АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 19
листопада 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області, треті особи: Головне
управління державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області, прокуратура Індустріального
району м. Дніпропетровська, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, з
урахуванням уточнень посилався на те,
що за життя його батьком ОСОБА_2 у
березні 1989 року було придбано за власні
кошти автомобіль ВАЗ-21063. Також
рішенням Виконавчого комітету
Нікопольської міської ради від 22
березня 1990 року його батькові - ОСОБА_2
була надана квартира, в яку він придбав
все необхідне майно для побуту. Все
майно, що належало ОСОБА_2 та, яким
намагалася заволодіти сім'я ОСОБА_3, на
випадок своєї смерті батько заповів
своєму синові, тобто позивачу по
справі, ОСОБА_1 Однак після смерті
батька все майно перейшло у власність
сім'ї ОСОБА_3. У зв'язку з чим з метою
захисту своїх прав позивач звернувся
до Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області, проте
через дії та бездіяльність суду його
права на спадкове майно не були
захищені належним чином, що призвело до
спричинення позивачу моральної та
матеріальної шкоди.

Просив суд визнати Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області винним у завданні позивачу
матеріальної і моральної шкоди та
стягнути з відповідача на його користь
завдану матеріальну та моральну шкоду
суму у розмірі 1 449 860 грн.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
судове рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення його
позову, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з
додержанням вказаних вимог закону.

Так судом встановлено, що у 1994 року
ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання права власності на
спадкове майно та його поділ, який в
подальшому уточнювався, та вказана
позовна заява неодноразово ухвалами
суду залишалася без розгляду та
поверталася позивачу, які
скасовувалися судами вищих інстанцій з
поверненням справи на новий судовий
розгляд, а 27 жовтня 2009 року вказану
цивільну справу було розглянуто по
суті та винесено рішення Нікопольським
міськрайонним судом, яким позовні
вимоги задоволено частково. Рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 07 липня 2010 року рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області частково
було скасовано, а саме позовні вимоги в
частині визнання недійсним договору
дарування автомобіля задоволено, в
іншій частині залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду України від 12
листопада 2010 року рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27 жовтня
2009 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 07 липня
2010 року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом на предмети домашнього
вжитку та квартиру АДРЕСА_1,
витребування цього майна залишено без
змін.

Відповідно до заперечень
Нікопольського міськрайонного суду
жодних порушень з боку суду чи суддів
відповідними дисциплінарними органами
чи найвищим судовим органом у системі
судів не було встановлено.

В матеріалах справи також відсутні
докази, що саме діями відповідача було
заподіяно позивачу матеріальної та
моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1
ст. 16 ЦК України кожна особа має право в
порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись із даними
позовними вимогами до Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області вказував, що саме йому завдана
матеріальна та моральна шкода,
оскільки його скарги відповідачем
безпідставно та незаконно залишалися
без задоволення, а також судом навмисно
порушувалося процесуальне
законодавство, проте як вбачається з
матеріалів справи ці обставини не
знайшли свого підтвердження, такі
докази не були ним надані і в
апеляційній інстанції. Тому доводи
апеляційної скарги про те, що суд не
вірно дав оцінку зібраним по справі
доказам та обставинам є
безпідставними.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
судом першої інстанції були виконані
всі вимоги процесуального закону,
всебічно перевірено обставини, спір
вирішено у відповідності з нормами
матеріального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними. Отже апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 19
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді