Справа № 372/5073/13-ц Головуючий у І
інстанції Кравченко М.В.Провадження №
22-ц/780/1236/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Обухівського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

у жовтні 2013 року ПАТ «Діамантбанк»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
зобов»язань за укладеним сторонами
кредитним договором та наявність
заборгованості.

Відповідачкою не повністю сплачена
заборгованість за процентами по
кредиту, які нараховані за час
винесення та до фактичного виконання
судового рішення про стягнення
кредитної заборгованості, в тому числі
по тілу кредиту. За період з 18.12.2009 року
по 22.10.2013 року сума заборгованості по
сплаті процентів становить 43 627,54
гривень.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаються на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просили рішення Обухівського
районного суду Київської області від 20
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову ПАТ
«Діамантбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про стягнення
заборгованості по сплаті відсотків за
період з 18.12.2009 року по 22.10.2013 року суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідачкою 20.05.2013 року
вчинені дії щодо часткового виконання
умов кредитного договору, то саме з
цього часу перебіг позовної давності
розпочався заново.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не можливо погодитися
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 14.10.2010 р. було стягнуто з ОСОБА_1 на
користь АТ «Діамантбанк»
заборгованість за кредитним договором
№08-08-08-0017_166/R11 від 08.08.2008 р. в загальній
сумі 98 387,40 грн., що підтверджується
рішенням суду.

Вказана заборгованість була сплачена в
повному обсязі квитанціями від 14.02.2013
на суму 50 000 грн., від 20.02.2013 на суму 48 387,40
грн., що підтверджується квитанціями та
визнається сторонами.

Позивач направив відповідачці
лист-вимогу від 13.03.2009 року з вимогою
про повне погашення кредиту до 19.03.2009
року, таким чином в односторонньому
порядку змінив умови договору, а саме
встановив кінцевий термін погашення
кредиту - 19.03.2009 року.

Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено,
що за зобов»язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

За зобов»язаннями, строк виконання
яких не визначений або визначений
моментом вимоги, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов»язання.
Якщо боржникові надається пільговий
строк для виконання такої вимоги,
перебіг позовної давності починається
зі спливом цього строку.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п.7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

В пункті 31 постанови №5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз»яснив, що,
враховуючи положення пункту 7 частини 13
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв»язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 1 частини 13 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

За таких обставин позивач,
скориставшись своїм правом на
дострокове повернення кредиту та
надіславши відповідачці вимогу,
встановив момент від якого
розпочинається і перебіг строку
позовної давності, який почав відлік з
20.03.2009 року - та діяв до 20.03.2012 року.

Таким чином поданий позивачем
позов, що датується 29.10.2013 роком є таким,
що поданий поза строками позовної
давності.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції постановив рішення,
про задоволення позовних вимог, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому за таких
обставин рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного,
керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення Обухівського
районного суду Київської області від 20
грудня 2013 року і ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді