22-ц/775/244/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Адамова Т.С.
Доповідач Сорока Г.П.
е м У к р а ї н и
10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів - Сорока
Г.П., Мироненко І.П.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маріупольська
автобаза», третя особа ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 грудня 2013 року,-
04 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маріупольська автобаза»(далі за
текстом ТОВ «Маріупольська автобаза»)
про відшкодування шкоди та просив
стягнути з відповідача на свою користь
завдану йому матеріальну шкоду в сумі
44 555,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 17
В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 09 листопада 2010 року
приблизно о 07.50 годині водій ТОВ
«Маріупольська автобаза» ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Камаз-5410»
державний номер НОМЕР_4 з полупричепом
«ПЛ 1212», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить відповідачу,
рухався по вул.Заозерній з вулиці
М.Сибіряка у напрямку проспекту Ілліча
в м.Маріуполі, де в районі
автозаправної станції «Азов Оіл»
виявив неуважність та необережність,
не слідкував за зміною дорожньої
обстановки, в результаті чого допустив
зіткнення з його мікроавтобусом
«Mercedes-Benz Vito», державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, який отримав значні
механічні ушкодження. Провина ОСОБА_2 у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди
встановлена вироком Іллічівського
районного суду м.Маріуполя від 15.09.2011
року. Згідно звіту № 450/1 про оцінку
вартості матеріальної шкоди від 15.12.2010
року вартість матеріальної шкоди,
спричиненої власнику автомобіля
«Mercedes-Benz Vito», державний реєстраційний
момент ДТП він керував зазначеним
автомобілем на підставі довіреності, а
на теперішній час він є власником
даного автомобіля. Після ДТП ОСОБА_2
виплатила страхова компанія
відповідача «Брокбізнес». Сума, що
підлягає компенсації йому
також вартість проведення оцінки
матеріальної шкоди у розмірі 300
гривень. Крім того, йому спричинено
моральну шкоду, яка виявилась у
перенесених ним душевних хвилюваннях
через пошкодження його майна, він був
вимушений користуватись громадським
транспортом, що завдало йому значні
незручності, погіршився стан його
здоров'я, знизилась його
працездатність. Він власними силами з
майстрами вимушений був в період з
09.11.2010 року по 30.06.2012 року ремонтувати
автомобіль, та у цей час був
позбавлений права володіння та
користування транспортним засобом.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 грудня 2013 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ТОВ «Маріупольська автобаза» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
ДТП, третя особа ОСОБА_2, відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким його позов
задовольнити та стягнути з ТОВ
«Маріупольська автобаза» на його
користь у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 44 555,82 грн., у рахунок
відшкодування моральної шкоди 17 970 грн.
При цьому посилається на порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце судового засідання були
повідомлені належним чином, що
підтверджується телефонограмою,
зареєстрованою у встановленому
порядку в журналі телефонограм,
витягом з журналу телефонограм та пошт
овим повідомленням на адресу третьої
особи. ОСОБА_1 подав до суду письмову
заяву про розгляд справи у його
відсутності. ОСОБА_2 про причини неявки
суду не повідомив, заяву про
відкладення розгляду справи не подав.
Тому, з урахуванням думки учасників
процесу, відповідно до вимог ст.305 ЦПК
України, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_4, який доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, заперечення
представника ТОВ «Маріупольська
автобаза» - Безуєвської О.А., яка
просила апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
позивачу СК «Брокбізнес» виплачено
страхове відшкодування у розмірі 24990
гривень та ОСОБА_2 у відшкодування
матеріальної шкоди йому сплатив 7000
гривень, а всього відшкодовано шкоду у
розмірі 31990 гривень, що визнав позивач,
та, враховуючи те, що суду не надано
жодних доказів на підтвердження
заявлених позовних вимог, суд дійшов до
висновку про відмову в задоволенні
позову про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди із-за недоведеністю
вимог.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, 09 листопада 2010 року
приблизно о 07.50 годині, ОСОБА_2, керуючи
технічно справним автомобілем
«КАМАЗ-5410», державний номерний знак
НОМЕР_4 з полупрецепом ПЛ 1212, рухався по
вулиці Заозерна від вулиці Маміна
Сібіряка в бік пр.Ілліча в місті
Маріуполі. В районі автозаправної
станції «Азов Ойл», проявляючи
неуважність та необережність,
відволікся від керування транспортним
засобом, не слідкував за зміною
дорожньої обстановки та в результаті
злочинної необережності скоїв
зіткнення з мікроавтобусом Mercedes-Benz Vito,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
під керуванням водія ОСОБА_1, який
зупинився за автомобілем ЗАЗ Таврія
110307, державний номерний знак НОМЕР_5,
під керуванням водія ОСОБА_6, що
пропускав пішохода ОСОБА_7, який
перетинав проїзну частину по
пішохідному переходу справа ліворуч. В
результаті зіткнення транспортні
засоби отримали механічні
пошкодження, а пасажирам мікроавтобусу
- тілесні ушкодження.

ОСОБА_2 керував автомобіль КАМАЗ-5410,
держаний номер НОМЕР_4, належним ТОВ
«Маріупольська автобаза», виконуючі
свої трудові обов'язки.

Дані обставини встановлені вироком
Іллічівського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 15
вересня 2011 року, що набрав законної
сили 22 листопада 2011 року, а тому,
відповідно до вимог ст.61 ЦПК України,
доказуванню не підлягають (а.с. 6-11).

Судом також встановлено і це не
заперечувалось сторонами, що власником
автомобіля Mercedes-Benz Vito 108D, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, на момент
скоєння ДТП відповідно до свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
був ОСОБА_8, а з 09 липня 2013 року
власником є ОСОБА_1, який керував даним
автомобілем на момент ДТП на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
від 25 лютого 2010 року (а.с. 37,38,43).

Згідно звіту про оцінку вартості
матеріальної шкоди спричиненої
володільцю транспортного засобу № 450/1
від 15 грудня 2010 року, вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 108D,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
складає 83830,85грн., з урахуванням
фізичного зносу транспортного засобу
вартість відновлювального ремонту
складає 46041,93 гривень, вартість
матеріальної шкоди, спричиненої
володільцю вказаного транспортного
засобу, складає 76245,82 гривень, що
відповідає ринковій вартості
транспортного засобу на момент ДТП без
урахування пошкоджень внаслідок ДТП,
що відбулося 09.11.2010 року (а.с. 12-36).

Згідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

За положеннями ст.1194 ЦК України та п. 16
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при
відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована, у
разі недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої цією особою
шкоди така особа зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, є фізична або юридична
особа, що на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, позички
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 1192 цього ж Кодексу з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму
Вищого спеціалізовано суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, регламентовано
статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі
статтею 8 ЦК (аналогія закону) може
застосовуватись не лише страховиком, а
й іншими особами, які здійснюють
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та відповідають за завдану
шкоду.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на час
виникнення спору) транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного
засобу не згоден із визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди. Право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик або особа, яка відповідає за
завдану шкоду.

Отже, якщо пошкоджений транспортний
засіб не може бути відновлено або
вартість його відновлювального
ремонту з урахуванням зношеності та
втрати товарної вартості перевищує
його ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Як вбачається зі справи, вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу Mercedes-Benz Vito,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
перевищує ринкову вартість автомобіля
на момент ДТП, позивач не погодився
визнати автомобіль фізично знищеним.
Однак, отримавши страхове
відшкодування в межах ліміту
відповідальності в розмірі 24990грн., а
не у розмірі, визначеному відповідно до
п.30.2 ст.30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», дії страхової компанії не
оскаржив.

Залишкова вартість пошкодженого
транспортного засобу звітом
спеціаліста №450/1 (а.с.12-36) не визначена.
Будь-яких інших доказів щодо
залишкової вартості пошкодженого
транспортного засобу Mercedes-Benz Vito,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
суду не надано.

Не надано суду позивачем та його
представником жодних доказів і на
підтвердження понесених витрат на
відновлювальний ремонт пошкодженого
транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, виходячи з
того, що позивачу у відшкодування
матеріальної шкоди виплачено страхове
відшкодування у розмірі 24990грн. і
третьою особою ОСОБА_2 сплачено 7000грн.,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно дійшов до висновку
про відмову в задоволенні позову про
відшкодування матеріальної шкоди із-за
недоведеності позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що відповідно до
довіреності від 25 лютого 2010 року,
виданої власником автомобіля ОСОБА_8 на
ім'я позивача, останньому було надано
право від імені власника у випадку
спричинення автомобілю пошкодження
іншими особами внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
укладати, якщо буде необхідність, угоди
про відшкодування спричиненої
автомобілю шкоди, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
відсутність підстав для стягнення з
ТОВ «Маріупольська автобаза» на
користь позивача моральної шкоди.

Ніяких нових обставин та доказів, які
не були предметом дослідження в суді
першої інстанції та давали б підстави
апеляційному суду зробити переоцінку
встановлених судом обставин та наданих
доказів, позивачем в апеляційній
скарзі та його представником в
судовому засіданні апеляційного суду
не наведено та не надано.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду, у
справі не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права є безпідставними.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність апеляційних підстав для
скасування рішення суду та задоволення
позову, у зв'язку з чим, апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 19 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Баркова Л.Л.

Судді :
Сорока Г.П.

Мироненко І.П.