АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5211/2014 Головуючий у 1-й
інстанції: Сіромашенко Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Гаращенка
Д.Р., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-і
особи Головне управління юстиції в м.
Києві, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив визнати за ОСОБА_2 право
власності на спадкове майно 6,5100 частин
квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішити
питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
позивач на час смерті її матері - ОСОБА_4
досягла 56 річного віку та була
пенсіонером за віком, а тому має право
на обов'язкову частку в спадщині, яка
відкрилась після смерті матері та
складає 6.5/100 частин спадкового майна.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року - позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно 6,5/100 частин квартири
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 501 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що позивач, яка є донькою
покійної ОСОБА_4, повністю ігнорувала
своїми обов'язками щодо догляду за
матір'ю та надання їй будь-якої
фінансової допомоги як на утримання,
так і на придбання для неї необхідних
ліків, а тому суд не використав надане
йому право усунення від права на
спадкування позивачки відповідно до п.5
ст. 1224 ЦК України.

Також, судом не враховано, що позивач на
даний час має декілька житлових
помешкань.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримала.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивач має право на
обов'язкову частку в спадщині, яка
відкрилась після смерті її матері та
складає 6.5/100 частин спадкового майна.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Згідно із ч. 3 ст. 1235 ЦК України
заповідач не може позбавити права на
спадкування осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині. Чинність
заповіту щодо осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині,
встановлюється на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, є
рідними братом та сестрою та дітьми
ОСОБА_4, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого 18 березня 1998 року
відділом приватизації державного
житлового фонду Шевченківської
державної адміністрації, 52/100 частин
квартири АДРЕСА_1, належить на праві
приватної спільної власності ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в рівних частинах кожному.
Загальна площа квартири становить 31,78
кв.м.

31.03.2010 року, ОСОБА_4 склала заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Дев'ятої КДНК Фроловою А.О.,
зареєстрований в реєстрі за № 4-549 на
ім'я ОСОБА_1, відповідно до якого
заповіла їй все своє майно, де б воно не
було і з чого воно не складалося і,
взагалі, буде їй належати на день
смерті та на що вона за законом матиме
право.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина у вигляді 26/100 частин квартири
АДРЕСА_1, спадкоємцями якої у першій
черзі є її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

21 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
Державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_4 та
просила видати їй свідоцтво про право
на спадщину за законом.

ЗгідноЛиста державного нотаріуса
Третьої КДНК від 29 травня 2012 року № 1321/02
у спадковій справі щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є заповіт на все
майно не на користь ОСОБА_2

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач має право на обов'язкову
частку у спадщині, незалежно від
складеного заповіту.

Твердження апелянта про те, що суд за
незрозумілих обставин не використав
надане йому право усунути позивача від
права на спадкування, є безпідставними,
оскільки таких вимог у даній справі не
заявлялося.

З огляду на те, що апелянт не надала
суду доказів того, що позивач усунена
від права на спадкування, а із позовом
про зменшення розміру обов'язкової
частки у спадщині (абз.2 ч. 1 ст. 1241 ЦК
України) вона також не зверталася,
ОСОБА_2 має право на 6,5/100 частини
спірної квартири.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року в
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді