Номер провадження 22-ц/775/3498/2014
Головуючий у 1 інстанції - Мелещенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Новікової Г.В.,
суддів Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 05 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 3 006грн. 06коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням Єнакіївського
міського суду Донецької області від
22.04.2014р. вирішено питання розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції в
частині визначеного розміру моральної
шкоди змінити, задовольнити позов в цій
частині у повному обсязі, оскільки
вважає, що висновок суду про часткове
задоволення позову в частині
відшкодування моральної шкоди
зроблено через неповне з`ясування
обставин справи.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційного суду підтримала доводи
апеляційної скарги, просила її
задовольнити.

Відповідач в судове засідання
апеляційного суду не з`явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 23.05.2013р. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
відповідача ОСОБА_2, який керував
автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний
номер НОМЕР_1, та автомобіля «Maple
C15SMA7151ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_2,
під управлінням ОСОБА_3

В результаті вказаної
дорожньо-транспортної пригоди позивач
ОСОБА_1, будучи пасажиром автомобіля
«Maple C15SMA7151ЗНГ», отримала тілесні
ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Постановою Красноліманського міського
відділу ГУ УМВС України в Донецькій
області від 27.08.2013р. кримінальне
провадження (внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0001006 від 25.03.2013р.), закрито у зв'язку
з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України з
передачею матеріалу до Торезьського
УМВС України в Донецькій області для
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
(а.с. 3-5).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 з
23.05.2013р. по 04.06.2013р., з 09.09.2013р. по 19.09.2013р.
перебувала на лікуванні, що
підтверджується епікризом з історії
хвороби, внаслідок чого нею витрачені
кошти на придбання ліків на загальну
суму 3 006грн. 06коп. (а.с. 6-14, 30-32).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2, як особа визнана винною у
дорожньо-транспортній пригоді, яка
мала місце 23.05.2013р. завдав шкоди
ушкодженням здоров`я ОСОБА_1, тому він
зобов`язаний відшкодувати позивачці
витрати на придбання ліків у розмірі 3
006грн. 06коп.

Задовольняючи частково позов в частині
моральної шкоди суд врахував
роз`яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», врахував характер та обсяг
душевних страждань, які зазнав позивач,
важкість вимушених змін в житті
позивача, характер додаткових зусиль
для організації його життя, а також
керуючись засадами розумності,
виваженості та справедливості,
визначив розмір відшкодування
моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у сумі
500грн.

Як зазначено в ст.303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів, в межах доводів
апеляційної скарги, погоджується з
даним висновком суду з наступних
підстав.

Так, відповідно до вимог ст.23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду
Українив п.3 постанови «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
№ 4, під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п.9 даної постанови,
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Суд першої інстанції при визначенні
розміру відшкодування, з чим
погоджується колегія суддів, врахував
вимоги розумності і справедливості та
дійшов правильного висновок, що
завдана ОСОБА_1 моральна шкода підлягає
компенсації грошима в розмірі 500грн.,
яка відповідно до ст. 23 ЦК України
полягає у душевних стражданнях, яких
ОСОБА_1 зазнала у зв'язку із ушкодженням
її здоров'я.

Крім того, судом враховано, що
дорожньо-транспортна пригода, яка
призвела до ушкодження здоров`я
позивача, також порушила звичайні
життєві її стосунки через знаходження
тривалого часу на лікуванні.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновку суду про
часткове задоволення позову в частині
відшкодування моральної шкоди
обставинам справи є необґрунтованими з
огляду на наступне.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Судом першої інстанції досліджено
докази по справі та дана їм належна
оцінка, виходячи з вимог вказаної норми
закону. До компетенції суду
апеляційної інстанції не входять
повноваження щодо переоцінки доказів,
досліджених судом першої інстанції з
додержанням встановленого порядку.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Єнакіївського міського
суду Донецької області від 05 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: