Єдиний унікальний номер 218/308/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/255/2014
Головуючий у суді 1 інстанції - Федченко
Доповідач - Жарова Ю.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Шевченко В.Ю.,

суддів Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі Внуковій Ю.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2, в інтересах якого діє
представник за довіреністю ОСОБА_3 на
рішення Амвросіївського районного
суду Донецької області від 04 листопада
2013 року по цивільній справі за позовом
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за надані послуги з
водопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Амвросіївського
районного суду Донецької області від 04
листопада 2013 року позов Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за надані послуги з водопостачання -
задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства «Компанія
«Вода Донбасу» в особі Амвросіївського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства, заборгованість з
водопостачання та водовідведення в
сумі 220 гривень 00 копійок. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду
ОСОБА_2, в інтересах якого діє
представник за довіреністю ОСОБА_3
звернувся до апеляційного суду із
апеляційної скаргою, в якій просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, посилаючись на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, ухвалене із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що при ухваленні
рішення судом першої інстанції було
безпідставно стягнуто з відповідача
заборгованість за надані послуги з
водопостачання. Також, апелянт звертає
увагу на те, що судом невірно вирішено
питання щодо строку позовної давності.
Крім того, апелянт зазначає, що йому
було безпідставно відмовлено в усному
клопотанні щодо залучення, в якості
третіх осіб органу опіки та піклування
з захисту малолітніх дітей, а також
органу прокуратури. Також, апелянт
зазначає, що судом неправомірно
вирішено питання щодо судових витрат.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, що підтверджено направленням на
його адресу рекомендованих листів та
телефонограм. Представник відповідача
направив на адресу суду заяву в якій
просив у випадку його відсутності у
судовому засіданні, розглядати справу
у його відсутності.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність
відповідача та представника
відповідача, оскільки відповідно до
вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції при розгляді
цієї справи було встановлено, що 10.05.2008
року між позивачем та відповідачем був
укладений на невизначений строк
договір про надання послуг з
водопостачання та водовідведення.

Згідно з п.п. 8, 16 зазначеного договору
відповідач зобов'язаний сплачувати
надані послуги не пізніше 10 числа
місяця, що настає за розрахунковим
(а.с.11-14).

Натомість, відповідач неналежним чином
виконував умови договору, внаслідок
чого за станом на 23.12.2011 року склалася
заборгованість відповідача перед
позивачем за надані послуги з
водопостачання та водовідведення у
розмірі 256,60 грн.(а.с.6-7, 9, 149).

За несплату заборгованості
представниками позивача будинок
відповідача 23.12.2011 року був відключений
від мережі водопостачання (а.с.149).

За 2012 рік відповідач відшкодував
позивачеві заборгованість лише на суму
36,6 грн., що відображено у особовому
рахунку №7965 (а.с. 6-7), у зв'язку із чим на
теперішній час заборгованість
відповідача перед позивачем складає
220,0 грн.

Відносини з приводу надання і оплати
послуг з водопостачання і
водовідведення фізичним особам
регулюються ЖК України, Законами
України «Про питну воду та питне
водопостачання», «Про
житлово-комунальні послуги», Правилами
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затвердженими наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27 червня 2008
року №190, Правилами надання послуг
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою КМ України від 21 липня 2005
року №630.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Згідно ст. 23 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання»
підприємства питного водопостачання
зобов'язані забезпечити виробництво та
постачання споживачам питної води
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 22 зазначеного Закону
споживачі питної води зобов'язані
своєчасно вносити плату за використану
питну воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання і водовідведення.

Згідно із ст.. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», залежно від функціонального
призначення, житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території, 3) послуги з
управління будинком, спорудою або
групою будинків (балансоутримання,
укладання договорів на виконання
послуг, контроль виконання умов
договору тощо); 4) послуги з ремонту
приміщень, будинків, споруд (заміна та
підсилення елементів конструкцій та
мереж, їх реконструкція, відновлення
несучої спроможності несучих
елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені законом або
договором.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом відповідач ОСОБА_2
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і за
цією адресою відкритий особовий
рахунок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 Таким
чином він є споживачами послуг з
водопостачання та водовідведення.

Згідно особового рахунку за період з
01.2008р. по 02.2013р. у споживача ОСОБА_2
утворилася заборгованість в
загальному розмірі 220 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватись належним чином
згідно з умовами договору та вимогами
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства. Недотримання таких
вимог призводить до порушення
зобов'язань.

Згідно з частиною 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом частини 1 ст. 901, частини 1 ст.
903 ЦК України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність у відповідача
заборгованості перед позивачем станом
на 01.02.2013р. в розмірі 220 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині
того, що позивачем по справі було
пропущено строк позовної давності для
звернення до суду, судовою колегією до
уваги не приймається, оскільки період
за який нарахована заборгованість
заявлена до стягнення позивачем
становить з 09.09.2011р. по 01.02.2013р., тобто
вимоги позивача заявлені в межах
загального трирічного строку позовної
давності. Посилання відповідача на той
факт, що заборгованість, згідно із
особовим рахунком виникла з 01.2008р., а
тому позивачем пропущено строк
позовної давності не відповідають
дійсності, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи 09 вересня 2011 року
Амвросіївським районним судом було
видано судовий наказ про стягнення
ОСОБА_2 заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення в сумі 235 грн. 38 коп.,
який скасовано ухвалою
Амвросіївського районного суду від 09
вересня 2011 року. Позовна заява подана
до суду 08.02.2013 року.

Згідно із ст.. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної даності, до нового
строку не зараховується (ст. 264 ЦК
України).

Відповідно до положень ст.. 95, 96 ЦПК
України, судовий наказ є особливою
формою судового рішення, що видається
судом за результатами розгляду вимог,
передбачених ст.. 96 ЦПК України. Із
заявою про видачу судового наказу може
звернутися особа, якій належить право
вимоги. Судовий наказ може бути видано,
зокрема у разі якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що позивачем не
пропущено загальний строк позовної
давності звернення до суду за захистом
свого порушеного права, оскільки зі
зверненням до суду із заявою про видачу
судового наказу строк позовної
давності був перерваний та розпочався
заново, тому вимоги позивача
обґрунтовано заявлено з 09.09.2011р.
(скасування судового наказу) по 01.02.2013р.

Суд першої інстанції повно та всебічно
встановив обставини справи, дослідив
надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку. Наведені в апеляційній
скарзі доводи не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення про скасування
оскаржуваного рішення. Рішення суду є
законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах
якого діє представник за довіреністю
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Амвросіївського районного
суду Донецької області від 04 листопада
2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: