Справа № 341/3230/13-ц
Провадження № 22-ц/779/625/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої-судді: Шалаути
Г.І.,

суддів: Мелінишин Г.П.,
Матківського Р.Й.,

секретаря: Вилки І.В.,

з участю сторін: апелянта ОСОБА_2, її
представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні майном подружжя та
стягнення моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду від 30 січня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_6 про усунення
перешкод в користуванні майном та
стягнення моральної шкоди. Позов
мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з
відповідачем з 15.11.2003 року, за час якого
набуто майно, що є спільною сумісною
власністю, а саме: АДРЕСА_1, автомобіль
"Мерседес Benz" 500 SEL (НОМЕР_7 д.р.н.НОМЕР_4,
2000 року випуску, придбаний 07.11.2007 року,
автомобіль "Мерседес Benz", 2003 року
випуску S 500L САА951230 д.р.н. НОМЕР_5,
автомобіль «Богдан DF-25АТС0314850,
д.н.з.НОМЕР_1, 2006 року випуску, придбаний
07.11.2007 року, автомобіль JEEP Grand Cherokee
5.2(НОМЕР_8 д.р.н.НОМЕР_2, 1995 року випуску,
автомобіль IVEKO 35S18V(НОМЕР_9), д.р.н.НОМЕР_6,
2006 року випуску. Просила зобов»язати
відповідача не чинити їй перешкод в
користуванні квартирою та зобов»язати
передати їй ключі від квартири та
нотаріально засвідчену копію договору
купівлі-продажу квартири від 17.12.2010
року, а також правовстановлюючі
документи на автомобілі: "Мерседес Benz"
500 SEL (НОМЕР_7, д.р.н.НОМЕР_4, автомобіль
«Богдан DF-25(АТС0314850д.н.з.НОМЕР_1,
автомобіль IVEKO 35S18V(НОМЕР_9), д.р.н.НОМЕР_6,
автомобіль "Мерседес Benz", 2003 року
випуску S 500L (НОМЕР_11 ), д.р.н.НОМЕР_5
автомобіль JEEP Grand Cherokee 5.2(НОМЕР_8
д.р.н.НОМЕР_2 та не чинити їй перешкод в
користуванні та володінні ними.
Стягнути з відповідача в її користь 50000
грн. спричиненої їй моральної шкоди. В
подальшому позивачка змінила заявлені
вимоги, вимогу про усунення перешкод в
користуванні квартирою просила
залишити без розгляду та встановити
порядок користування автомобілями,
виділивши у користування ОСОБА_6
автомобілі : "Мерседес Benz»500 SEL (НОМЕР_7,
д.р.н.НОМЕР_4, 2000 року випуску,
автомобіль «Богдан DF-25(НОМЕР_10),
д.н.з.НОМЕР_1, 2006 року випуску,
автомобіль JEEP Grand Cherokee 5.2(НОМЕР_8),
д.р.н.НОМЕР_2, 1995 р.в., решту автомобілів -
автомобіль IVEKO 35S18V(НОМЕР_9),д.р.н.НОМЕР_6
2006 року випуску, автомобіль "Мерседес
Benz", 2003 року випуску S 500L (НОМЕР_11 ),
д.р.н.НОМЕР_5 - залишити в її
користуванні та зобов»язати
відповідача передати їй комплекти
ключів, технічні паспорти від
зазначених автомобілів та стягнути
спричинену моральну шкоду в розмірі 50000
грн.

Рішенням Галицького районного суду від
30 січня 2014 року в позові ОСОБА_2
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
зіслалася на те, що суд допустив
порушення норм процесуального та
матеріального права, постановив
необґрунтоване та незаконне рішення,
застосував не ті норми матеріального
права - ст.60 СК України та ч.3 ст.368, ч.1
ст.369 ЦК України, які взаємно виключають
одна одну. Також апелянт вважає, що
наявність в суді спору про поділ майна
подружжя, в загальний обсяг якого
ввійшли і спірні автомобілі, не
позбавляє позивача права володіти і
користуватися ними до вирішення спору,
який триває більше року. Апелянт
зазначила, що всі автомобілі, які є
спільною сумісною власністю,
використовуються відповідачем на його
власний розсуд та ним приховується від
неї їх місцезнаходження, відповідач
зазначив у суді першої інстанції, що
частина автомобілів передана третім
особам, а частина відчужена, однак
жодних доказів на підтвердження таких
обставин не надав. Крім того,
відповідач, забравши ключі від
квартири у грудні 2012 року позбавив її
можливості користуватися квартирою та
проводити в ній ремонт, з кінця 2012 року
по 28.01.2014 року вона була позбавлена
доступу до квартири, змушена винаймати
житло. Апелянт не погоджується з
висновками суду про те, що вона не
довела, що мала намір проводити ремонт
у квартирі, та що відповідач чинив їй
перешкоди в цьому, так як квартира поки
що не придатна для проживання, а тому
відмовив їй у позові .Апелянт вважає, що
сам факт відсутності можливості
власника у вільному доступі до
квартири вже є порушенням права
власності, що дає їй підставу
звернутися за захистом порушеного
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. З підстав,
зазначених у ч.3 ст.386 ЦК України вважає,
що вона як власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої їй моральної шкоди. Апелянт
вважає, що суд мав би застосувати ст.66
СК України до спірних правовідносин,
якою регулюється порядок користування
майном, що належить подружжю на праві
спільної сумісної власності. Просила
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення її позовних вимог в
повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримала, з
мотивів, наведених у ній та пояснила, що
відповідач неправомірно порушив її
право користування та розпорядження
майном, що є спільною сумісною
власністю позбавив її можливості
користуватися хоч одним з придбаних в
шлюбі п'ятьох автомобілів на протязі
тривалого часу з грудня 2012 року по
даний час, а тому вона змушена була
затрачати додаткові зусилля для
організації та вирішення звичних
життєвих питань та інших побутових
потреб, коли потрібен був автомобіль,
але вона не могла ним скористатися.
Також зазначила, що за рік могла
провести ремонт у квартирі та не
винаймати житло у інших осіб. Такі дії
відповідача вважає протиправними,
такими, що спричинили їй моральну
шкоду, яка проявилася у порушенні
нормальних життєвих зв»язків,
спричиненні їй та дитині дискомфорту,
тривалих переживаннях, пригніченні,
порушенні звичних умов життя. Просить
апеляційну скаргу задовольнити.
Представники апелянта апеляційну
скаргу підтримали.

Представник відповідача апеляційної
скарги не визнав, просив її відхилити.
Заперечення мотивував тим, що в
розпорядженні відповідача немає п»яти
автомобілів, оскільки позивачка не
володіє інформацією, так як один
автомобіль купувався, інший
продавався, та придбавався інший. В
даний час автомобіль «Богдан»
перебуває в розібраному стані,
автомобіль IVEKO 35S18V(НОМЕР_9), д.р.н.НОМЕР_6
використовується відповідачем для
підприємницької діяльності, щодо
автомобіля "Мерседес Benz", 2003 року
випуску йому не відомо чи є він у
користуванні відповідача чи
відчужений. Оскільки всі автомобілі є
предметом спору про поділ майна,
просить у задоволенні апеляційної
скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення
апелянта та її представників,
представника відповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши їх доказами, колегія
знаходить апеляційну скаргу
обґрунтованою частково в частині вимог
про стягнення моральної шкоди,
спричиненої позивачці перешкодами, які
здійснював їй відповідач у
користуванні спільним майном подружжя
за період з грудня 2012 року по січень 2014
року, зокрема у припиненні доступу до
квартири та позбавлення її можливості
здійснювати в ній ремонт та у
перешкодах користуватися хоча б одним
з автомобілів, придбаних у шлюбі. Факт
чинення перешкод у користуванні
спільним майном подружжя доведений
актом передачі відповідачем ключів від
квартири позивачці у січні 2014 року, що
мав місце в судовому засіданні, а також
в утриманні відповідачем ключів та
технічних паспортів на автомобілі по
даний час, приховуванні обставин їх
місцезнаходження та доказів про
передачу третім особам чи відчуження
окремих з них. Своїми неправомірними
діями відповідач створює позивачці
незручності в затраті додаткових
зусиль для організації нормальних умов
життя та спричиняє моральну шкоду.

Відповідно до змісту ст.369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Ст.66 СК України (коментована)
зобов»язує дружину та чоловіка не
тільки не перешкоджати один одному у
здійсненні правомочностей, пов»язаних
зі спільною сумісною власністю, а й
узгоджувати свою поведінку по
здійсненню таких правомочностей щодо
володіння, користування та
розпорядження майном, яке належить їм
на праві спільної сумісної власності.
Однак така домовленість не виключає
права кожного з подружжя у разі
виникнення спору про порядок
користування цим майном звертатися з
позовом до суду.

Ст.319 ЦК України передбачає рівні умов
здійснення своїх прав усіма власниками
щодо належного їм майна. Власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам та інтересам інших
осіб. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності або
обмежений у його здійсненні.

Ч.3ст.386 ЦК України передбачає, що
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Ч.1 ст.1167 ЦК України визначає загальні
підстави відшкодування моральної
шкоди: моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовуються особою,
яка її завдала за наявністю її вини у
спричиненні такої шкоди.

З огляду на викладене, враховуючи
тривалість чинення перешкод
відповідачем позивачці у користуванні
та розпорядженні спільним майном
подружжя, глибину та ступінь тяжкості
перенесених нею моральних страждань,
колегія приходить до висновку, що з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 10000 грн. моральної шкоди.

Щодо вимог про виділення в
користування позивача автомобіля IVEKO
35S18V(НОМЕР_9), д.р.н.НОМЕР_6, то враховуючи
ту обставину, що відповідач займається
підприємницькою діяльністю, для
забезпечення здійснення якої
використовує зазначений автомобіль,
колегія вважає недоцільним позбавляти
його в такий спосіб доходу. Щодо іншого
автомобіля, позивачкою не доведено, що
такий є у наявності та не реалізований
відповідачем, і оскільки зазначені
автомобілі входять в обсяг майна, що
підлягає поділу, а справа про поділ
майна перебуває на розгляді в суді,
колегія погоджується з рішенням суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні в цій частині заявлених
вимог та вважає його законним і
обґрунтованим, так як відповідно до
змісту ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

На підставі ст.66 СК України, ч.3 ст.386, 389
ЦК України, керуючись ст.ст.307, 309, 314, 316,
317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Галицького районного суду від
30 січня 2014 року в частині відмови у
задоволенні вимоги про стягненні
моральної шкоди скасувати. Постановити
нове рішення. Стягнути з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3 в користь ОСОБА_2 10000(десять
тисяч) грн. моральної шкоди. В решті
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання ним законної сили.

Головуюча
Г.І. Шалаута

Судді
Г.П. Мелинишин

Р.Й. Матківський