Кодимський районний суд Одеської
____________________________________________________________
Справа № 503/1879/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 19 вересня 2013 року
звернувся до Кодимського районного
суду Одеської області суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Кодимського районного суду
Одеської області від 25 листопада 2013
року сторонам у справі був наданий
строк для примирення терміном чотири
місяці.

Після закінчення цього строку позивач
в судовому засіданні свій позов
підтримав та пояснив, що з
відповідачкою він не примирився. По
суті пояснив, що шлюб з відповідачем
уклав 25 лютого 1992 року у виконавчому
комітеті Лабушненської сільської ради
Кодимського району Одеської області, в
даний чай цей шлюб зберегти неможливо,
так як відносини з відповідачем не
налагодились, взагалі припинились
через відсутність між ними
взаємоповаги, взаєморозуміння та
будь-яких почуттів. Від шлюбу мають
синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони проживають
окремо. З цих підстав просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому 25
листопада 2013 року заявила про своє
бажання зберегти з позивачем шлюбі,
однак після закінчення наданого судом
строку для примирення до суду не
з'явилась, за допомогою телефонного
зв'язку підтвердила про відсутність
примирення з позивачем та просила шлюб
розірвати, розглянувши справу без неї.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані ними письмові докази
та матеріали цивільної справи, вважає
можливим позов задовольнити з таких
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, укладеному та
зареєстрованому 25 лютого 1992 року у
виконавчому комітеті Лабушненської
сільської ради Кодимського району
Одеської області, актовий запис №1, що,
крім їхніх пояснень, підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1,
повторно виданим 29 вересня 2013 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Кодимського районного управління
юстиції в Одеській області.

Від шлюбу сторони мають двох дітей -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ст.24 СК України шлюб має
ґрунтуватись на вільній згоді жінки та
чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та
4 ст.56 СК України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини,
примушування подружжя до припинення
шлюбних стосунків чи їх збереження є
неприпустимим і є порушенням права на
свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі пояснень сторін
встановлено, що відносини між ними не
склалися, сторони не спілкуються, не
підтримують між собою ніяких відносин,
фактично сімейні відносини між
сторонами відсутні. Наданий строк на
примирення сторін позитивних
результатів не дав, відносини між
сторонами не покращились. Сторони не
мають бажання зберегти сім'ю та
перебувати у шлюбі надалі через
відсутність взаєморозуміння та
взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з огляду на вказані обставини
подальше застосування будь-яких
заходів щодо примирення подружжя, як це
передбачає ст.111 СК України, є
недоцільним та неефективним і
суперечить інтересам сторін та
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд
може розірвати шлюб за позовом одного
із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України,
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши об'єктивні підстави
для розірвання шлюбу, передбачені ст.112
СК України, а саме те, що примирення між
подружжям неможливе через втрату ними
почуття взаємної любові, фактичне
припинення спільних зобов'язань щодо
піклування про побудову сімейних
відносин на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги,
утвердження в сім'ї взаємоповаги,
втрату почуття відповідальності
подружжя один перед одним, як того
вимагає ст.55 СК України, суд приходить
до висновку, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечить їх спільним інтересам, що
має важливе значення, бажання зберегти
сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою
для розірвання між ними шлюбу, оскільки
перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК
України, для цього не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, укладений та
зареєстрований 25 лютого 1992 року у
Лабушненській сільській раді
Кодимського району Одеської області,
актовий запис №1, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
відповідача залишити "ОСОБА_2".

Визначити місце проживання
неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з відповідачем -
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 114 грн. 70коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.