Справа №173/486/14-ц
Провадження №2-о/173/31/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

В складі: головуючої судді - Петрюк
Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Верхньодніпровську цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи:
відділ реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області про встановлення факту
батьківства-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася заявник ОСОБА_1, з
заявою про встановлення факту
батьківства, заінтересовані особи:
відділ реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції, посилаючись на
наступне: вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2
в с. Заполички Лихівського району ( на
даний час Верхньодніпровського
району) Дніпропетровської області. Її
дівоче прізвище ОСОБА_1. народилася у
сім»ї ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_2 (мати),
які не знаходились у зареєстрованому
шлюбі, однак проживали однією сім»єю
та вели спільне господарство, мали
сумісний бюджет, на сумісні кошти
купували продукти харчування, одяг,
предмети домашнього господарства.

Її народження було зареєстроване у
Заполичанському сільському РАЦС
Лихівського району ( на даний час
Верхньодніпровський)
Дніпропетровської області. Оскільки
батьки не були одружені, мати записала
її на своє дівоче прізвище ОСОБА_1, у
графі мати: записана ОСОБА_2, у графі
батько - записане лише ім»я батька
ОСОБА_3, а далі прочерк, про що свідчить
актовий запис № 21 від 26.10 1949 року.

У ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померла, вона
залишилась на вихованні свого батька
ОСОБА_3, проживала з ним до 1966 року,
потім поїхала вчитись в
Дніпродзержинськ у ПТУ, там вийшла
заміж, тобто у 1974 році вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та
прийняла його прізвище. 16.02.1978 року вона
розірвала шлюб з ОСОБА_5, але залишилась
на його прізвищі.

У 1999 році в зв»язку з тим, що батько
потребував допомоги за станом
здоров»я, вона пішла на пенсію,
переїхала в АДРЕСА_1, проживала разом з
ним та доглядала його. За життя батько
визнавав її своєю донькою.

04.09.2012 року батько склав заповіт на
її ім»я, який зареєстрований в
Ганнівській сільській рад
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області реєстр № 15.
ІНФОРМАЦІЯ_4 батько помер. Вона
звернулась до нотаріуса
Верхньодніпровської державної
нотаріальної контори з заявою про
отримання спадщини. Нотаріус
зареєструвала її 22.10.2013 року у
спадковому реєстрі. На цей час їй
потрібно сплатити державне мито за
оформлення спадщини на земельну
ділянку в розмірі 5% вартості
земельної ділянки (паю) та інші
витрати, а якби у неї було свідоцтво
про народження, де вказаний батько
ОСОБА_3, вона б звільнялась від сплати
такої суми, яка є для неї дуже значною.
Внести зміни до актового запису про її
народження відділ РАЦС
Верхньодніпровського РУЮ не може, та
рекомендував їй звернутись до суду.

В судовому засіданні заявник свої
вимоги підтримала, давши пояснення ф
актично установлені матеріалами
справи.

Заінтересована особа, відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського РУЮ в судове
засідання не з»явився, подавши заяву
про слухання справи у її відсутність,
проти задоволення заявлених вимог не
заперечують.

Вислухавши осіб, що приймали
участь у розгляді справи, свідків,
дослідивши матеріали справи суд
прийшов до висновку, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню за наступними
підставами.

Судом встановлено, що заявниця
(дівоче прізвище ОСОБА_1) народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Заполички Лихівського
району ( на даний час
Верхньодніпровського району)
Дніпропетровської області, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження.

В свідоцтві про народження
батьками заявниці записані: мати -
ОСОБА_2, у графі батько - записане лише
ім»я батька ОСОБА_3, а далі прочерк, про
що свідчить актовий запис № 21 від 26.10 1949
року.

Судом також встановлено, що у 1974
році заявниця зареєструвала шлюб з
ОСОБА_5 та прийняла його прізвище.
16.02.1978 року вона розірвала шлюб з
ОСОБА_5, але залишилась на його
прізвищі, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України
встановлено, що в судовому засіданні
можуть бути також встановлені інші
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не передбачано іншого порядку
їх встановлення.

З пояснень заявниці в судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3,,
почав проживати з її матір»ю однією
сім»єю після закінчення Великої
Вітчизняної війни. мати не могла
одружитись з ним, так як перебувала у
іншому зареєстрованому шлюбі. А її
чоловік загинув без вісти під час
війни. Вона народилася в ІНФОРМАЦІЯ_2,
крім неї в сім»ї була ще старша сестра,
яка на даний час померла. В ІНФОРМАЦІЯ_3
померла її мати Батько ОСОБА_3, не
залишив ні її ні її сестру, виростив їх
до повноліття, Потім вона поїхала
вчитись, одружилась. Але з 1999 року
постійно проживала з батьком в АДРЕСА_1,
так як він за віком потребував
допомоги. Ні в кого не виникало
сумнівів, що ОСОБА_3, є її батьком

Дані пояснення заявниці
підтверджуються показаннями свідків
ОСОБА_6,, та ОСОБА_7

Так свідок ОСОБА_7,. в судовому
засіданні пояснила, що вона проживає в
АДРЕСА_1 з 1965 року та знає заявницю. Вони
разом ходили в школу. Їх батьки
працювали разом. Вона знає, що батьком
заявниці був ОСОБА_3, який за життя
визнавав заявницю своєю донькою, а
вона його батьком. Ні в кого в селі не
було сумнівів, що ОСОБА_3,. не батько
заявниці. Коли батько став немічним,
заявниця доглянула його та поховала.

Свідок ОСОБА_6,. в судовому
засіданні повідомила. що вона є
двоюрідною сестрою заявниці. Її батько
та батько заявниці ОСОБА_3, були
рідними братами. Вони підтримували
родинні відносини. Ні в кого не було
сумнівів, що ОСОБА_3,. є батьком
заявниці, після смерті матері заявниці
ОСОБА_3,. виростив та виховав заявницю
та її сестру. А заявниця доглянула
батька до смерті.

Згідно дослідженої в судовому
засіданні копії свідоцтва про
народження заявниці вбачається. що в
графі батько записане лише ім»я
ОСОБА_3, що відповідає імені ОСОБА_3
Такий порядок заповнення свідоцтва
про народження відповідав чинному на
той час законодавству. Так як на
підставі Указу Президії Верховної Ради
УРСР від 15.09.1945 року ст. 2 Кодексу
законів про сім»ю, опіку, шлюб і акти
громадянського стану зазнала істотних
змін. А саме при реєстрації в органах
запису актів громадянського стану
народження дитини від матері, яка не
перебуває в зареєстрованому шлюбі,
дитина записується за прізвищем
матері з присвоєнням їй по батькові за
вказівкою матері. Заповнення графи
«Батько» в актовому записі про
народження дитини не передбачалось.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
передбачено, що при розгляді справ щодо
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилась до 01.01.2004 року необхідно
застосовувати відповідні норми КпШС
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 КпШС України,
при встановленні батьківства суд
приймає до уваги спільне проживання та
ведення спільного господарства
матір»ю дитини та відповідачем до
народження дитини, або спільне
виховання або утримання ними дитини,
або докази, які з достовірністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

З показань свідків судом
встановлено, що батьки заявниці
проживали спільно та вели спільне
господарство приблизно 1946-1947 років.
Мати заявниці рано померла, а ОСОБА_3,.
не залишив дітей в тому числі і
заявницю, виховав їх та матеріально
утримував. Заявниця до виповнення
повноліття проживала разом з ОСОБА_3
ОСОБА_3,. відносився до заявниці як до
доньки, виховував її, матеріально
утримував, відвідував школу за час її
навчання, цікавився її успіхами тощо. А
заявниця відносилась до ОСОБА_3, як до
батька. У старості заявниця доглядала
та допомагала в утриманні ОСОБА_3
Переїхала до жити в село до ОСОБА_3,
підтримувала господарство в належному
стані, доглядала його та поховала.

В судовому засіданні були оглянуті
сімейні фотознімки, на яких зображена
заявниця разом з ОСОБА_3, в різні часи
та при різних обставинах, з чого також
можна зробити висновок про те, що це
рідні люди, пов»язані спільним
побутом та сімейними узами.

Відповідно, дослідженні в
судовому засіданні докази не
викликають сумніву того. що ОСОБА_3, є
батьком заявниці ОСОБА_1

Так як на час розгляду справи,
ОСОБА_3,. помер, що підтверджується
свідоцтвом про його смерть, то
встановити його батьківство в порядку
позовного провадження можливості
немає.

Але судом може бути встановлений
факт батьківства ОСОБА_3, відносно
заявниці ОСОБА_1

Так як відповідно до ст. 130 СК
України у разі смерті чоловіка, який не
перебував у шлюбі з матір»ю дитини,
факт його батьківства може бути
встановлений за рішенням суду.

Оцінюючи надані докази, суд вважає,
що факт батьківства ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 по
відношенню до заявниці знайшов своє
підтвердження

За таких обставин суд вважає за
можливе встановити факт що громадянин
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Також суд вважає за
потрібне зобов»язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції внести відповідні
зміни до актового запису про
народження ОСОБА_1 № 21 від 26.10.1949 року,
складеного виконкомом Заполичанської
сільської ради Верхньодніпровського
району Дніпропетровської області

Встановлення даного факту потрібно
заявнику для отримання спадщини. В
іншому порядку даний факт
встановленим бути не може.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 256-258
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 про встановлення
факту батьківства задовольнити

Встановити факт , що громадянин
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов»язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції внести відповідні
зміни до актового запису про
народження ОСОБА_1 № 21 від 26.10.1949 року,
складеного виконкомом Заполичанської
сільської ради Верхньодніпровського
району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене до
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через
Верхньодніпровський районний суд.
Особи, які брали участь у судовому
засіданні, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Суддя
Петрюк Т.М.