Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Новогродівський
міський суд Донецької області

в складі: головуючого судді Грідяєвої
М. В.

при секретарі Шавкун Л.О.

з участю: представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Новогродівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, вказуючи на те, що
21.12.2012 року між ним та відповідачем був
укладений договір позики, згідно якого
він передав відповідачу у позику
грошові кошти в сумі 37000 грн.,
відповідач зобов'язався повернути йому
борг у зазначеній сумі, на
підтвердження укладання між ними
договору позики 21.12.2012 року відповідач
видав йому борговий документ-розписку,
за змістом якої строк повернення
позики не встановлений. Посилається на
ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. Вказує, що
розписка про отримання в борг грошових
коштів є документом, який видається
боржником кредитору за договором
позики, підтверджуючи як його
укладання, так і умови договору, а також
засвідчує отримання боржником від
кредитора певної грошової суми або
речей. Представлення позивачем
(позикодавцем) розписки, що видана
відповідачем доводить укладення між
сторонами договору позики, його умов та
факту передання відповідачу грошових
коштів в сумі 37000 грн. Враховуючі, що в
момент укладення договору позики,
строк повернення позики сторонами не
був встановлений, 30 листопада 2013 року
на адресу відповідача ним було
направлено претензію вимогу про
повернення позики в сумі 37000 грн., яка
отримана відповідачем 03.12.2013 року.
Незважаючи на отримання вимоги про
повернення позики, у встановлений
законом тридцятиденний строк, позику у
сумі згідно письмової вимоги,
відповідач не повернув. Посилається на
ст.41 Конституції України, ст.1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, вважає,
що відповідач порушив його право мирно
володіти своїм майном. Відповідач
свого обов'язку щодо повернення боргу
не виконав, про що свідчить наявність у
нього оригіналу розписки, його право,
як позивача на грошові кошти в сумі 37000
грн. підлягає судовому захисту у спосіб
стягнення цієї суми з відповідача.
Просить стягнути з відповідача на його
користь борг за договором позики в
розмірі 37000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позов, просить його задовольнити,
пояснив, що до осені 2012 року вони з
відповідачем сумісно мешкали, після
чого розійшлися та залишилися друзями,
відповідач попросила його позичити їй
гроші на розвиток свого бізнесу в
розмірі 37000 грн., що він і зробив. 21.12.2012
року він передав відповідачу 37000 грн. за
договором позики, та отримав від
відповідача розписку про отримання
грошей. Вони домовились, що відповідач
поверне гроші через 3-4 місяці. В зв'язку
з тим, що відповідач не повертала гроші,
він їздив до неї та телефонував з
вимогою повернути кошти протягом року.
Ніяких заходів впливу, при написанні
відповідачем розписки він не
здійснював. В наступне судове
засідання позивач не з'явився, згідно
письмової заяви просить слухати справу
без його участі, з участю його
представника.

Представник позивача позов підтримав,
просить його задовольнити, вказала на
те, що в судовому засіданні наявністю у
позивача розписки доведений факт
укладення договору позики та передання
позивачем відповідачу 37000 грн., які вона
не повернула позивачу до теперішнього
часу не дивлячись на усні та письмові
вимоги повернути гроші, що також
підтверджується наявністю оригіналом
розписки у позивача. Посилання
відповідача на відсутність передачі
грошей та одержання нею їх та написання
розписки під впливом насильства з боку
позивачу в судовому засідання не
доведена, матеріали Селидівського МВ
підтверджують лише звернення позивача
до відповідача з вимогою повернути
гроші вже після укладення договору
позики.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явилась, про час, місце та дату
розгляду справи була повідомлена
належним чином, телефонограмою
повідомила суд про виїзд за межі
області, не надавши підтвердження
цьому та поважність причин
неможливості явки до суду. У
попередньому судовому засіданні
відповідач позов не визнавала, просила
в позові відмовити, пояснювала, що з
позивачем раніше разом мешкали, потім
вона стала жити з іншим, після чого він
порахував кошти, які він витратив на
оренду їм житла, сплату комунальних
платежів, придбання продуктів
харчування та її одягу та нарахував 37000
грн., які заставляв її віддати. Ніяких
грошей в сумі 37000 грн. він їй ні позичав
та не передавав, розписку про отримання
грошей вона написала під його тиском,
він їздив до неї погрожував, вибивав
двері, вона викликала міліцію.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явилась, про
час, місце та дату розгляду справи була
повідомлена належним чином,
телефонограмою повідомила суд про
неможливість з'явитися до суду в
зв'язку з блокіровкою дорожньої дороги,
не надавши підтвердження цьому та
поважність причин неможливості явки до
суду.

Позивач просить слухати справу без
участю відповідача та його
представника.

В зв'язку з повторною неявкою в судове
засідання відповідача та його
представника, враховуючі відсутність
поважних причин неявки та
безперешкодну можливість явки до суду
представника позивача, який також з
іншого міста, суд ухвалив слухати
справу у відсутність відповідача та
представника відповідача та вирішити
справу на підставі наявних в ній даних
та доказів.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
суми позики обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно письмової розписки датованої
21.12.2012 року та підписаної відповідачем,
відповідач зобов'язалась повернути
борг в сумі 37000 грн. позивачу, які він їй
позичав для особистих витрат.

Згідно претензії-вимоги від 27.11.2013 року
в зв'язку з не встановленням в договорі
позики строку повернення позики
позивач пред'явив відповідачу вимогу
про повернення позики протягом
тридцяти днів з дня отримання
претензії вимоги, яка була отримана
відповідачем 03.12.2013 року.

Згідно матеріалів Селидівського МВ
ГУМВС України в Донецькій області,
16.10.2013 року позивач приїжджав за місцем
мешкання відповідача з вимогою
повернути гроші.

Таким чином, судом встановлено, що
сторони сумісно мешкали до осені 2012
року, 21.12.2012 року уклали договір позики,
згідно якого відповідач зобов'язався
повернути позивачу позику в розмірі 37000
грн., що підтверджується письмовою
розпискою у матеріалах справи.
Відповідач до теперішнього часу позику
в розмірі 37000 грн. позивачу не повернув,
не дивлячись на отриману ним 03.12.2013 року
вимогу позивача повернути позику.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ст.1051 ЦК України
позичальник має права оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти насправді не були одержані ним
від позикодавця.

Доказів повернення позивачу 37000 грн.
відповідачем за договором позики
відсутні, як і відсутні докази
неодержання насправді відповідачем
вказаної грошової суми та укладення
договору позики під впливом
насильства, а тому сума позики в
розмірі 37000 грн. підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню витрати пов'язані зі оплатою
судового збору в розмірі 370 грн.

Керуючись ст.ст.1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 84, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_2 борг за договором
позики в розмірі 37000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_2 370 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Новогродівський міський суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Рішення виготовлено в нарадчій
кімнаті.

Суддя: