№ 233/8316/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Чернецький В.
А.

при секретарі Купрєєнко
А.С.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, визначення порядку
користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2013 року позивач
звернувся до суду із вказаним позовом
до ОСОБА_2, указуючи наступне.

20.08.2005 року між ним та
відповідачкою був зареєстрований шлюб,
який було розірвано на підставі
рішення Костянтинівського
міськрайонного суду, що набуло
чинності 13.08.2013 року.

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 12.10.2006 року, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Костянтинівського МНО ОСОБА_3 р/н 5687,
під час перебування у шлюбі, він з
дружиною придбали квартиру АДРЕСА_1.
Стороною зазначеного договору
виступив позивач, і на його підставі
зареєстрував право власності в БТІ м.
Костянтинівка. Згідно технічного
паспорту квартира розташована на 8-му
поверсі 10 поверхового будинку і
складається з 2-х кімнат житловою
площею 30,10 кв.м, у тому числі 1-ша кімната
17,50 кв.м (якою користується позивач), 2-га
кімната 12,60 кв.м, кухні, вбиральні, ванна
кімната, коридор, убудовані шафи,
балкон. Після розірвання шлюбу
відповідачка заявила йому, що не хоче
щоб він мешкав в спільній квартирі та
спілкувався з дитиною. В вересні 2013
року вона виставила всі його речі в
під'їзд будинку та змінила замок на
дверях квартири. Ключі від нового замку
не дає, перешкоджає тому, щоб позивач
користувався спільним майном. Таким
чином, позивач просить суд вселити його
в квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити мені перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
зокрема змінювати замки, або вчиняти
інші дії спрямовані на перешкоджання
моєму користуванню зазначеною
квартирою, встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши мені у користування кімнату,
житловою площею 17,50 кв.м, а ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату, жилою площею 12,60
кв.м., залишивши в спільному
користуванні: кухню, коридор, ванну
кімнату, туалет, убудовану шафу, балкон.
Зобов'язати відповідачку надати у
судове засідання правовстановлюючі
документи на спірну квартиру.

Представник позивача, позивач у
судове засіданні не з'явились, надали
суду заяву про розгляд справи у їх
відсутність, просили задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка також не з'явилась в
судове засідання, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Суд, вивчивши надані документи,
встановив наступне.

20 серпня 2005 року між позивачем та
відповідачем по справі був
зареєстрований шлюб, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб від 20.08.2005 року серії НОМЕР_1 (а.с.8),
який було розірвано на підставі
рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
02 серпня 2013 року (а.с. 9). Згідно договору
купівлі-продажу від 12.10.2006 року, який
посвідчений нотаріусом
Костянтинівського МНО ОСОБА_3, р-н 5687,
позивач та відповідач придбали
квартиру АДРЕСА_1. Згідно довідки
виданою 17 жовтня 2013 року Комунальним
підприємством «Костянтинівське міське
бюро технічної інвентаризації
Костянтинівської міської ради» право
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу (а.с.
12). На підставі довідки, виданою 14
жовтня 2013 року Комунальним
підприємством «Служба Єдиного
Замовника № 5» в квартирі АДРЕСА_1
мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 -
дружина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - донька
(а.с. 11).

Суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу
України - майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дитиною, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 321 ЦК
України - право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

Судом достовірно встановлено,
що через протиправні дії відповідача -
позивач обмежений у праві власності та
не може користуватися та виконувати
обов'язки по утриманню що до належної
йому частини домоволодіння.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно із ст. 150 ЖК УРСР громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Аналіз наведених обставин та вимог
закону дозволяє суду зробити висновок
про необхідність усунення перешкод з
боку відповідачки для забезпечення
можливості належного користування
позивачем частиною майна, власником
якого він являється, шляхом вселення
позивача у належну йому частину
квартири АДРЕСА_1, задовольняючи в цій
частині позовні вимоги повністю.

Що стосується позовних вимог про
визначення порядку користування
нежитловими приміщеннями спірної
квартири, судом встановлено наступне.

Згідно ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
№ 20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» квартира (будинок), яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщенням квартири, якщо про це
заявлено позов.

Виходячи з цих положень, порядок
користування жилими приміщеннями у
квартирі, яка належить на праві
сумісної власності сторонам, може бути
встановлений судом без виділення
часток в натурі.

Під час подання позову і перед
початком розгляду справи у судовому
засіданні від позивача не надходили
клопотання про призначення
відповідної експертизи з метою
визначення можливості встановлення
порядку користування сумісною
власністю, а саме квартири АДРЕСА_1.

При цьому судом береться до уваги,
що нерухоме майно знаходиться у
спільній сумісній власності і кожна
сторона має рівне право користуватися
як житловими приміщення квартири, так і
нежитловими.

На підставі викладеного та
керуючись ч.1 ст. 60 СК України, ст.ст. 317,
321, 355, 383, 391, 386 ЦК України, ст.ст. 88, 118-119,
209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про вселення, усунення перешкод у
користуванні житловим будинком,
визначення порядку користування
житловим будинком - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не
чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, зокрема змінювати
замки, або вчиняти інші дії, спрямовані
на перешкоджання його користування
зазначеною квартирою.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 у
користування кімнату, житловою площею
17,50 кв.м, а ОСОБА_2 кімнату, жилою площею
12,60 кв.м., залишивши в спільному
користуванні: кухню, коридор, ванну
кімнату, туалет, убудовану шафу, балкон.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь
ОСОБА_1 у відшкодування витрат на
сплату державного мита 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя