Суддя: Зайченко С. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Горлівки Донецької
області в складі:

Головуючого - судді
Зайченко С.В.,

при секретарі Бабець
О.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Горлівка Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій зазначає, що 15.10.2012 року
відповідач взяв у нього в борг грошову
суму в розмірі 100 000,00 гривень,
зобов'язавшись повернути до 01.08.2013 року.

В підтвердження договору позики
відповідач власноруч написав розписку
в якій зобов'язався повернути борг до 01
серпня 2013 року.

На сьогоднішній день борг не
повернуто, тому позивач просить суд:

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
його користь 100 000,00 гривень.

Позивач в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги та
вищезазначене.

Відповідач позов не визнав,
зазначивши, що в борг гроші не брав,
розписку підписав не читаючи,
перебуваючи у стані алкогольного
спянінння.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтвердили факт надання
ОСОБА_1 в борг ОСОБА_2 100 000,00 гривень.

Суд,заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до наступного.

15.10.2012 року ОСОБА_2 взяв у борг у
ОСОБА_1 100 000,00 гривень та зобов'язався
повернути до 01.08.2013 року ,що
підтверджується власноручно написаною
розпискою (а.с. 4) та показаннями
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На сьогоднішній день борг не повернуто

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона передає
у власність другій стороні грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи із суті правовідносин, в
даному в випадку було укладено договір
позики.

В даному випадку сторони виконали
вимоги ст. 1047 ЦК України щодо форми
договору позики: договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

З наданих суду доказів можна зробити
висновок, що договір позики позивачем
виконано належним чином, а
відповідачем - не виконано.

Таким чином, виходячи із
вищезазначеного суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення суми боргу за договором
позики - підлягають задоволенню.

Доводи відповідача не можуть бути
прийняті судом, оскільки не
підтверджуються належними та
допустимими доказами.

Питання судових витрат слід вирішити в
порядку ст. 88 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 209,213-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики в
розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору
в сумі 1 000,00 (одна тисяча) гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С. В. Зайченко