Справа № 360/648/13-ц Головуючий у І
інстанції Міланіч А.М.Провадження №
22-ц/780/1151/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2014 року колегія
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бородянського районного
суду Київської області від 17 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Дружинської сільської ради,
третя особа - ОСОБА_4 про визнання
незаконними та скасування рішення
Дружинської сільської ради,
Бородянського району та визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсним,-

встановила:

у березні 2013 року позивачі звернулися
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що вони та третя особа
ОСОБА_4 є спадкоємцями померлого ОСОБА_5
і на підставі свідоцтва про право на
спадщину успадкували жилий будинок в
АДРЕСА_1 та отримали право користування
земельною ділянкою для обслуговування
даного будинку, яке мав спадкодавець.

Відповідачка ОСОБА_1 на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку є власником суміжної
земельної ділянки площею 0,039га., що
знаходиться по АДРЕСА_2, з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства.

Виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку, на ім»я
відповідачки є недійсним, оскільки
виданий з грубими порушеннями чинного
законодавства. У вказаному акті
зазначені невірні розміри земельної
ділянки та конфігурація. Відповідачкою
приватизована частина земельної
ділянки під будинком позивачів, що в
свою чергу порушує право позивачів, як
землекористувачів та власників
земельної ділянки.

Позивачі просили суд визнати недійсним
та скасувати Державного акту на право
власності на земельну ділянку виданий
на ім»я відповідачки та скасувати
рішення Дружинської сільської ради від
07 липня 2005 року, в частині передачі
відповідачці у приватну власність
зазначеної земельної ділянки.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 17 грудня 2013 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаються на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просила рішення Бородянського
районного суду від 17 грудня 2013 року
скасувати та залишити позовну заяву
позивачів без розгляду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Бородянського районного суду
від 14 березня 2008 року та свідоцтва про
право на спадщину за законом від 15
березня 2011 року за позивачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_4
зареєстроване право власності, по 1/3
частині за кожним, на будинковолодіння
№44 Бородянського району Київської
області (а.с.94-1 19).

На підставі Державного акту на право
власності серії ЯЖ №363140, виданого
відповідно до рішення 23 сесії 4
скликання Дружинської сільської ради
від 7 липня 2005 року, відповідачка ОСОБА_1
є власником суміжної з позивачами
земельної ділянки площею 0.039га., що
знаходиться по АДРЕСА_3 (а.с.10-13).

Як вбачається з висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 10
жовтня 2013 року, межа земельної ділянки
відповідачки №39 ( згідно державного
акту на право власності на землю ЯЖ
№363140) проходить по частині житлового
будинку позивачів №44 (площа частини
житлового будинку, що розташована на
земельній ділянці №39 становить 0,02кв.м.,
у формі трикутника з довжинами 0,1м.,
0,49м., та 0,50м) (а.с.80).

Відповідно до ст.91 ЗК України власники
земельних ділянок зобов»язані не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Згідно з ч.2 ст.95 ЗК України порушені
права землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об»єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов»язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Згідно до ст.378 ЦК України право
власності особи на земельну ділянку
може бути припинене за рішенням суду у
випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідачці ОСОБА_1 за рішенням
сільської ради було передано у
власність частину земельної ділянки,
яка перебуває в користуванні
позивачів, зокрема, під належним їм на
праві власності будинком, то суд вірно
встановив, що дане рішення є
неправомірним, таким що порушує права
позивачів як землекористувачів та
власників будинку.

Так як земельна ділянка була передана у
власність ОСОБА_1 з порушенням діючого
законодавства і рішення сільської ради
щодо її передачі у власність
визнається судом незаконним, то
виданий на підставі даного рішення
державний акт на право власності на цю
ділянку необхідно визнати недійсним.

Таким чином, суд прийшов до правильного
висновку про задоволення позову,
визнання незаконним рішення двадцять
третьої сесії четвертого скликання
Дружинської сільської ради
Бородянського району Київської
області від 07 липня 2005 року, в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою та передачі у приватну
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0,039га., в с. Дружня Бородянського
району Київської області по АДРЕСА_2
для ведення особистого селянського
господарства та визнання недійсним
Державний акт серії ЯЖ №363140 на право
власності на земельну ділянку
кадастровий номер :04:010:0007, площею
0,39га. з цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована на
території АДРЕСА_3, виданий на ім»я
ОСОБА_1 23 квітня 2009 року та
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за №85.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі про незаконність та
необгрунтованість рішення, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження,
оскільки, апелянт не вказав, яким чином
суд порушив його права, а надані ним
докази не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,310,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну ОСОБА_1 на рішення
Бородянського районного суду від 17
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді