Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Дроботі В. В., Бисаги Т. Ю.

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
від імені якого діє ОСОБА_2, на рішення
Міжгірського районного суду від 21
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради,
треті особи - Міжгірська державна
нотаріальна контора та Державна
реєстраційна служба Міжгірського
районного управління юстиції, про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно і за позовом ОСОБА_3, що
діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, до
ОСОБА_1, Міжгірської селищної ради,
третя особа - ОСОБА_5, про визнання права
власності на 1/2 частину спадкового
майна, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 пред'явив позов
до Міжгірської селищної ради, треті
особи - Міжгірська державна
нотаріальна контора та Державна
реєстраційна служба Міжгірського
районного управління юстиції, про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно.

Свої вимоги мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6.
За життя, в 1992 році, мати склала заповіт,
яким належну їй квартиру по АДРЕСА_1
заповіла сину, брату позивача ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_5, через три роки після
смерті матері, помер брат позивача
ОСОБА_7, який своє право на спадщину не
реалізував. Інший потенційний
спадкоємець ОСОБА_9, брат позивача та
син померлої, також спадщину не
прийняв. Єдиним спадкоємцем, який
постійно проживав разом з спадкодавцем
на час відкриття спадщини та фактично
прийняв спадщину, є позивач ОСОБА_1, син
померлої. Позивач просив встановити
факт прийняття спадщини за померлою
матір'ю та визнати за ним право
власності на спадкове майно - квартиру
по АДРЕСА_1.

Ухвалою Міжгірського районного суду
від 12 листопада 2013 року в якості
третьої особи було залучено ОСОБА_3 за
її заявою.

В грудні 2013 року ОСОБА_3 як третя особа
подала позов в інтересах малолітньої
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Міжгірської селищної
ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання
права власності на 1/2 частину
спадкового майна ( а.с. 103-105).

Як на підставу своїх вимог ОСОБА_3
посилалася на те, що з 2000 по 2004 рік
перебувала у шлюбі з сином померлої
ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_6 від даного шлюбу у
них народилася дочка ОСОБА_4. ОСОБА_7
постійно проживав разом з спадкодавцем
ОСОБА_6 в квартирі по АДРЕСА_1, а тому
вважається таким, що прийняв спадщину
за померлою. У ОСОБА_7 є дві доньки, які
за законом мають право на рівні частки
в спадковому майні. У зв'язку з цим
позивачка просила визнати за
малолітньою ОСОБА_4 ( донькою ОСОБА_7)
право власності на ? частину квартири
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
померлим батьком ОСОБА_7

Ухвалою Міжгірського районного суду
від 17 грудня 2013 року до участі у
розгляді справи було залучено в якості
третьої особи ОСОБА_5, яка є рідною
донькою ОСОБА_7( а.с.122).

Рішенням Міжгірського районного суду
від 21 січня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 та позову третьої особи
ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 відмовлено ( а.с. 167-168).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить це рішення в частині його
позовних вимог скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення про
задоволення позову. Апелянт вважає, що
рішення суду в оскарженій частині є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Як на підставу своїх вимог посилається
на те, що він прийняв спадщину за
померлою матір'ю, оскільки постійно
проживав з нею на час її відкриття. При
цьому, інші спадкоємці - ОСОБА_7 та
ОСОБА_9, своє право на спадщину не
реалізували, оскільки у встановленому
законом порядку спадщину не прийняли (
а.с. 172-178).

ОСОБА_3 рішення не оспорювала,
подала суду письмову заяву, в якій
просила розглянути справу без її
участі , рішення просила залишити в
силі.

Третя особа ОСОБА_5 подала суду
письмове заперечення, в якому просила
рішення місцевого суду залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Вислухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши зібрані
у справі матеріали, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні обох позовів
- первинного позову ОСОБА_1 та позову
третьої особи ОСОБА_3, місцевий суд
правильно вказав на те, що обидва
позови заявлені передчасно, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
того, що ці позивачі намагалися
вирішити питання щодо оформлення права
власності на спадщину у встановленому
законом позасудовому порядку.

Так, суд констатував, що позивач
ОСОБА_1 після смерті матері (29.11.2010 року)
із заявою про прийняття спадщини до
нотаріальних контор чи приватних
нотаріусів не звертався, а відразу
звернувся до суду із позовом про
визнання за ним права власності на
спадкове майно тільки після смерті
брата ОСОБА_7, у якого був заповіт на
спадкове майно. Третя особа ОСОБА_3
також такої заяви в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 у позасудовому
порядку не подавала.

Водночас, третя особа ОСОБА_5 , яка не
заявляла своїх вимог на предмет спору у
даній справі, подала заяву про
прийняття спадщини за померлим батьком
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 до приватного
нотаріуса ОСОБА_11 , про що свідчить
витяг про реєстрацію у спадковому
реєстрі, копія якого додана ОСОБА_5 до
письмового заперечення в суді першої
інстанції ( а.с. 146). Свідоцтво про право
власності на спадщину на спірне майно
цій особі не видавалося, у матеріалах
таке відсутнє.

Ці обставини не було спростовано в
судовому засіданні в апеляцій
інстанції, а тому колегія суддів
вважає, що суд правильно відмовив у
задоволенні обох позовів.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Водночас, колегія констатує, що
право власності на спірну квартиру
АДРЕСА_1 на момент розгляду справи у
суді рахується за ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу від 02 квітня
1992 року ( а.с. 10-13). ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З цього часу жоден із спадкоємців
померлої , у т.ч. числі й позивач ОСОБА_1 ,
а також ОСОБА_7, на якого за своє життя
оформила заповіт ОСОБА_1 , про свої
права на це спадкове майно у
встановленому законом позасудовому
порядку не заявили.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5. З цього
часу за ним відкрилася спадщина
відповідно до вимог ст.1220 ЦК України.
Відповідно до вимог ст.1218 до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкоємцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Заявляючи позов про визнання права
власності на ? частину спірної квартири
у порядку спадкування в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 вказувала на
відсутність правовстановлюючих
документів на цю квартиру, оформлених
на ОСОБА_7, однак жодних позовних вимог,
спрямованих на встановлення того
факту, що ця квартира входить до
спадкової маси за померлим ОСОБА_7, не
заявила ( а.с. 104-105). За цих обставин,
колегія вважає, що висновки суду щодо
доведеності факту належності спірної
квартири померлому ОСОБА_7 є
передчасними, а тому їх із
мотивувальної частини рішення слід
виключити.

В решті рішення слід залишити без
змін.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст.10,11,303, п.2-4 ч.1 ст.309 , ст.314, ст.315 ЦПК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
«Про судову практику у справах про
спадкування», апеляційний суд -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені
якого діє ОСОБА_2, на рішення
Міжгірського районного суду від 21
січня 2014 року - задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду
від 21 січня 2014 року - змінити в частині
мотивів прийнятого рішення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Головуючий:
_____________

Судді:
_____________

_____________