Справа № 2-1972/10 Головуючий у 1 інстанції:
Панасюк С.Л. Провадження № 22-ц/773/526/14
Категорія: 2 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Веремчук Л.М., Антонюк К.І.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
заявою стягувача ОСОБА_1 про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документа до виконання за
апеляційною скаргою боржників ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 12 лютого 2014
року,

встановила:

Ухвалою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 12 лютого 2014 року задоволено
заяви стягувача ОСОБА_1 та поновлено
пропущений нею строк для пред'явлення
до виконання виконавчих листів,
виданих 03 листопада 2011 року
Ковельським міськрайонним судом
Волинської області про зобов'язання
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
провести планування та обладнання
підсобних приміщень гуртожитку у
будинку АДРЕСА_1 в м.Ковель Волинської
області до попереднього вигляду,
відображеного у технічному паспорті
станом на 09 грудня 2009 року.

Не погодившись із вищевказаною
ухвалою боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали
апеляційну скаргу, у якій просили її
скасувати у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм процесуального
права, невідповідністю висновків
фактичним обставинам, та постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
поданих стягувачем заяв.

Стягувач та боржники не з'явилися для
апеляційного розгляду даної справи,
хоча належним чином та своєчасно
повідомлялися про дату, час та місце
судового засідання. І оскільки про
причини своєї неявки зазначені особи
суд не повідомляли, про відкладення
розгляду справи не клопотали, то у
відповідності з вимогами ст.305 ЦПК
України колегією суддів було визнано
за можливе апеляційний розгляд даної
справи проводити за їхньої
відсутності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а
також доводи апеляційної скарги
колегія суддів дійшла до висновку про
те, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувану ухвалу
залишити без змін з наступних підстав.

Поновлюючи стягувачу ОСОБА_1 строк для
пред'явлення до виконання вищевказаних
виконавчих листів суд першої інстанції
виходив із того, що цей строк пропущено
нею з поважних причин.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Так, відповідно до ст.22 Закону України
«Про виконавче провадження», видані
судом виконавчі листи можуть бути
пред'явлені до виконання протягом року,
починаючи з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.23 даного Закону
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються
пред'явленням виконавчого документа до
виконання. Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України,
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Встановлено, що 03 листопада 2011 року
Ковельським міськрайонним судом
Волинської області стягувачу ОСОБА_1
видано виконавчі листи про
зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 провести планування
та обладнання підсобних приміщень
гуртожитку у будинку АДРЕСА_1 в м.Ковель
Волинської області до попереднього
вигляду, відображеного у технічному
паспорті станом на 09 грудня 2009 року.

Виконавчі листи видані окремо щодо
кожного боржника на підставі рішення
суду, яке набрало законної сили 04
жовтня 2011 року.

За даними виконавчими листами 10
листопада 2011 року було відкрито
виконавчі провадження, які постановами
державного виконавця від 03 березня 2012
року закінчені на підставі п.11 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження» (у зв'язку з неможливістю
виконання судового рішення без участі
боржників), а виконавчі листи повернуто
до суду, що їх видав.

10 грудня 2013 виконавчі листи були
повторно видані стягувачу ОСОБА_1 за її
заявою і пред'явлені нею до виконання
до ВДВС Ковельського МРУЮ 10 січня 2014
року.

Однак, постановами державного
виконавця від 11 січня 2014 року
відмовлено у повторному відкритті
виконавчих проваджень за
вищевказаними виконавчими документами
у зв'язку з пропуском встановленого
законом строку пред'явлення їх до
виконання.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що про закінчення
виконавчого провадження 03 березня 2012
року та повернення виконавчих листів
до суду, який їх видав, стягувач
довідалася лише із листа ВДВС
Ковельського МРУЮ від 25 жовтня 2013 року
(а.с.17).

Жодних переконливих доказів того, що
про закінчення виконавчих проваджень
та повернення до суду виконавчих
листів стягувачу було відомо раніше
вказаної дати, боржники та їх
представник суду першої інстанції не
надали, як не надали й жодних доказів
отримання стягувачем копій
вищевказаних постанов про закінчення
виконавчих проваджень.

Додана до апеляційної скарги копія
відповіді головного управління
юстиції у Волинській області від 27
квітня 2012 року на скаргу ОСОБА_1 сама по
собі не є беззаперечним доказом факту
отримання її стягувачем.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
встановлений законом річний строк для
пред'явлення до виконання вищевказаних
виконавчих листів пропущено
стягувачем з поважних причин, а тому
такий строк підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зазначених вище
висновків суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Таким чином, апеляційну скаргу
боржників слід відхилити з огляду на
безпідставність її доводів, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін
як таку, що постановлена з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу боржників ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 12 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді