АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2924/14
1 інстанції - Новак А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 21 листопада
2013 року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит та пені, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення відповідача ОСОБА_2,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом про стягнення з
боржника та поручителя заборгованості
за кредитним договором, укладеним між
відповідачем ОСОБА_2 та ТОВ
«Український промисловий банк» 14.06.2007
року. Позивачу в червні 2010 року були
передані кредитні зобов`язання за цим
кредитним договором, а тому він просив
стягнути солідарно з боржника та
поручителя заборгованість в сумі 178097
грн. 95 коп. та понесені судові витрати в
сумі 1780 грн. 97 коп.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва з відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь
позивача стягнуто 179 878 грн.92 коп.

Ухвалою Голосіївського районного
суду м. Києва від 24 грудня 2013 року
відмовлено в задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач ОСОБА_2 через представника
подав апеляційну скаргу в якій просив
скасувати рішення та передати справу
на новий розгляд.

Скаргу обгрунтовув тим, що у позивача
відсутнє право вимоги, так як з ним
відповідачі будь-яких договорів не
укладали. Позивач не довів, що
первісний кредитор передавав йому
документи за кредитним договором, не
надав суду актів прийому передачі
таких документів, а тому суд не мав
права задовольняти позов. Також суд не
врахував, що відповідачі не
повідомлялись про зміну кредитора, а
позивач не вживав заходів для
досудового врегулювання спору.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_2 доводи скарги
підтримав.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не
з`явилась, апеляційну скаргу на рішення
не подавала. Про розгляд справи
повідомлена належним чином.

Представник позивача проти
задоволення скарги заперечував .

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства,

за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку,
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель-відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя;
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом, що між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
за № 628/ФКВ-07 від 14.06.2007 року.

Згідно вказаного кредитного договору
позивач надав відповідачу кредит в
сумі 21250доларів США на строк до 13
червня 2010 року зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 13.8% річних.

14 червня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 628/zфпор-07
згідно умов якого ОСОБА_3, як поручитель
зобов'язалася відповідати перед ТОВ
«Український промисловий банк» за
виконання ОСОБА_2, як боржником усіх
його зобов'язань в повному обсязі, що
виникли з кредитного договору №
628/ФКВ-07 від 14.06.2007 року.
Відповідальність поручителя та
позичальника є солідарною.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
та АТ «Дельта Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Дельта Банк» та
Національним банком України укладено
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ Укрпромбанк»
на користь АТ «Дельта Банк»,
правонаступником якого є ПАТ Дельта
Банк», у тому числі право вимоги за
кредитним договором № 628/ФКВ-від 14.06.2007
року до боржника ОСОБА_2

Станом на 22.02.2013 року заборгованість по
тілу кредиту складає 13576,36 доларів США,
що в еквіваленті до гривні становить
108515 грн. 85 копійок, заборгованість по
нарахованим відсоткам складає 8705,38
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 69582 грн.10 коп.

Відповідачі не виконали своїх
обов'язків перед позивачем за вказаним
договором, не подали до суду заяву про
застосування строку позовної давності,
а тому суд встановив наявність
солідарного обов`язку відповідачів
виплатити позивачу борг, так як
останньому в установленому законом
порядку було передано право вимоги за
договором кредиту.

Виходячи з наявних у справі та
досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, вищенаведені
обставини, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність підстав
для солідарного стягнення з
відповідачів заборгованості в сумі,
визначеній позивачем відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про не
доведення позивачем права вимагати
борг за договорами, який той не укладав,
апеляційним судом не приймаються, тому,
що в матеріалах справи наявний договір
від 30 червня 2010 року про передачу
активів та кредитних зобов`язань
«Укрпромбанку» на користь Дельта
Банку. Крім того, відповідач не надав
доказів, що він виконував свої
зобов`язання після заміни кредитора на
користь попереднього кредитора, або
робив спроби такого виконання.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, не
повідомлення боржника про заміну
кредитора не звільняє останнього від
його обов`язків, а лише зазначено, що
новий кредитор несе ризики
несприятливих наслідків. Проте, так як
боржник ні суду першої інстанції ні
апеляційному суду не надав доказів
виконання своїх зобов`язань на користь
первісного кредитора, такі
несприятливі наслідки для нового
кредитора не настали.

На стадії апеляційного розгляду з
метою перевірки доводів відповідача
про відсутність у позивача права
вимоги, та не повідомлення боржників
про заміну кредитора були також
досліджені нові докази, а саме:

Досудові вимоги від 28 серпня 2012 року
надіслані позивачем на адресу обох
відповідачів про необхідність
погасити борг, які були ними отримані 08
вересня 2009 року. Тобто, судом
встановлено, що відповідачам з вересня
2012 року достовірно було відомо про
заміну кредитора.

Також досліджені: витяг з акту звірки №
1 складений в процесі передачі активів
ТОВ «Укрпромбанку» на користь «Дельт
Банку», відповідно до якого були
передані зобов`язання за договором
628/ФКВ-07, позичальник ОСОБА_2; витяг з
додатку № 2 до Договору про передачу
Активів від 30 червня 2010 року, який також
підтверджує перехід зобов`язань за тим
же кредитним договором та договором
поруки , укладеними відповідачами по
справі 14 червня 2007 року.

Вказані докази прийняті на стадії
апеляційного розгляду з метою
перевірки доводів апеляційної скарги,
та з врахуванням того, що під час
розгляду справи в районному суді,
представник відповідача, який брав
участь у справі 08.07.2013 року не
заперечував право вимоги позивача.

Посилання в скарзі на не застосування
судом ч.2 ст. 517 ЦК України також не
приймається, тому, що суду першої
інстанції були надані докази переходу
до нового кредитора прав у
зобов`язанні, у вигляді вищенаведеного
договору, а тому відсутні підстави
вважати, що відповідач мав право не
виконувати свої зобов`язання.

Крім того слід зазначити, що
відповідачі за кредитним договором
укладеним з первісним кредитором свої
зобов`язання повинні були виконати до 13
червня 2010 року, тобто ще до переходу
права вимоги до позивача.

Інших доводів, апеляційна скарга
представника відповідача ОСОБА_2 не
містить, крім того рішення не оскаржено
поручителем ОСОБА_3, а тому апеляційним
судом не перевірялась його законність
в частині стягнення заборгованості з
поручителя.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін зібраними у справі
доказами, яким дав належну правову
оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
без порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: