Справа №589/3301/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковенко В. В.Номер
провадження 22-ц/788/578/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 37
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 03 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Шосткинська міська
державна нотаріальна контора, про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 03 лютого 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3.

Вказане рішення суду позивач оскаржила
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що позивач вважає
недійсним оспорюваний заповіт у
зв'язку з тим, що вказаний правочин
підписаний не особисто її матір'ю
ОСОБА_5, якої, на думку позивача, взагалі
не було у нотаріуса під час складання
заповіту, а невісткою ОСОБА_6, з якою
заповідач перебувала у неприязних
стосунках, чого суд безпідставно не
врахував. Крім того, не відповідає
дійсності, що її мати в день складання
спірного заповіту почувала себе не
добре та не могла сама розписатися в
ньому, оскільки вона як до цього, так і
після власноруч заповнювала та ставила
підписи у квитанціях по оплаті
комунальних послуг, а також в той день
весь час була вдома, на що вказували
свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Також позивач посилається на те, що під
час посвідчення заповіту весь час була
присутня ОСОБА_6, тобто по суті вона
була ще одним свідком, що є порушенням
вимог закону, як і те, що нотаріус не
перевірила причини, чому її мати не
змогла розписатись в заповіті, що
також безпідставно не було враховано
судом першої інстанції при ухваленні
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача ОСОБА_9 -
ОСОБА_6 та третьої особи Шосткинської
міськдержнотконтори Рязанець А.А. про
залишення рішення суду без змін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 10 листопада 2003
року ОСОБА_5 та її дочці ОСОБА_3 на праві
спільної часткової власності, тобто по
1/2 частині кожній, належала квартира
АДРЕСА_1 (а.с.43), в якій вони проживали і
були зареєстровані (а.с.9).

Вказане право спільної власності було
за ним зареєстровано 10 червня 2005 року
(а.с.44, 80).

26 жовтня 2006 року ОСОБА_5 склала заповіт,
який був посвідчений державним
нотаріусом Шосткинської міської
державної нотаріальної контори і
зареєстрований в реєстрі за № 1-887,
відповідно до якого вона заповіла все
належне їй майно дочці ОСОБА_3 (а.с.7, 46).

04 липня 2008 року приватним нотаріусом
Шосткинського міського нотаріального
округу Сумської області посвідчено та
зареєстровано в реєстрі за № 2072 інший
заповіт, складений ОСОБА_5, в якому вона
на випадок смерті заповіла все належне
їй майно позивачці ОСОБА_3 та
відповідачу ОСОБА_4.

Вказаний заповіт був записаний
приватним нотаріусом зі слів
заповідача ОСОБА_5, з посиланням також
на те, що у зв'язку з її похилим віком та
поганим самопочуттям текст заповіту
підписано ОСОБА_6 у присутності
заповідача та на її особисте прохання.
Також зазначено, що заповіт вголос
прочитаний заповідачем та посвідчений
при свідках ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які
зачитали вголос заповіт і поставили
свої підписи на ньому (а.с.40).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла (а.с.76).
Після її смерті відкрилась спадщина на
належне їй майно.

Зокрема, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 02
лютого 2010 року власником успадкованого
після смерті ОСОБА_5 майна є ОСОБА_4
(а.с.88), частка якого, як зазначено у
витягу про реєстрацію права власності
від 11 лютого 2010 року, становить 14 (а.с.108)

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що підстав
для визнання заповіту недійсним, на які
посилалась ОСОБА_3 при подачі позову,
немає, оскільки дана нотаріальна дія
була вчинена відповідно до вимог
закону, а волевиявлення заповідача
було вільним та відповідало її
внутрішній волі.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимогами ч.ч.1,2 ст.1257 встановлено, що
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Положеннями ч.2 ст.1247 ЦК України
передбачено, що заповіт має бути
особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу, в якій йдеться про те, що у
випадку якщо фізична особа у зв'язку з
хворобою або фізичною вадою не може
підписатися власноручно, за її
дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину,
що посвідчується нотаріально,
засвідчується нотаріусом або
посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Вимогами ст.1253 передбачено, що на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках.

У випадках, встановлених абзацом
третім частини другої статті 1248 і
статтею 1252 цього Кодексу, присутність
не менш як двох свідків при посвідченні
заповіту є обов'язковою.

Свідками можуть бути лише особи з
повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути:

1) нотаріус або інша посадова, службова
особа, яка посвідчує заповіт;

2) спадкоємці за заповітом;

3) члени сім'ї та близькі родичі
спадкоємців за заповітом;

4) особи, які не можуть прочитати або
підписати заповіт.

Свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують його вголос та ставлять свої
підписи на ньому.

У текст заповіту заносяться відомості
про особу свідків.

Також згідно з положеннями ч.3 ст.45
Закону України «Про нотаріат» (в
редакції, чинної на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо громадянин
внаслідок фізичної вади, хвороби або з
інших поважних причин не може
власноручно підписати угоду, заяву чи
інший документ, за його дорученням і в
його присутності та в присутності
нотаріуса або іншої посадової особи,
яка вчиняє нотаріальні дії, угоду,
заяву чи інший документ може підписати
інший громадянин. Про причини, з яких
громадянин, заінтересований у вчиненні
нотаріальної дії, не міг підписати
документ, зазначається у
посвідчувальному написі. Угоду не може
підписувати особа, на користь або за
участю якої її посвідчено.

Крім того, в положеннях п.п.16, 157, 158
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року №
20/5 (яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин), зазначено, що
заповіт має бути складений у письмовій
формі, із зазначенням місця і часу
складення заповіту, дати та місця
народження заповідача та підписаний
особисто заповідачем.

Нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи
записати заповіт з її слів власноручно
або за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. У цьому разі заповіт
має бути вголос прочитаний заповідачем
і підписаний ним, про що зазначається
ним перед його підписом.

Якщо заповідач унаслідок фізичної
вади, хвороби або з будь-яких інших
причин не може власноручно підписати
заповіт, за дорученням заповідача він
може бути підписаний іншою фізичною
особою за правилами, викладеними в
пункті 16 цієї Інструкції.

Фізична особа, на користь якої
заповідається майно, не вправі
підписувати заповіт за заповідача.

Пункт 16 вказаної Інструкції вказує на
те, що якщо фізична особа внаслідок
фізичної вади, хвороби або з інших
поважних причин не може власноручно
підписати правочин, заяву чи інший
документ, за її дорученням і в її
присутності та в присутності нотаріуса
правочин, заяву чи інший документ може
підписати інша особа. Про причини, з
яких фізична особа, зацікавлена у
вчиненні нотаріальної дії, не могла
підписати документ, зазначається у
посвідчувальному написі. Правочин не
може підписувати особа, на користь або
за участю якої її посвідчено.

Пунктом 158 вказаної Інструкції також
передбачено, що на бажання заповідача,
а також у випадках, якщо заповідач
через фізичні вади не може сам
прочитати заповіт, посвідчення
заповіту має відбуватись при свідках.

Присутність не менш як двох свідків при
посвідченні заповіту є обов'язковою.

Свідками можуть бути особи з повною
цивільною дієздатністю. Свідками не
можуть бути:

- нотаріус;

- особи, на користь яких складено
заповіт;

- члени сім'ї та близькі родичі
спадкоємців за заповітом;

- особи, які не можуть прочитати або
підписати заповіт.

Текст заповіту має містити відомості
про особу свідків, а саме: прізвище,
ім'я, по батькові кожного з них, дату
народження, місце проживання,
реквізити паспорта чи іншого
документа, на підставі якого було
встановлено особу свідка.

Свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують його вголос та ставлять свої
підписи на ньому.

Як вбачається з матеріалів справи, що
підтверджується належними та
допустимими доказами, зокрема,
показаннями допитаних в суді першої
інстанції свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
заповідач ОСОБА_5 особисто була
присутньою в приватного нотаріуса
ОСОБА_13 при складанні заповіту, тобто
станом на 04 липня 2008 року,
усвідомлювала значення своїх дій та
могла керувати ними, оскільки саме на
її особисте прохання заповіт,
записаний нотаріусом з її слів, був
підписаний ОСОБА_6, так як заповідач
унаслідок хвороби, на що вона
поскаржилась, не могла це зробити сама,
та посвідчений при свідках. Крім того,
з показів цих свідків вбачається, що
волевиявлення ОСОБА_5 щодо складання
оспорюваного заповіту було вільним та
відповідало її внутрішній волі.

Протилежного, на що позивач
посилається в апеляційній скарзі, вона
не довела, враховуючи, що підстав не
довіряти показам тих свідків немає.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на яких
позивач посилалась в апеляційній
скарзі, обставин щодо особистої
присутності ОСОБА_5 у приватного
нотаріуса при складанні заповіта, а
також про належну форму його складання
та посвідчення, не спростували.

Судом першої інстанції також правильно
встановлено, що ґрунтується на нормах
матеріального та процесуального права,
що підписання заповіту іншою особою
ОСОБА_6 було обумовлено саме проханням
заповідача ОСОБА_5, через її похилий вік
та погане самопочуття, так як їй на той
період виповнилось 83 роки і вона
страждала рядом захворювань, в тому
числі захворюваннями серця та судин
(а.с.45), у зв'язку з чим посвідчення
заповіту відбулось при свідках.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів
критично відноситься до доводів
апеляційної скарги про те, що стан
здоров'я заповідача дозволяв їй
особисто підписати спірний заповіт,
так як вона на той період сама
підписувала інші документи (а.с.10-13),
оскільки вказані посилання не
спростовують обставин того, що на
момент складання того заповіту стан
здоров'я заповідача був хворобливий і
позбавляв її можливості особисто
підписати заповіт.

Також не заслуговують на увагу колегії
суддів доводи апеляційної скарги про
те, що ОСОБА_6, яка підписувала
оспорюваний заповіт на прохання
заповідача, була по суті свідком, тому,
як її близький родич (колишня невістка),
не мала на це права, враховуючи, що
правовий статус свідків, присутніх при
посвідченні заповіту, та особи, яка на
прохання заповідача підписує заповіт,
регулюються різними правовими нормами
(статті 1247 та 1253 ЦК України), що також
спростовується і письмовим
повідомленням Шосткинської
міськдержнотконтори (а.с.22).

До того ж, ОСОБА_6 на момент посвідчення
заповіту не була членом сім'ї чи
близьким родичем спадкодавця ОСОБА_5 в
розумінні ст.ст.2, 3 СК України, що також
підтверджується і свідоцтвом про
розірвання шлюбу від 24 березня 2004 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_14, сином заповідача
(а.с.109).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що нотаріусом не була зроблена виписка
зі спадкового реєстру про реєстрацію
заповіту не спростовує висновків
місцевого суду про відмову в
задоволенні позову, враховуючи, що
оспорюваний заповіт зареєстрований в
реєстрі за № 2072 (а.с.40).

Інші доводи апеляційної скарги, в тому
числі і щодо різних товарних чеків з
приводу організації поховання ОСОБА_5
(а.с.138, 158) висновків місцевого суду про
відмову в позові із зазначених підстав
також не спростовують і не містять
посилань на такі порушення, які б
слугували підставою для зміни чи
скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Оскільки позивач при подачі
апеляційної скарги неповністю
сплатила судовий збір, з неї на користь
держави підлягає стягненню
недоплачена сума судового збору в
розмірі 07,00 грн.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 03 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
недоплачену суму судового збору за
апеляційний перегляд рішення суду в
сумі 07,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -