином його завіреної копії, було
повідомлено, що оригінал вказаного
договору в даній кримінальній справі
відсутній.

Копія договору, яка раніше була надану
суду Солом'янським РУ ГУ МВС України в
м. Києві (а.с. 177 т.1) за ухвалою суду від
13.08.2012 року була знята з копії договору,
а не з його оригіналу (а.с.194 т.1).

Представник позивача посилалась на те,
що оригінал договору може знаходитись
в будь - якій іншій кримінальній справі,
або матеріалах. Але, таке твердження
представника позивача не є доказом
наявності оригіналу договору позики.
Судом позивачу було роз'яснено зміст ч.4
ст.10 ЦПК України, але будь - яких
клопотань про витребування доказів
представником позивача заявлено не
було. Суд не зобов'язаний збирати
докази, суд лише сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Таким чином, суду не надано оригіналу
договору позики зі строком повернення
коштів «до 09 вересня 2011 року», не надано
доказів і того, що цей оригінал
договору знаходиться в правоохоронних
органах, відповідач наявність такого
договору не визнає та надав суду
оригінал договору зі строком
повернення коштів «до 09 вересня 2016
року».

Акт Державної податкової інспекції
Солом'янського району м. Києва №
10101/23-08-01056296 про результати виїзної
планової перевірки ВАТ
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2004 по 31.03.2007р., в якому
зазначено «згідно активу балансу
збільшення відбулось за рахунок
наданих фінансових інвестицій
фізичній особі - ОСОБА_4 (власник 90%
акцій заводу). Інвестиції у вигляді
поворотної фінансової допомоги надані
фізичній особі згідно договору позики
б/н від 04.09.2006р. строком до 2011р. та
перераховані громадянину ОСОБА_4» не
свідчить про те, що таки висновки, а
саме «до 2011 р.», зроблені саме
відповідно до оригіналу договору, а не
його копії.

У зв'язку з відсутністю оригіналу
договору позики зі строком повернення
коштів «до 09 вересня 2011 року»
апеляційний суд дійшов висновку про
недоцільність призначення по справі
технічної експертизи по договору
позики, який надав суду відповідач,
оскільки її висновки не вплинуть на
законність ухваленого у справі рішення
суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
обов'язок доказування покладаються на
сторін, які посилаються на обставини,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, суд вважає, що
позивач,представивши лише ті докази, на
які посилався,реалізував своє
диспозитивне право на представлення
доказів і участь у дослідженні доказів
у той спосіб, який він обрав самостійно.

Виходячи із принципу змагальності
сторін, закріпленому у ст.10 ЦПК
України,сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, а тому суд дійшов
правомірного висновку про те, що
позивачем не доведено обставин, на яких
ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції
виходив із неспростованого факту того,
що відповідно до п.3 Договору
безвідсоткової позики грошових коштів
від 04 вересня 2006 року термін повернення
коштів є «до 01 вересня 2016 року», а
відтак термін дії договору не сплинув,
а позивач не набув права вимоги.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Експериментальний завод
залізобетонних шпал», подану
представником Теличком Антоном
Олександровичем відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 28 січня2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: