Справа № 144/266/14-ц
Провадження № 2/144/94/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Теплицький районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді Герман
О.С.,

при секретарі судового засідання -
Пігулі А.А.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Теплик
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
визнання договору дарування грошових
коштів дійсним, мотивуючи свої вимоги
тим, що відповідно до договору
дарування від 01 квітня 2010 року
укладеного між позивачем та ОСОБА_1,
останній подарував ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 37000 доларів США, а
відповідач прийняв їх в дар. Незважаючи
на те, що договір дарування грошових
коштів від 01 квітня 2010 року не був
нотаріально посвідчений, всі
зобов'язання покладені цим договором
на сторін, ними було виконано. Про те на
сьогоднішній час ОСОБА_1 ухиляється від
нотаріального посвідчення договору
дарування грошових коштів від 01 квітня
2010 року. У зв'язку з чим позивач
змушений звернутись до суду про
визнання зазначеного договору
дарування дійсним.

В судове засідання позивач не з'явився,
про день, час та місце слухання справи
повідомлений вчасно та належним чином,
до суду надійшла заява, згідно якої
позивач просить провести розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав. В
судовому засіданні пояснив, що він
нотаріально не посвідчував договір
дарування грошових коштів у 2010 році, а
позивач не наполягав на його
нотаріальному посвідчені, у зв'язку з
тим, що тоді у нього та у позивача не
виникало потреби у нотаріальному
посвідчені даного договору. Гроші в
сумі 37000 доларів США подарував та
передав позивачу ОСОБА_2, який
являється його сином. Про те що даний
договір дарування необхідно було
нотаріально посвідчити знав. Вважає що
передачу грошових коштів у дар має
визнати суд.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь у розгляді справи,
дослідивши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення її по
суті, суд вважає, що в позові ОСОБА_2
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Тому позивач, має
право, гарантоване Конституцією
України та іншими нормативними актами,
на звернення до суду із відповідною
позовною заявою за захистом своїх
невизнаних чи оспорюваних прав та
законних інтересів.

28 лютого 2014 року на адресу Теплицького
районного суду надійшла позовна заява
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
дарування дійсним, до позовної заяви
було додано ксерокопію договору
дарування грошових коштів від 01 квітня
2010 року укладений в м. Одеса на суму
37000(тридцять сім тисяч) доларів США.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» визначено, що
враховуючи принцип безпосередності
судового розгляду (стаття 159 ЦПК),
рішення може бути обґрунтоване лише
доказами, одержаними у визначеному
законом порядку та дослідженими в тому
судовому засіданні, в якому
ухвалюється рішення. Неприпустимим є
витребування і приєднання до справи
матеріалів на підтвердження висновків
і мотивів рішення після його ухвалення.
При ухваленні рішення суд відповідно
до статті 212 ЦПК оцінює докази з
урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про
їх належність і допустимість.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ч. 5 ст. 719 ЦК України -
договір дарування валютних цінностей
на суму, яка перевищує
п'ятдесятикратний розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Відповідно п. 13 Постанови пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» - при розгляді
справ про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, суди повинні з'ясувати, чи
підлягає правочин обов'язковому
нотаріальному посвідченню, чому він не
був нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину. У зв'язку з недодержанням
вимог закону про нотаріальне
посвідчення правочину договір може
бути визнано дійсним лише з підстав,
встановлених статтями 218 та 220 ЦК
України. Інші вимоги щодо визнання
договорів дійсними, в тому числі
заявлені в зустрічному позові у
справах про визнання договорів
недійсними, не відповідають можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів. Такі позови не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного позовні вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем належними та допустимими
доказами не доведено, що він отримав
грошові кошти за договором дарування
грошових коштів від 01 квітня 2010 року
який було укладено між ним та ОСОБА_1, не
надано оригіналу договору дарування,
також в судовому засіданні позивач не
надав належних доказів,
ухилення(активна протидія, пасивне
небажання) відповідача від
нотаріального посвідчення договору
дарування від 10 квітня 2010 року.

Керуючись п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі», п. 13
Постанови пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», ст.ст. 218, 220 ч. 2,
719 ч. 5 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 212 -
215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору дарування дійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: