03.04.2014 Справа № 756/2778/14-ц
Унікальний №756/2778/14
Провадження №2/756/2060/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 року Оболонський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В. ,

при секретарі - Поливко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації про встановлення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач, через свого
представника, звернулась до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
раніше вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
З Листопада 2012 року Відповідач залишив
родину, та проживає окремо.

Рішенням Оболонського районного суду
від 11 грудня 2013 року шлюб між сторонами
був розірваний.

Позивач вказувала, що відповідач не
виконує обов'язків покладених на нього
як на батька дитини, не забезпечує
дитину всім необхідним, не надає
матеріальної допомоги, та взагалі не
турбується її вихованням та життям.
Посилаючись на те що відповідач працює
приватним підприємцем, та має значні
доходи, просила суд стягнути з нього на
її користь аліменти на утримання їх
доньки в твердій грошовій сумі у 3000,00
грн.

Також позивач просила суд встановити
місце проживання їх дитини, та
визначити його за адресою її
проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_1.
Свою вимогу щодо проживання їх дитини
саме з нею обґрунтовували тим, що вона
любить свою дитину і спроможна
забезпечити її всім необхідним. У неї
нормований робочий день. З
роботодавцем укладений трудовий
договір, який передбачає своєчасну
виплату заробітної плати та надання
соціальних гарантій пов'язаних з
материнством. З огляду на досвід який є
в суспільстві, проживання дитини саме з
матір'ю, на її думку, є для дитини більш
прийнятним, оскільки в матері більше
емоційно-вольової мотивації
можливостей та часу приділяти дитині
увагу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
позов просила задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову частково
заперечував. В обґрунтування своїх
заперечень зазначив, що питання
визначення місця проживання дочки
ОСОБА_3 взагалі вважає неактуальним,
оскільки донька ОСОБА_3 після
розлучення виявила бажання проживати з
матір'ю, зазначивши, що любить батьків
однаково, а він ніяким чином не бажає
завдавати психологічного болю дитині,
забираючи її від матері. Крім того, не
дивлячись на те, що після розлучення
стосунки з Позивачкою є вкрай
негативними, вважає, що Позивачка є
гарною матір'ю, здатною забезпечити
належні умови виховання та проживання
дочки ОСОБА_3, тому відповідач не вважаю
за доречне вести спір з цього приводу.
Також, відповідач зазначив, що після
припинення спільного проживання з
Позивачкою у листопаді 2012 року, він
приймає активну участь у житті дочки
ОСОБА_3 та її утриманні. Двічі на
тиждень забирає доньку зі школи,
гуляють, спілкуються, кожного разу
купує продукти харчування і передає їх
Позивачці, крім того, оплачує на вимогу
Позивачки інші її витрати, в тому числі
і поїздку на відпочинок у 2013 році в
Болгарію, необхідний одяг, шкільне
приладдя, зазначений у позові
страховий поліс, тощо, тому, на його
думку, твердження Позивачки про те, що
він ніякої допомоги на дитину не надаю
є неправдивим та такими що не
відповідають обставинам справи. Що
стосовно розмірі аліментів на
утримання дитини, зазначив, що з
листопада 2012 року проживає однією
сім'єю з ОСОБА_5, від якої у нього є син,
ОСОБА_6, разом з ними проживає син
ОСОБА_5 від першого шлюбу ОСОБА_7, батько
якого, в силу життєвих обставин, не
сплачує аліменти на утримання сина.
Тому на утриманні відповідача
перебуває ОСОБА_5, яка знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною,
ОСОБА_6, 2013 року народження, та ОСОБА_7,
2002 року народження. Відповідач
зазначив, що дійсно працює приватним
підприємцем, але його дохід залежить
від стабільності ситуації в Україні, а
в умовах фінансової і політичної кризи
є нерегулярним та мінливим, і
відповідно за останні два роки
середньомісячно становиь 4965,00 грн, і
тому на його думку, з урахуванням
всього викладеного, він спроможний та
готовий сплачувати аліменти в розмірі
1500,00 грн.

Представник третьої особи в судовому
засіданні в частині позовних вимог
стосовно встановлення місця
проживання дитини, зазначив, що на його
думку спір між сторонами стосовно
цього питання взагалі відсутній,
оскільки відповідач не заперечує проти
проживання дитини з матір'ю та навпаки
вважає, що дитині з матір'ю буде краще,
тому предмету спору немає.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін по справі,
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою одержувача або платника
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька або у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 є позивач та відповідач по
справі, що підтверджується копією
свідоцтва про народження дитини (а.с.7).

В судовому засіданні представник
позивача просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дитини у розмірі 3000 грн щомісяця,
починаючи з дня пред'явлення позову і
до досягнення дитиною повноліття,
посилаючись на те, що спільна дитина
проживає з нею та знаходиться на її
утриманні, та на те що відповідач не
надає коштів на утримання дитини.

Відповідач, в судовому засіданні, не
заперечував проти сплати аліментів,
але не погодився із їх розміром. З
пояснень відповідача вбачається, що на
момент розгляду справи він має
нерегулярний, мінливий дохід, на його
утримання перебувають інші особи, та
відповідно до свого матеріального
становища готовий сплачувати аліменти
в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00
грн, та добровільно допомагати
позивачу забезпечувати їх спільній
доньці належні умови розвитку.

В судовому засіданні, відповідач
підтвердив той факт що він з 2001 року
зареєстрований як ФОП, але не погодився
із твердженнями позивача про те що, він
як ФОП має великі заробітки, і що сума
аліментів в розмірі 3000,00 грн не буде для
нього суттєво впливати на його
матеріальне становище. В обґрунтування
своїх заперечень зазначив, що його
дохід залежить від стабільності
ситуації в Україні, а в умовах
фінансової і політичної кризи є
нерегулярним та мінливим, і відповідно
за останні два роки середньомісячно
становить 4965,00 грн.

В судовому засідання відповідач на
причину не можливості сплати аліментів
в тому розмірі, що визначила позивач,
посилався на те що, на його утримання
перебувають інші особи, а саме його
дружина ОСОБА_5, яка знаходиться у
відпустці по догляду за їх спільним
сином, ОСОБА_6, їх син, 2013 року
народження, та ОСОБА_7, 2002 року
народження (син його дружини від
першого шлюбу).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2, актовий запис 2180, у відповідача
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась друга дитина -
син, ОСОБА_6.

Відповідно до акту обстеження житлово -
побутових умов від 13.03.2014 року, що
засвідчений Обухівською міською радою
Київської області, у квартирі АДРЕСА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, 2013 року народження,
ОСОБА_7, 2002 року народження, фактично
зареєстровані та проживають, а ОСОБА_2,
зареєстрований за іншою адресою, але
фактично проживає у вказаній квартирі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Отже, на підставі викладеного,
керуючись ст.7 Сімейного кодексу
України відповідно до якого -
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства, суд враховує матеріальне
становище сторін, інші обставини, що
мають істотне значення для вирішення
справи, зокрема мінливий характер
доходу відповідача, те що на його
утримання перебувають інші особи, та
вважає, що з відповідача підлягають
стягненню аліменти в розмірі 1500
гривень щомісячно на утримання
неповнолітньої дитини до досягнення
нею повноліття.

Відповідно до статті 141 Сімейного
кодексу України, мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи вимоги ст. 182, 181, 183 СК
України, а саме враховуючи матеріальне
становище дитини, матеріальне
становище позивачки, матеріальне
становище платника аліментів, інші
обставини, що мають істотне значення,
суд вважає, що позов в частині сплати
аліментів підлягає частковому
задоволенню, а аліменти повинні бути
визначені у твердій грошовій сумі, у
розмірі 1500 грн щомісяця, до досягнення
дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
повноліття, починаючи з 24 лютого 2014
року.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

На підставі п.1 ст.367 ЦПК України,
рішення суду в межах суми платежу за
один місяць підлягає обов'язковому
негайному виконанню.

Стосовно позовної вимоги про
визначення місця проживання дитини, на
думку суду необхідно зазначити
наступне.

Згідно ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Під час дослідження матеріалів справи,
та самого судового розгляду судом було
встановлено, що предмет спору, стосовно
встановлення місця проживання дитини,
відсутній, оскільки відповідач не
заперечує та ніяким чином не чинить
перешкоди, щоб спільна з позивачем
донька проживала у квартирі позивача.

На думку суду, спір між сторонами
стосовно цього питання взагалі
відсутній, оскільки відповідач не
заперечує проти проживання дитини з
матір'ю та навпаки вважає, що дитині з
матір'ю буде краще, тому задовольняти
та взагалі досліджувати обставини
справи в цій частині є недоцільним.

Враховуючи те, що судом не було
встановлено, за захистом яких саме
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів звернулась
позивач, саме в частині прохання
визначення місця проживання дитини, та
зважаючи на те що, позивачем не було
додано жодного належного та
допустимого доказу, в підтвердження
своїх вимог необхідності визначення
місця проживання дитини, суд вирішив у
задоволенні цієї частини позовних
вимог відмовити.

У ст. 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, оцінивши належність,
допустимість та достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позову в частині встановлення місця
проживання спільної дитини позивача і
відповідача, оскільки відсутній сам
предмет спору, а позовну вимогу в
частині стягнення аліментів на
утримання дитини, необхідно
задовольнити частково,

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст. 10, 11,
60,60, 61, 88, 174, 209, 213-215, 294, 296, 367 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Орган опіки та піклування
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації про
встановлення місця проживання дитини
та стягнення аліментів - задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 на
утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти в твердій грошовій сумі - 1500
(одна тисяча пятсот) грн, щомісячно
починаючи з 24 лютого 2014 року до
досягнення дитиною повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) на
користь держави судові витрати по
справі в розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
І.В. Белоконна