АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/858/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу Штих К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. УХВАЛА
18 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Єльцов В. О. суддів
Пальонний В. С. , Нерушак Л. В. при
секретаріАнудінову О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 06 лютого 2014 року
по справі за скаргою ОСОБА_6 на
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві.
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернулася до суду з скаргою на
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу, посилаючись на те,
що 19 грудня 2013 року головним державним
виконавцем відділу ДВС Канівського
МРУЮ було винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві у виконавчому провадженні
№ 39911358 при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-105/11, виданого 07
жовтня 2011 року Канівським
міськрайонним судом про стягнення з
завданої матеріальної шкоди було
повернено виконавчі документ
стягувачеві без виконання.
Ухвалою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 лютого 2014
року в задоволенні скарги ОСОБА_6 було
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
ухвалу Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта
ОСОБА_6 про задоволення апеляційних
вимог, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішене судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні скарги
ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з
тих підстав, що державним виконавцем
відділу ДВС Канівського МРУЮ Говорун
Д.Я., були вжиті всі заходи примусового
виконання виконавчого листа від 07
жовтня 2011 року виданого Канівським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 48468,90 грн.
завданої матеріальної шкоди.

Проте, з висновком місцевого суду, щодо
застосування державним виконавцем
відділу ДВС Говорун Д.Я. всіх заходів
примусового виконання погодитись не
можливо виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження, як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах. В межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

З матеріалів справи, дійсно вбачається,
що державним виконавцем відділу ДВС
Канівського МРУЮ Говорун Д.Я.
здійснювались заходи примусового
виконання, проте майна та рахунків у
ОСОБА_7. не було виявлено, а тому у
згідно до ст. 40 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавчий
документ був повернений стягувачу без
виконання.

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» визначені обов'язки і
права державних виконавців, зокрема
згідно ч. 1 даної статті державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, відповідно до практики
Європейського суду з прав людини,
невиконання рішення суду у зв'язку з
відсутністю коштів є порушенням п.1 ст. 6
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17 липня 1997 року, та яка є
частиною національного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець направляв запити
до Головного управління юстиції у
Черкаській області, Міськрайонного
управління Держкомзему у м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області,
Інспекції державного технічного
нагляду стосовно наявності
зареєстрованого майна у боржника та
інформації щодо номерів рахунків
відкритих у банках та інших фінансових
установах України.

Проте, державний виконавець Говорун
Д.Я. отримавши відповіді на його запити
про відсутність рухомого і нерухомого
майна, на яке може бути звернено
стягнення та відібравши пояснення від
боржника про те, що він не працює, не
з'ясував за які саме доходи існує
боржник і з чого вони складаються.

У зв'язку з цим, на думку колегії суддів,
державний виконавець не у повній мірі
використав права, якими він наділений
Законом України «Про виконавче
провадження», зокрема - ст.11 цього
Закону.

А тому, неможливо погодитись з
висновком суду першої інстанції про те,
що державним виконавцем були вчинені
всі виконавчі дії передбачені ЗУ «Про
виконавче провадження» спрямовані на
виконання рішення.

У свою чергу, доводи апелянта у частині
направлення виконавчого листа до ВДВС
Канівського МРУЮ для виконання,
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про
виконавче провадження» вбачається, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст. 17 цього Закону та за заявами
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Ураховуючи наведені вище положення
Закону, суд як першої та апеляційної
інстанції позбавлені можливості
направляти виконавчі документи
стягувача особисто.

Тому, у задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_6 в частині про направлення
виконавчого листа до ДВС для виконання
задоволенню не підлягає.

Таким чином, наведені обставини ухвала
місцевого суду підлягає до скасування
із постановленням нової ухвали про
часткове задоволення апеляційної
скарги скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 387 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Ухвалу Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 06 лютого 2014 року по справі
за скаргою ОСОБА_6 на постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
визнати дії старшого виконавця відділу
державної виконавчої служби
Канівського міськрайонного управління
юстиції Черкаської області Говорун Д.Я.
щодо повернення виконавчого документу
стягувачеві неправомірними.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Канівського
міськрайонного управління юстиції
Черкаської області скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 19 грудня 2013
року по виконавчому листу №2-105/2011 та
провести усі необхідні виконавчі дії,
спрямовані на належне виконання
виконавчого листа №2-105/2011.

У задоволенні решти вимог скарги
ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий :

Судді :