Справа № 456/2731/13-ц
Провадження № 2/456/128/2014
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Янко Б. Я.

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом в якому просить стягнути з
відповідача на користь ПАТ «Кредобанк»
суму заборгованості у розмірі 26 811,49
грн. з яких: 10 004,95 грн. - неповернута
сума кредиту, 7 647,05 грн. - прострочені
відсотки, 9 159,49 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог
покладається на те, що 02.08.2007 року між
ВАТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено договір банківського
рахунку НОМЕР_2.

23.05.2008 року між ВАТ «Кредобанк» та
відповідачем ОСОБА_1 на підставі п.3.5.
Договору банківського рахунку було
укладено Додатковий договір
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати клієнту грошові
кошти для здійснення операцій з
використання платіжних карток у
розмірі та на умовах встановлених
договором, а клієнт зобов'язався
повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний ліміт по Договору
встановлюється у розмірі 10 000,00 грн. на
весь строк дії платіжної картки, яка
видається на підставі договору
банківського рахунку НОМЕР_2.

Однак у зв'язку з не виконанням
зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 за
Додатковим договором від 23.05.2008 року
утворилась заборгованість, яка станом
на 19.03.2013 року року становить 26 811,449
гривень.

Тому у зв'язку з наявністю даної
заборгованості по кредитному договору
та ігнорування притензії позивача № 9326
від 03.04.2013 року, яка була надіслана
відповідачу з вимогою повернути
несплачену суму заборгованості, з
метою захисту своїх законних прав та
інтересів позивач ПАТ «Кредобанк»
вимушений був звернутись до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача Шевяк О.В. підтримала заявлені
вимоги з підстав викладених у позовній
заяві та просила суд позов задоволити
повністю.

Додатково пояснила, що відповідачу
ОСОБА_1 була відкрита банківська
платіжна картка згідно Договору
банківського рахунку від 02.08.2007 року на
яку здійснювалось нарахування
заробітної плати. 23.05.2008 року за заявою
відповідача було встановлено
кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн. на
його банківську платіжну картку, що
означало, що окрім зняття нарахованої
заробітної плати останній міг з цієї ж
карточки одержувати кредитні кошти до
10 000,00 грн. Подальше погашення
заборгованості здійснювалось шляхом
списання частини коштів із надходжень
на картковий рахунок, тобто в тому
числі і із заробітної плати або шляхом
внесення готівки через касу банку.

Однак у зв'язку з тим, що останні
надходження на банківську платіжну
карту поступили у липні 2010 року, і після
цього надходжень не поступало
відповідно не погашалась наявна
заборгованість по кредитних коштах,
тому 16.09.2010 року було здійснено
перенесення овердрафту на
протермінований кредит, відповідно до
кредитного договору від 23.05.2008 року у
сумі 10 004,95 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
від 26.09.2013 року позовні вимоги не
визнав, просив суд відмовити у їх
задоволені повністю, мотивуючи це тим,
що немає заборгованості перед ПАТ
«Кредобанк».

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні не визнала позовні
вимоги, просила суд відмовити у їх
задоволені у зв'язку з пропуском строку
позовної давності, про що подала
письмову заяву. Зазначила, що саме з
31.05.2009 року повинен відраховуватись
трьохрічний строк щодо основної суми
заборгованості та річний строк
позовної давності щодо пені. Крім того,
кредитний ліміт надавався на споживчі
цілі, а тому у даному випадку пропущено
строк позовної давності, що виключає
можливість задоволення даного позову.
Також зазначила, що відповідач ОСОБА_1
надав банку доручення на списання
коштів з його заробітної плати, однак
банк до моменту звільнення відповідача
з роботи не списав кошти з його
заробітної плати для погашення
заборгованості, хоча мав таку
можливість, а тому вина ОСОБА_1 у
виникненні заборгованості позивачем
не доведена.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх сукупності
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення повністю з наступних
підстав.

Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Так у судовому засіданні встановлено,
що 02.08.2007 року між ВАТ «Кредобанк»,
правонаступником якого є позивач ПАТ
«Кредобанк», та відповідачем ОСОБА_1
було укладено договір банківського
рахунку НОМЕР_2 згідно п. 1.1. якого банк
відкрив відповідачу картковий рахунок
НОМЕР_3 та зобов'язався надавати
послуги по веденню даного карткового
рахунку, виготовлення банківської
платіжної картки, надання
короткострокових кредитів в межах
встановленого банком кредитного
ліміту. Даний договір був укладений на
підставі заяви - анкети на оформлення
банківської платіжної картки ОСОБА_1
від 02.08.2007 року, копія якої міститься у
матеріалах справи.

Згідно п. 3.5. даного договору 23.05.2008 року
між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено Додатковий
договір до договору банківського
рахунку від 02.08.2007 року, згідно якого
банк зобов'язався надати відповідачу
грошові кошти (кредит) для здійснення
операції з використання платіжних
карток у розмірах та на умовах
обумовлених даним договором, а клієнт
зобов'язався повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно п. 2.1. даного Додаткового
договору кредитний ліміт було
встановлено у розмірі 10 000,00 грн. на весь
строк дії платіжної картки, яка видана
на підставі договору банківського
рахунку від 02.08.2008 року, але не більше
строку перебування відповідача у
трудових відносинах з МВДСО УДСО при
ГУМВС України у Львівській області.

Як вбачається з матеріалів справи,
кредитний ліміт ОСОБА_1 було
встановлено у зв'язку з його зверненням
з письмовою заявою від 23.05.2008 року,
згідно якої він просив встановити
кредитний ліміт на його банківську
платіжну карту НОМЕР_4 видану згідну
карткового проекту у розмірі 10 000,00
грн. Копія даної заяви міститься у
матеріалах справи.

Також у матеріалах справи міститься
рішення кредитного комітету першої
Львівської філії № 13 від 23.05.2008 року
згідно якого кредитний комітет прийняв
рішення щодо встановлення кредитного
ліміту по картковому рахунку ОСОБА_1 у
розмірі 10 000,00 грн. на споживчі цілі.
Термін кредитування згідно даного
рішення встановлений до кінця дії
зарплатної банківської платіжної
карти.

Крім того згідно клопотання від ПЛФ ВАТ
«Кредобанк» щодо встановлення
кредитного ліміту вбачається, що
термін до якого встановлюється
кредитний ліміт - 31.05.2009 року.

У відповідності до п. 4.1. Додаткового
договору клієнт зобов'язаний повернути
кредит у повному обсязі до кінця
строку дії банківської платіжної
картки, яка видана на підставі договору
банківського рахунку від 02.08.2007 року,
але не пізніше наступного робочого
дня, що передує дню звільнення з
організації, виконати свої
зобов'язання по сплаті процентів за
користування кредитом і поверненню
отриманих кредитів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу.

В ході судового розгляду судом було
беззаперечно встановлено той факт, що
станом на 19.03.2013 року за відповідачем
ОСОБА_1 перед ПАТ «Кредобанк» існує
заборгованість по кредиту у розмірі 10
004,95 грн., що стверджується наявним у
матеріалах справи розрахунком суми
позову про стягнення заборгованості по
кредитному ліміту, а також довідкою про
рух коштів по рахунку відповідача
ОСОБА_1 за період з 23.05.2008 року по 04.10.2013
року, з якої чітко вбачається розмір
коштів, які поступали на рахунок
відповідача, розмір коштів, які ним
були зняті з карткового рахунку, та
розмір коштів, які стягувались на
погашення нарахованих доходів за
овердрафтом від 23.05.2008 року.

Згідно вищезазначеної довідки про рух
коштів по рахунку відповідача за
період з 23.05.2008 року по 04.10.2013 року
останнє надходження коштів на
заробітню банківську платіжну картку
відповідача було здійснено 07.07.2010 року,
після цього кошти не надходили, а тому
16.09.2010 року було здійснено перенесення
овердрафту на протермінований кредит у
сумі 10 004,95 грн.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України
кредитодавець має право на одержання
від боржника процентів від суми
кредиту, якщо інше не встановлено
законом.

У відповідності до п. 3.1. Додаткового
договору до договору банківського
рахунку від 23.05.2008 року за користування
кредитом відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу процентну ставку
визначену тарифами банку, копія яких
також знаходиться у матеріал справи.

Проценти сплачуються щомісячно при
поступлені коштів на рахунок, але не
пізніше останнього робочого дня
місяця за який нараховані проценти.

Тому, згідно розрахунку,
заборгованість відповідача зі сплати
процентів за користування кредитними
коштами за Додатковим договором від
23.05.2008 року становить 7 647 (сім тисяч
шістсот сорок сім) гривень 05 коп. Дана
сума ні відповідачем ОСОБА_1, ні
представником відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні не оспорювалась та
не спростовувалась

Крім того згідно п. 5.1 договору за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню за кожен день
прострочки у розмірі подвійної
процентної ставки вказаної у п. 3.2
договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором.

Тому суд приходить до висновку, що
позивач ПАТ «Кредобанк» має право на
одержання пені, яка згідно розрахунку
заборгованості становить 9 159 (дев'ять
тисяч сто п'ятдесят дев'ять) гривень 49
коп. та розрахована за період з 20.03.2012
року по 19.03.2013 року. Розмір нарахованої
пені також не спростовувався
відповідачем та представником
відповідача.

Таким чином у судовому засіданні судом
беззаперечно встановлено той факт, що
відповідач ОСОБА_1 не виконав взятих на
себе зобов'язань за Додатковим
договором від 23.05.2008 року, згідно якого
йому було встановлено кредитний ліміт
на його банківську платіжну картку,
внаслідок чого утворилася
заборгованість перед банком ПАТ
«Кредобанк» у сумі 26 811 (двадцять шість
тисяч вісімсот одинадцять) гривень 49
коп. з яких: 10004, 95 грн - неповернута сума
кредиту; 7647,05 грн - прострочені
відсотки; 9 159, 49 грн - пеня.

Факт отримання кредиту та використання
кредитного ліміту який був
встановлений на банківську платіжну
картку, наявна сума заборгованості ні
відповідачем ОСОБА_1, ні представником
відповідача ОСОБА_3 у судому засіданні
не оспорювалися та не спростовувались.

Тому у зв'язку з наявною заборгованістю
та відсутністю бажання зі сторони
відповідача добровільно погасити таку,
ПАТ «Кредобанк» наділений правом
вимагати повернення всієї суми кредиту
належної до сплати на дату пред'явлення
вимоги, включаючи проценти та пеню.

Що стосується строку позовної
давності, то згідно ст. ст. 256, 257, 258 ЦК
України передбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
спеціальна позовна давність до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені) -
в один рік.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Так судом з'ясовано, що у відповідності
до п. 4.1. Договору відповідач
зобов'язаний повернути кредит у
повному обсязі до кінця строку дії
банківської платіжної картки, яка
видана на підставі договору
банківського рахунку, але не пізніше
наступного робочого дня, що передує дню
звільнення з організації, в даному
випадку з МВДС УДСО при ГУМВС України у
Львівській області, виконати свої
зобов'язання по сплаті процентів за
користування кредитом і поверненню
отриманих коштів.

Згідно наявної у матеріалах справи
копії трудової книжки відповідача
ОСОБА_1 вбачається, що останній був
прийнятий на роботу в управління
Державної служби охорони при ГУМВС
України у Львівській області 12.08.1985
року та звільнений з органів
внутрішніх справ 04.09.2010 року, тобто саме
з 04.09.2010 року почався перебіг
загального 3-ох річного строку позовної
давності за Додатковим договором від
23.05.2008 року та закінчився 05.09.2013 року.

Що стосується річного строку позовної
давності щодо пені, то у відповідності
до п. 5.3 договору сторони домовились, що
строк позовної давності для стягнення
неустойки (штрафу, пені) за цим
Договором, прирівнюється до строку
позовної давності встановленої
законом до основної вимоги за цим
Договором, тобто до трьохрічного
строку позовної давності, який також
сплив 05.09.2013 року. Позивач звернувся у
суд з позовною заявою 24.05.2013 року. Таким
чином судом з достовірністю
встановлено той факт, що позивач
звернувся до суду у межах строку
позовної давності, як до основної
вимоги так і до вимоги про стягнення
пені.

З урахуванням вищенаведеного, суд не
приймає до уваги твердження
представника відповідача ОСОБА_3 про
те, що строк позовної давності сплив
31.05.2009 року та вважає їх голослівними, у
зв'язку з чим не вбачає законних
підстав для відмови у задоволенні
позову у зв'язку з пропуском строків
звернення до суду.

Крім того суд не приймає до уваги
твердження представника відповідача
ОСОБА_3, що вини відповідача ОСОБА_1 у
виникненні заборгованості не доведена
позивачем, оскільки банк мав доручення
на списання коштів з його рахунку для
погашення заборгованості по кредиту,
однак не зробив цього, оскільки згідно
п. 4.2. Договору погашення кредиту може
здійснюватись як шляхом безготівкових
рахунків так і внесенням готівки у касу
Банку. Крім того згідно п. 1 Договору
основним обов'язком відповідача ОСОБА_1
було зобов'язання вчасно повернути
кредит і сплатити проценти за
користування ним.

Таким чином, на підставі вище
наведеного, оцінивши зібрані по справі
докази, суд приходить до переконливого
висновку, що позов є підставним,
підлягає до задоволення, оскільки
представником позивача доведено факт
неналежного виконання відповідачем
ОСОБА_1 зобов'язань згідно Додаткового
договору від 23.05.2008 року до договору
банківського рахунку, внаслідок чого
станом на 19.03.2013 року утворилась
заборгованість перед відповідачем ПАТ
«Кредобанк» у розмірі 26 811,49 грн. з
яких: 10 004,95 грн.- неповернута сума
кредиту, 7 647,05 грн. - прострочені
відсотки, 9 159,49 грн. -пеня, що
стверджується наявним розрахунком
суми заборгованості, який відповідачем
та представником відповідача повністю
чи частково не спростований.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому суд вважає, що з відповідача слід
стягнути в користь позивача судовий
збір, які той сплатив при подачі позову
до суду, а саме 268 (двісті шістдесят
вісім) гривень 11 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 553, 543, 554, 625,624, 1054 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
заборгованість в розмірі 26 811 (двадцять
шість тисяч вісімсот одинадцять)
гривень 49 копійок

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 268 (двісті шістдесят вісім)
гривень 11 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення або десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко