Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/353/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

20.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
Кривохижі В.І., Мурашка С.І.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка за
довіреністю представляє інтереси
ОСОБА_2, на рішення Кіровського
районного суду міста Кіровограда від
09 грудня 2013 року і

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В
обґрунтування вимог позивач зазначав,
що 13 грудня 2007 року відповідач отримав
кредит у розмірі 3 000 грн. шляхом
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
кредитної карти. Підписанням заяви
відповідач підтвердив, що ця заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною картою складає між ним
(відповідачем) і банком договір.

В порушення ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України і
п.п.6.5., 6.6. Умов та правил надання
банківських послуг відповідач умови
договору не виконує, у зв'язку з чим
станом на 17.09.2013 року має
заборгованість у розмірі 23 746,15 грн., яка
складається з : 3 000 грн. - заборгованість
за кредитом, 11 789,19 грн. - заборгованість
по процентах за користування кредитом,
7 350 грн. - заборгованість по комісії, а
також штрафів: 500 грн. (фіксована
складова) і 1 106,96 грн. (процентна
складова).

Посилаючись на зазначені обставини
позивач просив задовольнити його
вимоги.

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 09 грудня 2013
року позов задоволено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка за
довіреністю представляє інтереси
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити банку у
задоволенні його вимог у повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка
підтримувала доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу
представників ПАТ КБ «ПриватБанк»,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, дослідивши матеріали
справи,перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити проценти.

Встановлено, що обґрунтовуючи позовні
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 23 746,15 грн.
банк виходив з того, що між ним та
ОСОБА_2 у грудні 2007 року було укладено
кредитний договір. Підписавши заяву
про надання кредиту, відповідач
підтвердив, що заява про надання
кредиту разом з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною картою є
договором.

Проте, заперечуючи проти позову,
відповідача та його представник
посилалися на те, що ОСОБА_2 дійсно
підписав заяву про надання кредиту та
надав документи на його оформлення, але
платіжну карту не отримував і кошти з
неї не знімав. Крім того, договір є
неукладеним, оскільки відсутня згода
сторін за всіма істотними умовами
договору, а саме: згода щодо детального
розпису загальної вартості кредиту,
розміру та порядку сплати щомісячного
платежу, які повинні були бути
зазначені у Пам'ятці клієнта, що
передбачено п.п.2,3 Умов і правил
надання банківських послуг. Пам'ятку
клієнта оформлено не було, відповідач
її не отримував і не підписував, з
тарифами ознайомлений не був.

Відповідно до п.2 Умов і правил надання
банківських послуг форма договору, що
укладається між банком і держателем
платіжної карти, складається із: Заяви;
Пам'ятки клієнта; Умов і правил надання
банківських послуг; Тарифів.

Якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагається.
(ч.2 ст.639 ЦК України).

На порушення цих вимог закону, Умов і
правил надання банківських послуг
позивачем не надано доказів
оформлення між банком та відповідачем
усіх необхідних документів, які є
невід'ємною частиною договору, доказів
одержання відповідачем платіжної
карти. Доводи відповідача та його
представника банком не спростовано.

Не надано позивачем і доказів
одержання відповідачем грошових
коштів з карткового рахунку.

Із виписки про рух коштів по картковому
рахунку, відкритого на ім'я
відповідача, вбачається, що 17 грудня
2007 року у касі відділення №3
Кіровоградської філії ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», було отримано
готівкою 3 000 грн. (а.с.46).

Загальні вимоги до оформлення
касових документів банку наведені,
зокрема, у п. 1.19. та п.1.20. розділу IV.
Касові операції банків (філій,
відділень) з клієнтами Інструкції про
ведення касових операцій банками в
Україні, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
01.06.2011 року № 174 (далі - Інструкція).

Згідно вимог Інструкції
квитанція платіжного термінала, сліп,
що складається в разі здійснення
касової операції в операційній касі,
мають містити, крім зазначених у пункті
1.19 цієї глави, такі реквізити:

- підпис працівника банку (філії,
відділення), якщо це передбачено
внутрішньобанківськими правилами,
правилами платіжної системи;

- підпис держателя електронного
платіжного засобу (у разі оформлення
сліпа - обов'язково, а в разі
оформлення квитанції платіжного
термінала - якщо це передбачено
внутрішньобанківськими правилами,
правилами платіжної системи).

Банк (філія, відділення) оформляє
за підсумками касових операцій,
виконаних із застосуванням платіжних
пристроїв, на загальну їх суму за
видами платежу прибутково - видатковий
касовий ордер для відображення в
бухгалтерському обліку (п.1.18.
Інструкції).

На підтвердження доводів про
отримання відповідачем грошових
коштів у касі відділення банку,
позивачем не надано передбачених
Інструкцією документів.

Відповідно до ч.2 ст.ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У зв'язку з наведеним, не можна визнати
допустимим доказом акт, складений
працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк»
20.01.2012 року, про псування касових
документів за період з 2007 по 2009 роки
внаслідок пориву труби з гарячою водою
і неможливість у зв'язку з цим
прочитання цих касових документів, на
який, як на підтвердження доводів про
отримання відповідачем грошових
коштів, посилається позивач (а.с.47).

Інших доказів на підтвердження доводів
про отримання відповідачем платіжної
карти та отримання ним грошових коштів
з карткового рахунку позивачем не
надано.

Відповідно ч.1 ст.11 ЦК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Отже, обов'язок надати докази на
підтвердження своїх вимог і заперечень
законом покладено на сторони.

В порушення цих норм процесуального
права та ст.ст.212-214 ЦПК України суд не
дав належної оцінки доводам сторін та
наданим ними доказам, а тому дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Ураховуючи заперечення відповідача
про те, що між ним та банком договір про
надання банківських послуг не
укладався, платіжну карту він не
отримував і кошти з неї не знімав, та
ненадання позивачем належних і
допустимих доказів на підтвердження
позовних вимог, які б спростовували
доводи відповідача, колегія суддів
дійшла висновку про недоведеність
позивачем своїх вимог.

Недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленим та невідповідність
висновків суду обставинам справи,
відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку і ухвалення нового рішення про
відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні його позову.

Керуючись ст.ст. 209,307,309,313,314,316 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка за
довіреністю представляє інтереси
ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 09 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді