Головуючий суду 1 інстанції - Вінтоняк
Доповідач - Коротенко Є.В.
Провадження № 22ц/782/476/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів -Гаврилюка В.К., Ступіної Я.Ю.,

при секретарі - Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області у місті Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Луганська від 27 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановила:

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 27 листопада 2013 року
частково задоволено заяву ОСОБА_3 про
забезпечення його позову до ОСОБА_2 про
стягнення коштів та накладено арешт на
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказану ухвалу і постановити
нову, якою відмовити у задоволенні
зазначеної заяви ОСОБА_3, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 22 листопада 2013 року
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про
забезпечення його позову до ОСОБА_2 про
стягнення коштів шляхом накладання
арешту на нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
заборони будь-яким особам здійснювати
дії щодо посвідчення договорів,
реєстрації речових прав стосовно
зазначеного нежитлового приміщення чи
виконувати щодо нього інші дії (а.с.27-28).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 27 листопада 2013 року заява
ОСОБА_3 про забезпечення його позову до
ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено
частково, суд наклав арешт на нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.30-31).

З таким висновком суду погодитись у
повній мірі не можливо.

Так, відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частинами 1-3 статті 152 ЦПК України
встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити
певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати
платежі або передавати майно
відповідачеві чи виконувати щодо нього
інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору,
на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що
він просив суд стягнути з ОСОБА_2
витрати на проведення ремонтів та
утримання майна у сумі 2390000 грн. (а.с.4).

Саме на забезпечення вказаних позовних
вимог суд і наклав арешт на нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Разом із тим в матеріалах справи
відсутні жодні докази на підтвердження
наявності права власності відповідача
на зазначений об'єкт нерухомості (з
огляду на положення ч.1 ст.182 ЦК України).

Крім того, суд першої інстанції не
з'ясував питання щодо можливого
перешкоджання вжитих заходів
забезпечення позову господарській
діяльності будь-якій юридичній особі
або фізичній особі, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про те, що при
вирішенні питання про можливість
скасування заходів забезпечення
позову суд першої інстанції порушив
порядок, встановлений для його
вирішення, тому, відповідно до п.3 ч.1
ст.312 ЦПК України, ухвалу суду слід
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на наведене вище, та керуючись
п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313, п. 6 ч. 1 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Луганська від 27 листопада 2013 року
скасувати та питання щодо можливості
забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення коштів направити на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її оголошення, однак її може
бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: