Справа № 335/4151/14-ц 2/335/1268/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Кравченко Л.Ю., при секретарі
Григоренко Н.В., розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Сторони знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 21.03.1986 року, зареєстрованого
відділом запису актів громадянського
стану Жовтневого виконавчого комітету
м. Києва, актовий запис №150.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх
синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з
відповідачем.

Позивач просить розірвати шлюб з
відповідачем, посилаючись на те, шлюбні
відносини не підтримують, сім'я
розпалась остаточно, втрачені почуття
любові та взаємоповаги. Подальше
спільне проживання та ведення
спільного господарства не є можливим.
Примирення з відповідачем не можливе.
Спору про розподіл майна не має.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав суду письмову заяву про розгляд
справи у його відсутності без
проведення фіксації судового процесу,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить задовольнити їх в
повному обсязі.

В судове засідання відповідач не
з'явився, надала суду письмову заяву
про розгляд справи у її відсутності без
проведення фіксації судового процесу,
позовні вимоги визнає, не заперечує
проти їх задоволення. Також після
розірвання шлюбу просить залишити їй
прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі за адресою, вважається,
що судовий виклик або судове
повідомлення вручене їм належним
чином.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі, якщо відповідно до положень
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224
ЦПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
відповідачів на підставі наявних у
справі доказів, без фіксації судового
процесу.

Дослідивши матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, з
наступних підстав.

Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного
кодексу, сімейні відносини регулюються
на засадах справедливості та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7
Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року
(Конвенцію ратифіковано Законом
№475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу у шлюб, перебування
в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного
кодексу України шлюб гарантується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування до шлюбу не допускається.

За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК
України, шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України,
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлено одним із подружжя.

Частиною другою ст. 112 СК України
встановлено, що суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного із них, інтересам їх
дітей.

Судом встановлено, що 21.03.1986 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
виданим відділом запису актів
громадянського стану Жовтневого
виконавчого комітету м. Києва, актовий
запис №150.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх
синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, які за домовленістю
проживають з відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи сім'я
розпалась остаточно, подальше
збереження та сумісне проживання
подружжя стало не можливим, оскільки
шлюбні відносини між ними фактично
припинені більше року, як і ведення
спільного господарства, сторони
проживають окремо, спір про спільне
нажите майно відсутній.

Ураховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих та з
врахуванням норм ст. 112 СК УК України,
суд дійшов висновку, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам та
інтересам дитини, інтересам
суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між
ними повинен бути розірваний.

При таких обставинах, суд вважає, що
шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Ураховуючи заяву відповідача про
залишення їй після розірвання шлюбу
прізвища "ОСОБА_2", суд вважає можливим
його задовольнити, оскільки відповідно
до ст.113 СК України особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
у подальшому іменуватися цим прізвищем
або поновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у
рішенні суду про розірвання шлюбу
зазначається про вибір прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається.

За змістом ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану" той з подружжя, який бажає
відновити своє дошлюбне прізвище,
повинен заявити про це в органі
державної реєстрації актів цивільного
стану під час державної реєстрації
розірвання шлюбу. Про державну
реєстрацію розірвання шлюбу в
паспортах або паспортних документах
осіб робиться відмітка про розірвання
шлюбу із зазначенням прізвища, імені та
по батькові особи, з якою розірвано
шлюб, та місця і дати державної
реєстрації розірвання шлюбу. Відмітка
про розірвання шлюбу за рішенням суду
робиться в паспортах або паспортних
документах осіб, шлюб між якими
розірвано, у разі їх звернення до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. 104, ч. 3 ст. 105, 110, 112,113,115 СК
України, ст. ст. 3, 10, 11,60, 88, 174, 209, 212, 214,
215,235 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
21.03.1986 року відділом запису актів
громадянського стану Жовтневого
виконавчого комітету м. Києва, актовий
запис №150.

Прізвище ОСОБА_2, після розірвання
шлюбу, залишити - ОСОБА_2.

Рішення суду є документом, що
підтверджує факт розірвання шлюбу
судом після набрання ним законної сили.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Відповідно до ст.115 СК України рішення
суду про розірвання шлюбу після
набрання ним законної сили надіслати
до органу державної реєстрації актів
цивільного стану за місцем ухвалення
рішення для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя
Л.Ю.Кравченко