Номер провадження №2/243/824/2014
Номер справи №243/1160/14-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
головуючого - судді Хаустової Т.А.,
при секретарі - Нікіфоровій В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа Слов'янський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби в Донецькій області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа
Слов'янський районний відділ Головного
управління державної міграційної
служби в Донецькій області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, обгрунтовуючи
свої вимоги тим, що їй належить право
власності на нерухоме майно (квартиру)
АДРЕСА_1. На протязі 6 років з моменту
придбання вищезазначеної квартири
колишні мешканці ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
продовжують перебувати
зареєстрованими у вищезазначеній
Вона неодноразово просила
відповідачів знятися з реєстрації в
належній їй квартирі АДРЕСА_1 але
добровільно знятися з реєстрації
відповідачі не бажають.
Оскільки відповідачі не проживають у
АДРЕСА_1 понад шість років, не вносять
плату за користування жилим
приміщенням і комунальні послуги, не
несуть інших витрат по утриманню
квартири та не приймають участі у
спільному побуті, не є членами родини
позивачки, вони вважаються такими, що
втратили право користування цією
квартирою і повинні бути зняті з
реєстрації по цій квартирі.
Позивач просить суд визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням -
АДРЕСА_1 Зобов'язати Слов'янський
районний Відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
Донецькій області зняти
вищезазначених осіб з реєстрації по
Представник позивача -ОСОБА_5, який
діє на підставі Довіреності від 10
серпня 2013 року ( а.с. 9) до суду надав
Заяву, в якій просить суд розглянути
справу без його участі та задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1
Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судове засідання не з"явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час і місце слухання справи, про що
свідчить Розписка про вручення їм
судової повістки, відомостей про
наявність у них поважних причин для
неявки до суду не надали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Представник відповідача -
Слов»янського міського Відділу
Головного Управління державної
міграційної служби України в Донецькій
області до судового засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи ( а.с.15).
Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Слов'янський
районний відділ головного Управління
державної міграційної служби в
Донецькій області про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстрації підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 на підставі Договору
купівлі-продажу від 18 березня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Слов»янського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_5
належить на праві власності квартира
Згідно ст. 383 ЦК України власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання та
проживання членів своєї сім»ї.
У Конституції України закріплено
основні правові принципи регулювання
відносин власності, головним із яких є
принцип рівного визнання й захисту
усіх форм власності ( статті 13, 41
Конституції України).
Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. У такій редакції
конституційна норма не лише покладає
на власника обов»язки, а й орієнтовно
вказує на його зобов»язання.
Основоположні принципи здійснення
повноважень власника сформульовані у
статті 1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.
Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.
Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.
Під правом володіння власністю
визнається юридично забезпечена
можливість фактичного панування
власника над майном, не пов'язана з
використанням його властивостей.
Право користування власністю - це
юридично забезпечена можливість
власника добувати з належного йому
майна корисні властивості.
Під правом розпоряджатися розуміють
юридично забезпечену можливість
власника визначати долю майна.
Так, згідно Довідки про склад сім'ї
№ 04/1557 від 14 жовтня 2013, виданої КП
Миколаївської міської ради
«Сервіскомуненерго» вбачається, що в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( а.с.8).
У відповідності до ст. 391 ЦК України
«Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
Так, з Акту від 25 лютого 2014 року,
складеного депутатом Миколаївської
міської Ради Донецької області,
сусідами позивача та посвідченого
Секретарем Миколаївської міської Ради
Донецької області вбачається, що
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі АДРЕСА_1 не
мешкають з 01 січня 2012 року по
теперішній час і їх особистих речей в
вказаній квартирі немає.( а.с.16).
Таким чином, в ході судового засідання
з вирогідністю встановлено, що
відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 не
мешкають без поважних причин з 01 січня
Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України „Член
сім"ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом".
У відповідності до ст. 391 ЦК України
„ Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
Згідно ст. 3 СК України сім»ю
складають особи, які спільно
проживають, пов»язані спільним побутом
та мають взаємні права та обов»язки.
Оскільки, в судовому засіданні було
встановлено, що відповідачі ніколи не
були членами сім»ї позивача, не
мешкають без поважних причин в
житловому приміщенні, що належить на
праві власності ОСОБА_1 більш ніж один
рік , суд вважає можливим задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині ,
визнавши ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок , квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому, у відповідному населенному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років є місце
проживання її батьків ( усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров"я тощо, в якому вона проживає.
У Постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК
УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред»явивши водночас одну із таких
1) про позбавлення права власності на
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням;
3) про визнання особи безвісно
4) про оголошення фізичної особи
Закон № 1382-1У є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов»язані зі
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до всіх правовідносин
виникнення, зміни чи припинення яких
пов»язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.
Що стосується позовних вимог
позивача щодо зобов»язання
Слов»янського районного відділу
Головного Управління державної
міграційної служби України в Донецькій
області про зняття ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 які зареєстровані в
житловому приміщенні, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаного житлового будинку, то в цій
частина позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають, оскільки
сторони не позбавлені вирішити це
питання у відповідності до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».
Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи
або її законного представника,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою,
свідоцтва про смерть. Зняття з
реєстрації здійснюється в день
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
Отже, питання щодо зняття з
реєстраційного обліку не є
компетенцією суду, а здійснюється
органами реєстрації на підставі
судового рішення. На підставі вище
наведеного, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовних вимог в цій
частині належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,60,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 405,
391 ЦК України, Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Слов'янський районний відділ Головного
управління державної міграційної
служби в Донецькій області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації задовольнити
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто
Слов"янським міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача або
третьої особи, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Т.А.Хаустова