АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/274/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В.В. Доповідач - Глущенко
Н.Г.Категорія 51/54
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів -
Кіктенко Л.М., Осіяна О.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»

на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 червня
2013 року по справі за позовом
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ДП «Придніпровська
залізниця» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди / а. с. 2-5 /.

В обґрунтування свої позовних
вимог ДП «Придніпровська залізниця»
посилалось на те, що відповідачка
ОСОБА_2 працювала провідником
пасажирського вагону у ВСП
«Сімферопольське пасажирське вагонне
депо» на підставі Контракту № 189 від
06.06.2011 року і з нею було укладено
договір про повну матеріальну
відповідальність.

При виконанні своїх трудових
обов'язків черговий провідник ОСОБА_2
12.03.2012 року, в порушення умов Контракту
та Інструкції провідника пасажирських
вагонів, допустила перевезення двох
безквиткових пасажирів від станції
Москва до станції Тула у вагоні № 6/25803
поїзду № 17 сполученням Москва -
Севастополь.

Факт безквиткового перевезення
пасажирів було встановлено
контролерами-ревізорами оперативної
групи Центру внутрішнього контролю і
аудиту Північно-Кавказького
регіонального відділення ВАТ
«Федеральна пасажирська компанія»
(Росія) та підтверджено відповідним
Актом № А 012879 від 12.03.2012 року, який
підписано провідниками, зокрема
відповідачкою ОСОБА_2 Перевірку було
проведено відповідно до нормативних
документів у присутності начальника
поїзду та провідників з відміткою в
рейсовому журналі.

На підприємстві (в ВСП
«Сімферопольське пасажирське вагонне
депо») 13.03.2012 року було проведено
оперативну нараду, з участю ОСОБА_2, де
знайшов підтвердження факт
перевезення відповідачкою двох
безквиткових пасажирів і було
прийняте рішення про дострокове
розірвання Контракту з ОСОБА_2 та
звільнення її з роботи за це порушення
по п. 8 ст. 36 КЗпП України.

З 1994 року на залізницях України
діє Угода про економічну
відповідальність за перевезення
безквиткових пасажирів і приховання
вільних місць, а також накази
Укрзалізниці від 07.02.1994 року № 23-ц «Про
економічну відповідальність залізниць
за перевезення безквиткових пасажирів
та не передачу для реалізації вільних
місць у пасажирських поїздах» і від
28.09.1996 року № 198-ц «Про виконання рішень
16-го засідання Ради по залізничному
транспорту держав - учасниць СНД» -
згідно яких залізниця (власник вагону)
несе економічну відповідальність,
тобто за перевезення кожного
безквиткового пасажира сплачує
залізниці прямування поїзда повну
вартість проїзду у вагоні відповідної
категорії від прикордонної станції
залізниці до кінцевої станції
призначення поїзду.

У зв'язку з встановленим
порушенням, ДП «Придніпровська
залізниця» отримало акт про
безквиткове перевезення пасажирів та
рахунок на відшкодування шкоди за
провіз двох безквиткових пасажирів.
Згідно повідомлення № 1014 від 27.06.2012
року з залізниці було утримано за
перевезення двох безквиткових
пасажирів 118,30 швейцарських франків, що
згідно офіційного курсу валют станом
на 30.06.2012 року склало 982,12 грн.

За таких обставин, позивач вважає, що
відповідачка своїми діями заподіяла
підприємству збитки в сумі 982,12 грн., які
згідно ст. 130, п. 6 ст. 134 КЗпП України
повинна відшкодувати в повному обсязі,
а тому просив стягнути цю суму з
останньої / а. с. 2-5 /.

Відповідачка до суду першої інстанції
не з'явилася, але направила суду свої
письмові заперечення проти позову / а.
с. 53 /.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10.06.2013 року
ДП «Придніпровська залізниця»
відмовлено в його позовних вимогах до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди / а. с.83-85 /.

З цим рішенням не погодилося ДП
«Придніпровська залізниця» і
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в які просить скасувати заочне
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
10.06.2013 року та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на те,
рішення є незаконним та
необґрунтованим, оскільки ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права / а. с. 90-92 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з ухваленням рішення
по справі згідно п. п. 1,3,4 ст. 309 ЦПК
України, з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в його позовних
вимогах суд першої інстанції виходив з
того, що в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України останній не надав суду доказів
в підтвердження своїх позовних вимог.
Зокрема, суд вважає, що згідно договору
про повну матеріальну
відповідальність не передбачена
матеріальна відповідальність
відповідачки за перевезення
безквиткових пасажирів, а тому підстав
для задоволення позовних вимог
залізниці не має.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають дійсним обставинам
справи та вимогам чинного
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно Контракту
№ 189 від 06.06.2011 року (далі Контракт),
укладеного між ДП «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_2, остання
працювала на посаді провідника
пасажирського вагону резерву
провідників відокремленого
структурного підрозділу
«Сімферопольське пасажирське вагонне
депо» ДП «Придніпровська залізниця» /а.
с. 119-120/.

Відповідно до п. 2.2.Контракту - ОСОБА_2
зобов'язалась чесно і сумлінно
виконувати вимоги діючої Інструкції
провіднику пасажирських вагонів,
Місцевої інструкції провіднику
пасажирського вагону приміського
поїзда, Положення про взаємодію
провідника пасажирського вагона (з
правом продажу квитків) моторвагонного
депо та провідника пасажирського
вагонного депо (дільниці) у приміських
поїздах з локомотивною тягою, Правил
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, Інструкції для
провідника пасажирського вагона
міждержавного сполучення та інших
нормативних документів, що
регламентують порядок роботи
провідника пасажирських вагонів.

Також, згідно п. 2.2. Контракту - ОСОБА_2
несе матеріальну відповідальність у
розмірі, встановленому законодавством,
за шкоду, заподіяну роботодавцю
внаслідок порушення покладених на
працівника трудових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.03.2012 року поїзд № 17 сполученням
Москва - Севастополь, на дільниці
Москва - Тула, був перевірений
контролерами-ревізорами оперативної
групи Центру внутрішнього контролю і
аудиту Північно-Кавказького
регіонального відділення ВАТ
«Федеральна пасажирська компанія»
(Росія). В результаті перевірки,
зокрема було встановлено, що у вагоні №
6/2508 (провідники цього вагону ОСОБА_4 та
ОСОБА_2) допустили перевезення двох
безквиткових пасажирів від станції
Москва до станції Тула на місцях № №
53,54. Безквитковим пасажирам оформлені
проїздні документи форми ЛУ-10Д № №
002107-108 на загальну суму 547,20 руб. без
вартості плацкарти від станції Москва
до станції Тула.

Факт безквиткового перевезення
пасажирів було зафіксовано в Акті № А
012879 від 12.03.2012 року, який було складено
та підписано ревізорами, начальником
поїзду та самими провідниками, зокрема
ОСОБА_2 без жодного зауваження та
заперечення / а. с. 122 /.

Крім того, 13.03.2012 року даний факт
перевезення двох безквиткових
пасажирів було розглянуто на
оперативній нараді у ВСП
«Сімферопольське пасажирське вагонне
депо», на якій була присутня і ОСОБА_2,
де було прийняте рішення про
дострокове розірвання Контракту з
ОСОБА_2 та звільнення її з роботи за п. 8
ст. 36 КЗпП України у зв'язку з вище
зазначеним порушенням / а. с. 13-14 /.

Факт перевезення 12.03.2012 року двох
безквиткових пасажирів ОСОБА_2
підтверджується і рішенням Колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 10.04.2013 року, що є
чинним і яким ОСОБА_2 відмовлено в її
позовних вимогах до ДП «Придніпровська
залізниця» про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
скасування запису в трудовій книжці та
поновлення на роботі / а. с. 77-80 /.

Згідно довідки ВСП «Сімферопольське
пасажирське вагонне депо» від 22.11.2013
року № 1928 - перевезення двох
безквиткових пасажирів було допущене
саме ОСОБА_2 /а. с. 159/.

Відповідно до п.3.9.5 Інструкції
провідника пасажирських вагонів
(затверджена наказом Укрзалізниці від
01.09.2003 року № 234-Ц) - на шляху прямування,
у пунктах формування та обороту,
провідникам забороняється допускати у
вагон сторонніх осіб, в т. ч.
безквиткових пасажирів та осіб з
надлишковою ручною поклажею.

Згідно п. 3.1. Угоди про економічну
відповідальність за перевезення
безквиткових пасажирів, надлишкової
ручної поклажі, неоформленого багажу,
грузобагажу і не передачу для
реалізації місць в пасажирських
поїздах сполучення між державами -
учасниками Співдружності (затверджена
на 27 засіданні Ради по залізничному
транспорту держав -учасників
Співдружності і діє з 01.03.1994 року) (далі
Угода) - за перевезення кожного
безквиткового пасажира залізнична
адміністрація формування поїзда
(вагона) несе відповідальність перед
залізничною адміністрацією дороги
прямування поїзда (вагона),
контролюючими особами якої
встановлено факт порушення. Розмір
відповідальності складає повну
вартість проїзду, розраховану по
Міждержавному пасажирському тарифу
(МДПТ).

Відповідно до умов Угоди розмір
економічної відповідальності
визначається у швейцарських франках.

Відповідно до умов Угоди та Акту № А
012879 від 12.03.2012 року про перевезення двох
безквиткових пасажирів Центр
внутрішнього контролю і аудиту
Північно-Кавказького регіонального
відділення ВАТ «Федеральна
пасажирська компанія» (Росія) провів
нарахування розміру економічної
відповідальності, направивши 02.04.2012
року ДП «Придніпровська залізниця»
перелік актів складених на робітників
поїздних бригад, які допустили
перевезення безквиткових пасажирів,
надлишкової ручної поклажі,
неоформленого багажу і грузобагажу / а.
с. 109 / та рахунок № 83 від 16.04.2012 року / а.
с. 121 /, де зокрема було визначено розмір
економічної відповідальності по Акту
№ А 012879 від 12.03.2012 року, яка склала 118,30
швейцарських франків.

ДП «Придніпровська залізниця»
перевірила правомірність складання
актів про порушення, які були
встановлені зокрема Актом № А 012879 від
12.03.2012 року, і прийшла до висновку, що
цей акт складений правомірно, про що
залізниця своїм листом від 18.05.2012 року
№ ЛП-2/550 повідомила ДП «Український
Державний розрахунковий центр
міжнародних перевезень» / а. с. 107-108 /.

Згідно повідомлення (форма ФРУ № 13) ДП
«Український Державний розрахунковий
центр міжнародних перевезень» № 4710 від
12.07.2012 року було утримано з ДП
«Придніпровська залізниця» 574,06
швейцарських франків за безквиткове
перевезення пасажирів, куди увійшла і
сума 118,30 швейцарських франків по Акту
№ А 012879 від 12.03.2012 року, яка склала 982,12
грн. виходячи з курсу 830,1951 грн. за 100
швейцарських франків / а. с. 124, 109,121 /. Як
вбачається з листа ДП «Український
Державний розрахунковий центр
міжнародних перевезень» від 12.05.2012 року
№ УПЦ-9/4215-В стягнення спірної суми
відбулося по авізо № 4710 від 12.07.2012 року /
а. с. 115-116 /.

Таким чином, ДП «Придніпровська
залізниця», в результаті перевезення
12.03.2012 року двох безквиткових
пасажирів, заподіяно шкоду при
виконанні ОСОБА_2 її трудових
обов'язків.

За таких обставин, виходячи з
правовідносин, які склалися між
сторонами, колегія суддів приходить до
висновку, що в силу ст. 132 КЗпП України -
відповідачка, яка під час виконання
трудових обов'язків, заподіяла шкоду
підприємству, несе матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середньомісячного заробітку.

Відповідно довідки про заробітну плату
ОСОБА_2 від 28.01.2014 року № 114 (за період з
лютого 2011 року по березень 2012 року
включно) - середньомісячна заробітна
плата відповідачки складає понад три
тисячі гривень / а. с. 170 /, а отже,
виходячи з вимог ст. 132 КЗпП України,
ОСОБА_2 повинна відшкодувати
підприємству всі 982,12 грн., тобто з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню ця сума.

Оскільки позовні вимоги ДП
«Придніпровська залізниця» щодо
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають задоволенню, то в силу ст. 88
ЦПК України та п. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий
збір», з відповідачки підлягає
стягненню на користь підприємства
судовий збір в розмірі 214,60 грн., який
був сплачений підприємством при
зверненні до суду з даним позовом / а. с.
6 /.

Керуючись ст. ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» - задовольнити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 червня
2013 року - скасувати.

Позовні вимоги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» 982,12 грн. (дев'ятсот
вісімдесят дві гривні 12 копійок) у
відшкодування шкоди та судовий збір у
розмірі 214,60 грн., а всього 1196,72 грн.
(тисяча сто дев'яносто шість гривень 72
копійки).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

СУДДІ: