АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/4053/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Галаган В.І.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 23 травня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н
о в и л а:

Позивач пред»явила позов до
відповідача про стягнення аліментів
на її користь на утримання малолітніх
дітей сина ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньки,ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500
грн. на кожну дитину,посилаючись на
ухилення відповідача від утриманні
дітей в добровільному порядку.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 23 травня 2013 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить зменшити розмір
аліментів,стягнутих за вказаним
рішенням до 750 грн.на кожну
дитину,посилаючись на відсутність
можливості сплачувати аліменти у
розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Суд
не врахував при вирішення спору ту
обставину,що він сплачує комунальні
послуги за себе та за дитину,яка
зареєстрована за його адресою.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення позивача та його
представника, пояснення двох
представників відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
обставини справи , колегія суддів
приходить до наступного.

Встановлено, що 05.03.2009 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції м. Києва було
зареєстровано шлюб між сторонами, від
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають
малолітніх дітей - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 11.04.2012 року
шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу діти
проживають разом з матір»ю ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою форми № 3, донька
ОСОБА_4 зареєстрована за адресою
реєстрації матері в квартирі АДРЕСА_1, а
син ОСОБА_3 в квартирі батька за адресою
: АДРЕСА_2, хоча фактично проживає з
матір»ю.

Відповідно до довідки про заробітну
плату та інші доходи, виданої
Управлінням освіти Дніпровської РДА в
м. Києві від 15.08.2012 року ОСОБА_2 працює
на посаді вчителя та за період з лютого
2012 року по липень 2012 року загальна сума
її доходу становила 15 588 грн. 00 коп., а
середньомісячна - 2 598 грн. 00 коп..

Відповідач ОСОБА_1 матеріально дітей
не утримує, офіційно не працює, тобто
має мінливий нерегулярний дохід .

Частиною 1 ст. 184 СК України
визначено, що якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до статті 182 Сімейного
Кодексу України при визначенні
розміру аліментів суд враховує стан
здоров»я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Стягуючи з відповідача на користь
ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 1 500 грн. на
утримання малолітніх дітей сторін, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач має нерегулярний дохід,
інших дітей, непрацездатних дружини і
батьків на утриманні не має, врахувавши
при цьому працездатний вік
відповідача.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим , постановленим з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновків якого
доводи апеляційної скарги не
спростовують.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
зазначає, що офіційно він не працює, а в
уточненій скарзі просить стягнути
аліменти в розмірі ј його доходу, але не
менше 30 відсотків від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
зазначаючи про те, що не в змозі
сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн. 00
коп..

Проте з такими доводами
відповідача колегія суддів погодитись
не може, оскільки нормами ст. 184 СК
України передбачено присудження
аліментів у твердій грошовій сумі за
умов, що платник аліментів має
нерегулярний , мінливий дохід, про що
зазначає і сам ОСОБА_1, заявляючи про
те, що офіційно він не працює.

При цьому колегія суддів
враховує працездатний вік відповідача
( 33 роки ), відсутність інших осіб на
його утриманні, вік дітей та їх потреби
в існуванні (їжа ,одяг, комфорт,
користування житлово-комунальними та
медичними послугами) та потреби в
реалізації соціального та духовного
розвитку .

Та обставина, що ОСОБА_1 сплачує
комунальні послуги за себе і за сина,
оскільки він зареєстрований за адресою
його проживання, на висновок суду не
впливає, оскільки відповідно до ст. 180
СК України, обов»язок утримувати
дитину є рівною мірою обов»язком як
матері, так і батька, причому
обов»язком особистим.

На підставі викладеного рішення
суду є законним та обґрунтованим,
відповідним встановленим обставинам
справи та відповідає інтересам дітей .

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 23 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: