Справа № 343/2370/13-ц
Провадження № 22-ц/779/419/2014
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Горблянського Я.Д.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ «Банк
Кіпру» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по кредитному договору,
за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2,
третя особа, що не заявляє позовних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Кіпру»
про розірвання договору, за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_3 до ПАТ «Банк
Кіпру», ОСОБА_2 про визнання договору
поруки припиненим, за апеляційною
скаргою ПАТ «Банк Кіпру» на рішення
Долинського районного суду від 23
грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Долинського районного суду
від 23 грудня 2013 року позов ПАТ «Банк
Кіпру» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк
Кіпру» заборгованість за кредитним
договором № ІD437 від 13.10.2008 року в сумі
2350735 (два мільйони триста п'ятдесят
тисяч сімсот тридцять пять) гривень 50
копійок, 1700 (одну тисячу сімсот) гривень
сплаченого судового збору та 120 (сто
двадцять) гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В задоволенні вимоги ПАТ «Банк Кіпру»
до ОСОБА_3 про стягнення в солідарному
порядку заборгованості за кредитним
договором, сплаченого судового збору
та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи -
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: ОСОБА_3 до ПАТ «Банк
Кіпру» про розірвання договору
відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим Договір поруки №ІD
-438 від 13.10.2008 року укладений між АБ
«Авто ЗАЗ Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_3

ПАТ «Банк Кіпру» подав апеляційну
скаргу на рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову про
стягнення з ОСОБА_3 у солідарному
порядку заборгованості за кредитним
договором та щодо задоволення позову
ОСОБА_3 про визнання договору поруки
припиненим.

Апелянт зазначив, що суд прийшов до
помилкового висновку про збільшення
обсягу відповідальності поручителя,
виходячи із змісту Додатку №2 до
Кредитного договору та застосував
положення ст. 559 ЦК України, стосовно
відносин, до яких дана норма не
підлягала застосуванню.

До помилкового висновку суд також
дійшов щодо збільшення обсягу
відповідальності внаслідок викладення
Додатку №1 у новій редакції від 01.06.2009
року до кредитного договору, оскільки
таким було усунуто розбіжності та
невідповідність умовам Кредитного
договору.

Апелянт просив рішення суду в
оскаржуваній частині скасувати та
постановити нове рішення про стягнення
з ОСОБА_3 в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
та відмовити в задоволенні її вимог про
припинення договору поруки.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта - ОСОБА_5
підтримав вимоги апеляційної скарги, з
наведених в ній мотивів.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечив
вимоги апеляційної скарги, посилаючись
на обґрунтованість висновків суду
першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовної
вимоги банку до поручителя - ОСОБА_3 про
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором,
а також задовольняючи позовну вимогу
ОСОБА_3 до банку про припинення
договору поруки, суд першої інстанції
правильно застосував положення ч.1 ст.559
ЦК України та прийшов до вірного
висновку про те, що збільшення обсягу
відповідальності позичальника без
відома поручителя має наслідком
припинення договору поруки.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.553,554 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріами справи,
13.10.2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк»
(правонаступником якого є ПАТ «Банк
Кіпру») та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №ID 437, за яким останній отримав
кредит в розмірі 1500000,00 грн., зі сплатою
21% річних та терміном повернення до
12.10.2018 року (а.с.6-16, том-1).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
АБ «АвтоЗАЗбанк» (кредитодавець),
ОСОБА_3(поручитель) та ОСОБА_2
(позичальник), укладено договір поруки
№10438 від 13.10.2008 року, за яким поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за виконання в повному
обсязі грошових зобов'язань, що
випливають з кредитного договору №ID 437
від 13.10.2008 року (а.с.17-18, том-1).

Згідно меморіального ордера №1711 від
13.10.2088 року ОСОБА_2 отримав від АБ
«АвтоЗАЗбанк» кошти в сумі 1500000,00 грн.
(на виконання кредитного договору №ID 437
від 13.10.2008 року), (а.с.75том-1). Однак, свої
зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_2 належним чином не виконував, у
зв'язку з чим станом на день подання
позову утворилась заборгованість в
сумі 2 350 735,50 грн. (а.с.19-21, том-1).

З метою захисту своїх прав банк
звернувся до суду з позовом до
позичальника ОСОБА_2 та поручителя
ОСОБА_3 про стягнення з останніх боргу в
солідарному порядку.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК
України, порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.06.2009 року між банком та ОСОБА_2
укладено Додаткову угоду №1 до
кредитного договору №ID 437 від 13.10.2008
року. Відповідно до вказаної угоди ПАТ
«Банк Кіпру» та ОСОБА_2 погодили
внесення змін до кредитного договору, а
саме: Додаток №1 до кредитного договору
був викладений в новій редакції, а
також доповнений кредитний договір
додатком №2 - Розрахунок сукупної
вартості кредиту та абсолютного
значення подорожчання кредиту.

Аналіз Додатка №1 та додатка №2 до
кредитного договору вказує на
збільшення розміру відсотків за
користуванн кредитом на 6853,45 грн.

В додатку №2 до додаткової угоди від
01.06.2009 року встановлено зменшення суми
комісії за користування кредитом з 27000
грн. при підписанні кредитної угоди до
23000 грн. при підписанні додатку №2.
однак, у цьому додатку №2 додатково
включені наступні платежі: 4500 грн. за
розрахунково-касове обслуговування,
33000 грн. за послуги зі страхування, 2600
грн. послуги нотаріуса та 1200 грн. інші
послуги.

В цілому сума загальна сума платежів за
кредитним договором збільшилась на
9853,45грн., а відтак на таку ж суму
збільшився обсяг відповідальності
поручителя.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2 договору поруки,
всі зміни і доповнення до договору
дійсні лише в тому випадку, якщо вони
оформлені в письмовій формі і
підписані сторонами. Кредитор
зобов'язаний інформувати поручителя
про всі внесені зміни та доповнення до
кредитного договору.

Проте банком не представлено належних
доказів, які б вказували на
інформування поручителя ОСОБА_3 про
укладення додаткової угоди від 01.06.2009
року, за якою фактично збільшено обсяг
її відповідальності.

У пункті 22 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року N 5, Пленум ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ
роз'яснив, що відповідно до частини
першої статті 559 ЦК припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.
Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Враховуючи вищенаведені умови
договору поруки, а також недоведеність
банком факту проінформованості
належним чином поручителя про
збільшення розміру його
відповідальності та отримання
відповідної згоди останнього, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, яке постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк Кіпру»
відхилити.

Рішення Долинського районного суду від
23 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Горблянський Я.Д.