Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1204/14
Головуючий у 1 інстанції: Іваненко
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна»

на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди

В С Т А Н О В
И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

В позові, уточненому в ході судового
розгляду зазначав, що 10.09.2009р. він був
прийнятий на роботу в ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна» на
посаду І спеціаліста 1 категорії
оперативного відділу управління
економічної безпеки. Протягом 3 років
роботи на вказаній посаді він жодного
разу не притягувався до дисциплінарної
відповідальності. За результатами
роботи за 2011р. нагороджений почесною
грамотою підприємства. З 22.04.2011р.
переведений на посаду інспектора 1
категорії оперативного відділу
управління економічної безпеки групи
з контролю за продукцією що надходить.
З посадовою інструкцією ДІ № 132/46
ознайомлений 24.09.2012р. З квітня 2011р. він
працював на дільниці підготовки шлаку -
контролював облік вилучення скрапу. З
січня 2012р. працював, згідно з наказом у
сталеплавильному цеху 2 (СПЦ 2) -
здійснював контроль видачі
феросплавів зі складу. З березня 2012р. по
липень 2012р. здійснював контроль видачі
феросплавів зі складу СПЦ-3.

У січні 2012р. на підприємстві
проводилася атестація. Рішенням
атестаційної комісії він був
атестований.

04.12.2012 р. за розпорядженням директора з
персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» №6050-к
він був звільнений із займаної посади
за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків покладених на працівника
трудовим договором.

У січні 2012р. на підприємстві
проводилася атестація. Рішенням
атестаційної комісії він був
атестований.

На початку серпня 2012р. начальник
управління економічної безпеки
забажав його звільнення «за власним
бажанням» або «за згодою сторін». Після
його відмови ставлення адміністрації
змінилося. В серпні 2012 року йому було
оголошено дві догани за невиконання
обов'язків, не покладених на нього
посадовою інструкцією.

Догана за наказом від 17 жовтня 2012 року
з яким він був ознайомлений 06.11.2012 року
не мала підстав, оскільки він не
виконував роботу за неналежне
виконання якої був покараний.

Таким чином, вважає, що зазначені
догани йому оголошені незаконно та з
порушенням порядку застосування
дисциплінарних стягнень.

Наказ про звільнення його з роботи
вважає таким, що не має підстав.
Матеріали службової перевірки за
невиконання якої його притягнуто до
відповідальності він для виконання не
отримував.

Вважає, що дії адміністрації
спрямовані не на дотримання трудової,
технологічної, виробничої дисципліни,
а проти нього особисто, з метою
покарання і звільнення за будь-яких
вигаданих, формальних причин.

При обранні міри покарання у всіх
випадках притягнення його до
дисциплінарної відповідальності
адміністрація підприємства не
враховувала вимоги ст. 149 КЗпП України.

Незаконне звільнення з роботи
спричинило для нього моральні
переживання, порушило його нормальні
життєві зв'язки, його життєвий уклад і
вимагають від нього пошуків іншої
роботи, що нині вкрай важко. Він
залишився без засобів до існування.
Його заробітна плата є для нього єдиним
джерелом існування. Моральну шкоду він
оцінив у 5000грн.

Вказує, що у день звільнення він просив
у свого керівництва надати йому копії
розпоряджень про дисциплінарні
стягнення і про його звільнення,
довідку про середній і про
середньоденний заробіток, проте навіть
і цьому йому відмовили.

Позивач вказує, що розрахунок
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу проведений відповідно до абз.«
3» п.1.1 Постанови кабінету Міністрів
України «Про затвердження порядку
нарахування середньої заробітної
плати» від 08.02.1995 р. № 100 із змінами,
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266, а
саме: нарахування середньомісячної
заробітної плати проводиться виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.
Відповідно до п.8 Постанови
середньоденна заробітна плата
визначається шляхом ділення
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом 2 місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів. Його посадовий оклад
становить 4950 грн. Його заробітна плата
за жовтень і листопад склала: 4950грн. + 4950
грн. = 9900грн. У жовтні ним відпрацьовано
23 робочих дня, а в листопад і 22 робочих
дня. Таким чином його середньоденна
заробітна плата становить 220 грн. (9900
грн.: 45дн. = 220грн.). Середній заробіток за
час вимушеного прогулу становить: 220
грн. х 21 роб. день (до 03.01.2013р. - день
подачі позову до суду) = 4620 грн. На
підставі викладеного, просив суд
поновити його на роботі на посаді
інспектора 1 категорії оперативного
відділу управління економічної
безпеки, визнавши незаконним
розпорядження директора з персоналу
ПАТ «Дніпроспецсталь» № 6050-к від
04.12.2012р. про звільнення його за п.3 ст. 40
КЗпП України та скасувати його в цій
частині. Стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 05.12.2012р. по 18.10.2013
року у сумі 54378,00грн. та моральну шкоду
в сумі 5000 грн.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді
інспектора 1 категорії ПАТ
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» з
05.12.2012 року, визнано незаконним
розпорядження директора по персоналу
ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна»
№6050-к від 04.12.2012 року про його
звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України та
скасовано його. Стягнуто з ПАТ
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
05.12.2012 року по 18.10.2013 року. В іншій
частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 лютого 2014 року середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 05.12.2012 року по 18.10.2013 року
стягнутий у конкретно визначеній
грошовій сумі - 54378,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.
Кузьміна» подав апеляційну скаргу, в
якій, вважаючи рішення незаконним,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовити.

Позивачем надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін.

В частині часткового задоволення
позовних вимог судом першої інстанції
та відмові у відшкодуванні моральної
шкоди рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку не оскаржене, а
тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України та роз'яснень п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24 жовтня 2008 року „Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" апеляційним
судом не перевіряється.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Білоус К.О.,
позивача ОСОБА_2, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини і відповідні
правовідносини.

ОСОБА_2 10.09.2009р. був прийнятий на роботу
в ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.Н.
Кузьміна» на посаду спеціаліста 1
категорії оперативного відділу
управління економічної безпеки за
наказом №3417 від 10.09.2009 (а.с.8).

22.04.2011р. переведений на посаду
інспектора 1 категорії за наказом №1569,
згідно копії трудової книжки (а.с.9).

04.12.2012р. за розпорядженням директора з
персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» №6050-к
він був звільнений із займаної посади
за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків покладених на працівника
трудовим договором.

З посадовою інструкцією ОСОБА_2
ознайомлений 24.09.2012 року. За
інструкцією його безпосереднім
керівником є начальник оперативного
відділу і він зобов'язаний
здійснювати, за його вказівкою зокрема
контрольні перевірки.

Згідно розпорядження начальника
управління економічної безпеки №16 від
16.03.2012 року, (а.с.81-84) оформлення
документів виконувати на
комп'ютерній техниці (а.с.83). Згідно
списку особистого складу управління
(а.с.85), ОСОБА_2 21.03.2012 року ознайомлений
з даним розпорядженням.

Судом встановлено, що документи про
проведення перевірки факту виявлення
серед сміття товарно-матеріальних
цінностей ОСОБА_2 не передавалися. При
цьому встановлено, що знайдені
товарно-матеріальні цінності такими не
є, вирішено питання про утилізацію. За
результатами даної перевірки було
встановлено, що підприємству
матеріальної шкоди не спричинено.

Середньоденна зарплата ОСОБА_2 за
жовтень-грудень 2012 року складає 241,68
грн., що судом взято за основу при
визначенні розміру середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позовних
вимог про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника застосовувалися
заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для
звільнення працівника за систематичне
порушення трудової дисципліни
необхідно, щоб працівник вчинив
конкретний дисциплінарний проступок,
тобто допустив невиконання або
неналежне виконання трудових
обов'язків, щоб це невиконання або
неналежне виконання трудових
обов'язків було протиправним та винним
і носило систематичний характер, а за
попередні порушення трудової
дисципліни (одне чи декілька) до
працівника застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення з додержанням порядку їх
застосування, але вони не дали
позитивних наслідків і працівник знову
вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової
дисципліни вважається порушення,
вчинене працівником, який і раніше
порушував трудову дисципліну, за що
притягувався по дисциплінарної
відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених
позовних вимог та вимог п. 3 ст. 40 КЗпП
України, суд першої інстанції
правильно встановив юридичні факти у
відповідності до ст. 214 ЦПК України при
вирішенні спору та вірно визнав
незаконним звільнення позивача з цих
підстав.

Суд першої інстанції належним чином
встановив, що дисциплінарний
проступок, який став безпосередньо
підставою для звільнення працівника
місця не мав, відповідачем при
застосуванні заходів дисциплінарного
стягнення не додержано вимог ст. ст.
147-149 КЗпП України.

Встановлення вказаного факту
унеможливлює звільнення працівника з
підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Апеляційна скарга не спростовує
висновки рішення суду першої
інстанції, оскільки у ній фактично
повторені заперечення відповідача
проти позовних вимог, які були
ретельно розглянуті під час
провадження справи судом першої
інстанції та дістали належної правової
оцінки, яка визнана вірною з підстав,
наведених вище у цій ухвалі.

Із апеляційної скарги вбачається, що
апелянтом не вказано, в чому полягає
незаконність і необґрунтованість
рішення, чи судом неправильно
встановлені обставини або неправильно
встановлені правовідносини. За змістом
апеляційна скарга відображає
загальну незгоду відповідача з
рішенням суду. У скарзі не наведено, у
чому в рішенні суду полягає порушення
вимог матеріального і (або)
процесуального права.

Апеляційна скарга спростована під час
розгляду справи та не дає колегії
суддів підстав для висновку щодо
незаконності чи неправильності
зазначеного судового рішення.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а апеляційна скарга не спростовують
його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроспецсталь» ім. А.Н.Кузьміна»
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 жовтня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: