Справа № 372/5380/13-ц Головуючий у І
інстанції Тиханського О.Б.Провадження
№ 22-ц/780/1621/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Лопатюк В.Ю., розглянувши у м. Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 30 травня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «БЛС» до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Обухівського
районного суду Київськиї області від
30 травня 2012 року позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «БЛС» до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди було
задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача матеріальні збитки та судові
витрати на загальну суму 15 213,60 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення
зазначено, що діями ОСОБА_1 було завдано
збитки Товариству з обмеженою
відповідальністю «БЛС» за оплату
послуг штрафмайданчика та евакуацію
автомобіля, які склали 1 799 грн., які
повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛС» в повній мірі.

Крім того, відповідно до умов договору
прокату автомобіля від 21 серпня 2010
року, наймач несе повну матеріальну
відповідальність за будь-який збиток
нанесений автомобілю. За втрату, тобто
повну непридатність для використання
наймодавцем автомобіля, з відповідача
на користь позивача підлягає стягнення
15% дійсної вартості транспортного
засобу, що становив 126 000 грн., за
вирахуванням сплаченої суми застави.

Таким чином, розмір відшкодування
становить 13 200 гривень. Загальний
розмір відшкодування з урахуванням
додаткових витрат становить 14 999 грн.

Також суд зазначив, що позивач
внаслідок неправомірної відмови
відповідача від відшкодування витрат,
поніс додаткові витрати в розмірі 214,60
грн. судового збору, тому ця сума
повинна бути відшкодована йому згідно
статті 88 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаним заочним
рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення
матеріального та процесуального права
при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського
районного суду Київськиї області від
30 травня 2012 року скасувати та ухвалити
нове про часткове задоволення позову в
сумі 1 799,00 грн. матеріальної шкоди та
судових витрат - 214,60 грн.

Суд, з'ясувавши обставини і
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу у судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
згідно до тимчасового реєстраційного
талону серії НОМЕР_1 від 23 червня 2009
року, автомобіль «Пежо 307», держномер
НОМЕР_2 перебуває у користуванні
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БЛС» ( а.с. 8 ).

21.08.2010 року між зазначеним
товариством та ОСОБА_1 був укладений
договір прокату автомобіля №0810-Р1063 (
а.с. 6-7 ), з дійсною вартістю
транспортного засобу в розмірі 126 000
грн. ( п. 1.1 правочину ).

Відповідно до п. 3.3. даного
договору, наймач несе повну
матеріальну відповідальність за
будь-який збиток, заподіяний
автомобілю наймодавця з приводу чого
відшкодовує останньому страхову
франшизу при втраті транспортного
засобу - 15% від дійсної вартості ТЗ,
витрати на транспортування до СТО у м.
Києві, компенсацію за зниження
вартості автомобіля, а також суми не
отриманого доходу впродовж всього часу
доки автомобіль не стане приданим для
використання наймодавцем.

На підставі п. 7.3. правочину ОСОБА_1
сплатила заставу у розмірі 4 800 грн.

21.08.2010 року сторонами підписаний
акт прийому-передачі транспортного
засобу ( а.с. 13 ).

22.08.2010 року в м. Одеса на бул.
Французький, 85, внаслідок ДТП
зазначений транспортний засіб отримав
механічні пошкодження: деформовано
передні ліві двері, переднє ліве крило (
а.с. 15 ).

Окрім цього, 26.08.2010 року о 14 годині
20 хвилин на автомобільній дорозі
Київ-Одеса, 108 км., з вини ОСОБА_1 сталася
ДТП, унаслідок чого був пошкоджений
транспортний засіб.

Постановою Обухівського
районного суду Київської області її
було притягнуто за ст. 124 Кодексу
України про адміністривні
правопорушення до відповідальності у
виді 425 грн. штрафу ( а.с. 16, 128 ).

У відповідності до звіту про
оцінку матеріального збитку від 15.09.2010
року №486, сума завданих збитків
власнику прокатного автомобіля
унаслідок ДТП від 26.08.2010 року склала 110
964,99 грн. ( а.с. 17-20 ).

Таким чином, даний автомобіль
відповідно до п. 7.4. договору
страхування №250593884 ( а.с. 9-11 ),
визнається повністю загиблим.

Позивач також поніс витрати на
послуги штрафмайданчика у розмірі 800
грн. та по транспортуванню автомобіля
до м. Києва - 999 грн. ( а.с. 21, 22 ), з чим
погодися і відповідач.

Відповідно, розмір шкоди,
заподіяної позивачу, за вирахуванням
сплаченої ОСОБА_1 застави, складає 15 899 ((
126 000 х 15 : 100 ) + 800 + 999 - 4 800 )) грн.

Згідно ж положень ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позовних вимог, які
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БЛС» зазначені в
сумі 14 999 грн. ( а.с. 2-5 ).

За таких обставин, суд першої
інстанції правильно прийшов до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог і, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 16, 780, 1166 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 58-60, 88, 212-213 ЦПК України, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, судом дана належна
оцінка належних та допустимих доказів
по справі у відповідності до вимог ст.
212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_1 про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 759-786,
1166, 1187, 1192 ЦК України, п. 12.1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи, оскільки вони
повністю спростовуються належними та
допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в
апеляції, зокрема, про необхідність
вирахування вартості транспортного
засобу із врахуванням положення
договору страхування, відсутність вини
ОСОБА_1 в заподіянні зазначеної
позивачем шкоди та доказів на її
підтвердження, невідповідність
вартості автомобіля і його ремонту
зазначеній сумі в рішенні, на
переконання апеляційного суду, не
спростовують висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість
заявлених позовних вимог та не є
підставою для задоволення апеляційних
вимог.

Окрім цього, доводи апеляційної
скарги щодо необхідності застосування
до правовідносин сторін положень
страхового законодавства, на
переконання апеляційного суду, не
ґрунтуються на матеріалах справи,
оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 встановлена
договором прокату автомобіля і законом
- ст.ст. 780, 1166 ЦК України.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309
ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Заочне рішення Обухівського районного
суду Київської області від 30 травня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «БЛС» до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба