Єдиний унікальний номер 2-492/2011
Номер провадження 22-ц/775/2664/2014
Головуючий в 1 інстанції Трофименко
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк»

на рішення Ленінського районного суду
м.Донецька від 06 листопада 2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду
м.Донецька від 03 квітня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 25 червня 2012 року, позовні вимоги
ПАТ «ПроКредит банк» задоволено
частково: стягнуто у солідарному
порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ПроКредит Банк» заборгованість за
договором про надання траншу №4.12637/185
від 28.04.2006р. у розмірі 28730,78 грн.,
заборгованість за договором про
надання траншу №4.18966/185-01 від 15.06.2007р. та
договором про надання траншу №4.18966/185-02
від 27.06.2007р. у розмірі 797728,29 грн.,
заборгованість за договором про
надання траншу №4.21219/185 від 07.12.2007р. у
розмірі 1413680,94 грн., заборгованість за
договором про надання траншу №4.21220/185
від 07.12.2007р. у розмірі 84841,84 грн. та
судові витрати.

30 квітня 2013 року ОСОБА_1 подала заяву
про перегляд рішення Ленінського
районного суду від 3 квітня 2012 року у
зв»язку з ново виявленими обставинами.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Донецька від 06 листопада 2013 року
заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення
Ленінського районного суду м.Донецька
від 03 квітня 2012 року за ново виявленими
обставинами задоволено, скасовано
рішення Ленінського районного суду
м.Донецька від 03 квітня 2012 року,
ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено
частково: стягнуто у солідарному
порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ПроКредитБанк» заборгованість за
договором про надання траншу № 4.12637/185
від 28 квітня 2006 року у розмірі 18590,17 грн.,
заборгованість за договором про
надання траншу № 4.21219/185 від 07 грудня 2007
року у розмірі 903130,58 грн.,
заборгованість за договором про
надання траншу № 4.21220/185 від 07 грудня 2007
року у розмірі 54026,05 грн.,
заборгованість за договором про
надання траншу № 4.18966/185-01 від 15 червня
2007 року та договором про надання траншу
№ 4.18966/185-02 від 27 червня 2007 року у
розмірі 500010,67 грн. та судові витрати.

З рішенням суду не погодилось ПАТ
«ПроКредит Банк», подали апеляційну
скаргу, в якій просили скасувати
рішення Ленінського районного суду
м.Донецька від 06 листопада 2013 року,
залишити в силі рішення Ленінського
районного суду м.Донецька від 03 квітня
2012 року, оскільки відбувся
безпідставний перегляд справи: суд не
розмежував ново виявлені обставини та
нові обставини, не відрізнив новий
доказ та доказ, яким підтверджуються
ново виявлені обставини, фактично
переглянув своє рішення на підставі
висновку експертного дослідження №
963/31-964/33, складеного 22 березня 2013 року,
не застосував закон, що підлягав
застосуванню, застосував закони та
нормативні акти, що не були чинними на
момент укладання правочину між
сторонами у спорі, не перевірив
твердження відповідача щодо
неотримання ним інформації про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник ПАТ
«ПроКредит Банк» Кошман О.П. підтримала
доводи апеляційної скарги, просила
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
суду не з»явились, про день та час
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про що свідчать
телефонограми, які передані 13 березня
2014 року та зареєстровані в Журналі
телефонограм №1 за №№773, 774.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення присутніх
осіб, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та
переглядаючи рішення суду за
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції виходив з того, що висновок
експертного дослідження від 22 березня
2013 року, наданий відповідачем,
підтверджує нововиявлені обставини
про відсутність прийняття валютних
ризиків відповідачами та
неправомірність стягнення суми боргу
за підвищеним курсом долара США до
гривні України, вказані обставини не
були відомі суду при постановлені
рішення.

Проте погодитися з такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Судом першої інстанції в частині
наявності підстав для перегляду
рішення за нововиявленими обставинами
встановлено, що 22 березня 2013 року
висновком експертного дослідження №
963/31-964/33 встановлено, що у пунктах
основної частини тексту, заключної
частини тексту зазначених договорів
про надання траншів взагалі відсутнє
будь-яке згадування, що валютні ризики
під час виконання зобов»язань приймає
на себе відповідач ОСОБА_1 На дату
укладання договорів траншів курс
гривні до долару США складав 5,05 грн., а
починаючи з кінця 2008 року курс виріс до
8 грн. за 1 долар США.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення
або ухвала суду, якими закінчено
розгляд справи, що набрали законної
сили, можуть бути переглянуті у зв'язку
з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, на який, як на підставу своєї
заяви про перегляд судових рішень у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
посилалась ОСОБА_1 (т.2 арк..спр.2-4), є те,
що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що єдиною підставою для
перегляду судового рішення, став
висновок експертного дослідження
№963/31-964/33, складений 22 березня 2013 року
(т.2 арк.спр.9-16), яким на питання «Чи
наявна в тексті договорів про надання
траншів №12637/185 від 28 квітня 2006 року,
№4.18966/185-01 від 15 червня 2007 року,
№4.18966/185-02 від 27 червня 2007 року, №4.21219/185
від 7 грудня 2007 року, №4.21220/185 від 7
грудня 2007 року інформація щодо
прийняття валютних ризиків на себе
Позичальником - ОСОБА_1?» надано
висновок: «У всіх наданих на
дослідження текстах договорів
відсутня будь-яка текстуальна та/або
контекстуальна інформація щодо
прийняття валютних ризиків на себе
Позичальником - ОСОБА_1.»

Встановивши такі, на думку суду першої
інстанції, нововиявлені обставини, суд,
з урахуваннях вимог ст.ст.361-365 ЦПК
України одночасно скасував своє
рішення від 3 квітня 2012 року та ухвалив
нове рішення про часткове задоволення
позову.

При цьому суд не звернув увагу на
положення наведеної вище ст. 361 ЦПК
України, а також на те, що в постанові
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року N 4 "Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами" роз'яснено
судам, що обставини, які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з'ясуванні судом обставин справи, тобто
при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК
України, не є нововиявленими
обставинами.

Крім того, у п. 1 цієї постанови пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснив судам, що задоволення
судом заяви про перегляд судового
рішення у зв'язку нововиявленими
обставинами всупереч вимогам ЦПК
України порушує принцип правової
визначеності та право заявника на
доступ до правосуддя, яке гарантується
пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(РИМ, 4.XI.1950).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що в суду першої інстанції
не було правових підстав для
скасування свого попереднього рішення,
яке залишено без змін ухвалою
апеляційної інстанції, у зв'язку з
нововиявленими обставинами, так як
подання ОСОБА_1 нового доказу, який вона
могла і в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України
зобов'язана була надати при первісному
розгляду справи, не могло бути
нововиявленою обставиною, а є
звичайним доказом.

Окрім того, обставини, в
обґрунтування яких відповідачем
надано висновок спеціаліста, могли
бути встановлені шляхом детального
вивчення текстів договорів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає за необхідне скасувати ухвалене
при новому розгляді справи судове
рішення та залишити без змін рішення
Ленінського районного суду м.Донецька
від 03 квітня 2012 року.

При цьому колегія суддів виходить не
лише з того, що не було підстав для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, а й з того,
що рішення суду першої інстанції від 3
квітня 2012 року є законним і
обґрунтованим, обставини, викладені
ОСОБА_1 в заяві не могли вплинути на
висновки суду про права та обов'язки
осіб, які беруть участь у справі

Посилання ОСОБА_1 в заяві про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами на порушення позивачем п.3.8
Постанови Національного банку від 10
травня 2007 року №168 «Про затвердження
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» необгрунтоване.

На підставі п.16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
суди повинні з'ясувати виконання
банками чи іншими фінансовими
установами положення статей 11, 18, 21
Закону України "Про захист прав
споживачів", а також пункту 3.8 Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, затверджених
постановою Правління Національного
банку України від 10 травня 2007 року N 168,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року N 541/13808 (щодо
договорів, укладених після набрання
постановою чинності), де передбачено
обов'язок банків у разі надання кредиту
в іноземній валюті під час укладення
кредитного договору попередити
споживача, що валютні ризики під час
виконання зобов'язань за цим договором
несе споживач.

Вищевказана постанова
Національного банку діє з 5 червня 2007
року.

Рамкова угода, на виконання якої в
подальшому укладались договори траншу
між сторонами, була укладена 30
листопада 2005 року, тобто до набрання
чинності Постановою.

За таких обставин в діях ПАТ
«ПроКредит Банк» відсутнє порушення
п.3.8 Постанови.

З аналогічних підстав
необґрунтованим є посилання ОСОБА_1 на
порушення позивачем підпункту «і» ч.2
п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», який почав діяти з 13 січня
2006 року.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення, ухвалене при
повторному розгляді справи, підлягає
скасуванню із залишенням без змін
рішення суду першої інстанції від 03
квітня 2012 року.

Керуючись ст. ст. 307, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Донецька від 06 листопада 2013 року
скасувати.

Залишити без змін рішення Ленінського
районного суду м.Донецька від 03 квітня
2012 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: