________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2113/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 року Київський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, замінивши у судовому засіданні
неналежного відповідача та уточнивши
позовні вимоги, просить розподілити
спільне майно подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у вигляді грошових коштів в сумі
450 000 доларів США та 68 000 євро, шляхом
стягнення з відповідача на її користь
грошової суми в розмірі 2 561 660,00
гривень, посилаючись на те, що
знаходячись з 28 квітня 1993 року по 26
жовтня 2012 року у зареєстровану шлюбі з
ОСОБА_1, останній позичив ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 68 000 євро та 450 000
доларів США, які є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя і які були
повернуті відповідачу після
розірвання шлюбу - 30 грудня 2013 року та 14
січня 2014 року. Оскільки, відповідач
відмовляється повернути гроші у
добровільному порядку, позивачка
вимушена звернутись до суду з даним
позовом.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5
заперечувала проти задоволення позову,
зазначивши, що грошові кошти, які є
предметом спору, є особистою приватною
власністю ОСОБА_2, що підтверджується
її особистими поясненнями. Також
представник відповідача пояснила суду,
що в провадженні Київського районного
суду м. Одеси знаходиться інша цивільна
справа, в якій вирішуються питання
розподілу спільного майна подружжя і
вимоги про поділ грошових коштів у
зазначеній справі ОСОБА_1 не
заявлялись.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_1 з 28 квітня 1993 року по 26 жовтня 2012
року перебувала з ОСОБА_1 в
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу та копією рішення
Київського районного суду м. Одеси від
15 жовтня 2012 року.

В матеріалах справи наявні копії
розписки від 20 липня 2011 року, якою
ОСОБА_3 підтверджував отримання в борг
від ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 68 000
євро та від 15 травня 2012 року, якою
ОСОБА_3 підтверджував отримання в борг
від ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 450 000
доларів США.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З наданих до судового засідання копій
розписок від 30 грудня 2013 року та від 14
січня 2014 року (оригінали яких були
оглянуті у судовому засіданні)
вбачається, що ОСОБА_3 погасив борг
перед ОСОБА_2 та повернув останньому
отримані грошові кошти в сумі 68 000 євро
і 450 000 доларів США.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя.

Договори позики з ОСОБА_3 були укладені
ОСОБА_2 під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з позивачкою.
Предметом даних договорів є грошові
кошти. Відтак, правовий режим
зазначених коштів як спільного майна
подружжя за приписами чинного
законодавства України презюмується.

Судом не приймаються до уваги доводи
представника відповідача стосовно
того, що вказані грошові кошти є
особистою приватною власністю ОСОБА_2,
оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

При цьому, ані відповідач, ані його
представники не надали суду жодних
доказів належності спірних грошових
коштів особисто ОСОБА_2

Доводи представника відповідача
відносно того, що між сторонами існує
спір щодо поділу спільного сумісного
майна подружжя, який знаходиться в
іншому провадженні суду, також не
приймаються судом, оскільки предметом
спору в іншій справі не є грошові кошти,
про поділ яких заявила вимоги ОСОБА_1, а
діюче цивільне, сімейне та цивільне
процесуальне законодавство України не
обмежує кількість звернень позивача до
суду з позовами до одного й того
позивача, з однакових підстав але щодо
різних предметів.

Клопотання ж про об'єднання зазначених
проваджень про поділ спільного майна
подружжя в одне провадження учасниками
процесу не заявлялось.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

За приписами ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст.
70 СК України встановлено, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При цьому суду не було представлено
жодних доказів щодо наявності
обставин, які б дозволяли відступити
від принципу рівності частки сторін у
спільній сумісній власності, а тому суд
доходить до висновку про те, що спірні
грошові кошти підлягають розподілу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виходячи з рівності
їх часток у спільному майні.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

За договорами позики від 20 липня 2011
року та від 15 травня 2012 року ОСОБА_2
передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі
450 000 доларів США та 68 000 євро.

Відповідно до розписок, складених
ОСОБА_2 30 грудня 2013 року та 14 січня 2014
року відповідач отримав від ОСОБА_3 в
якості повернення боргу за договорами
позики від 20 липня 2011 року та 15 травня
2012 року суми в розмірі 450 000 доларів США
та 68 000 євро.

Згідно офіційного курсу Національного
банку України станом на 26.02.2014 року (9,426
грн. за 1 долар США та 12,965 грн. за 1 євро),
загальна сума грошових коштів, які є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя і які були повернуті ОСОБА_3
ОСОБА_2 30 грудня 2013 року та 14 січня 2014
року в гривневому еквіваленті складає:
5 123 320 грн. (450 000 доларів США * 9,426 грн. + 68
000 євро * 12,965 грн.)

Отже частка ОСОБА_1 у зазначеній сумі
дорівнює 2 561 660 гривень. (5 123 320 грн. / 2).

При таких обставинах та враховуючи, що
згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, яке є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі, а якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтованими, доведеними та
підлягаючими задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1
про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60,88,212,213,215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_2)
суму в розмірі 2 561 660 (два мільйони
п'ятсот шістдесят одну тисячу шістсот
шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_2)
судові витрати у розмірі 2400 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Огренич І. В.