У х в а л а

31 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя та з урахуванням
уточнених позовних вимог просила
виділити їй 1/2 частину майна, яке
належить їй на праві спільної сумісної
власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1,
вартістю 638 873 грн. та приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, вартістю 246 932 грн. У той же час,
відповідачу ОСОБА_3 позивач просила
виділити 1/2 частину майна, яке належить
йому на праві спільної сумісної
власності, а саме: приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів за адресою: АДРЕСА_3, вартістю

783 341 грн., частину будівель та споруд
промбази за адресою: АДРЕСА_4, вартістю
235 986 грн.; об'єкт незавершеного
будівництва з господарськими
будівлями, розташований за адресою:
АДРЕСА_5, вартістю

124 025 грн. та стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на її користь 257 547 грн.
компенсації різниці вартості
отриманих часток майна.

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя та просив
об'єкт незавершеного будівництва з
господарськими будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_5,
залишити у власності ОСОБА_4 зі
стягненням з останньої на його користь
вартості 1/2 частини цього майна
визначеної за висновком судової
будівельно-технічної експертизи.
Просив визнати за ним право власності
на квартиру за АДРЕСА_1, приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, приміщення вбудованого
магазину промислових товарів за
адресою: АДРЕСА_3, частину будівель та
споруд промбази за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 28 серпня 2013 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Поділено частково набуте ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 за час шлюбу майно, що є спільною
власністю подружжя - об'єкт
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_5 та
земельну ділянку, площею 1000 кв.м
розташованою за вказаною адресою,
кадастровий номер :06:001:0266, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка). Передано
ОСОБА_3 та визнано за ним право
власності на 1/2 частину об'єкту
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_5.
Передано ОСОБА_4 та визнано за нею право
власності на 1/2 частину об'єкту
незавершеного будівництва з
господарськими будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_5.
Передано ОСОБА_3 та визнано за ним право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки, площею 1000 кв.м, розташованої за
згаданою вище адресою, кадастровий
номер :06:001:0266, з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка). Передано
ОСОБА_4 та визнано за нею право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки, площею 1000 кв.м., розташованої
за вище зазначеною адресою,
кадастровий номер :06:001:0266, з
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка). Визнано
особистою приватною власністю ОСОБА_3
наступне нерухоме майно: квартиру за
АДРЕСА_1 приміщення вбудованого
магазину промислових товарів за
адресою: АДРЕСА_3; приміщення
вбудованого магазину промислових
товарів, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, частину будівель та споруд
промбази за адресою: АДРЕСА_4, що в
цілому складається зі складу літ. «Б»,
приміщень № 8 та № 3 складу літ. «Б1». В
іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено. В іншій частині зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 28 серпня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, а саме п. 3 ч. 1 ст. 57 СК
України, що потягло, на його думку,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження доводів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
заявник долучив до заяви копію ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2012 року,
постановленої за результатом розгляду
справи у подібних правовідносинах,
якою справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

З урахуванням викладеного не може бути
предметом перегляду у порядку п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
оскільки вона не свідчить про
остаточне вирішення спору у даній
справі.

Крім того, не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
на ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2012 року
про скасування рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції,
оскільки вона також не свідчить про
остаточне вирішення спору у даній
справі.

За таких обставин у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана