Справа № 442/2-1395/11
Головуючий у 1 інстанції: Дубель Р.М.
Провадження № 22-ц/783/486/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Федоришина А.В.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.

позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, прокурора
відділу прокуратури Львівської
області Захарка А.Є., відповідача
ОСОБА_5 та представника третьої особи
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 02 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Дрогобицької міської ради, ОСОБА_5, з
участю третіх осіб відділу
Держземагенства у м. Дрогобичі та
Дрогобицької філії державного
земельного кадастру, ОСОБА_6 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
усунення перешкод у користування
земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 02 жовтня 2013
року задоволено позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3
до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_5,
за участі третіх осіб відділу
Держземагенства у м.Дрогобичі,
Дрогобицької філії державного
земельного кадастру, ОСОБА_6 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
усунення перешкод у користування
земельною ділянкою.

Визнано недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 32886 площею 210 кв.м. по АДРЕСА_1
на ОСОБА_5 наданої для ведення
садівництва, зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 0
від 04.02.2005 року.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перешкод в користуванні
земельною ділянкою площею 210 кв.м. і
відновити попередній стан земельної
ділянки, знести огорожу, поставлену
навколо земельної ділянки, перенести
залізобетонні плити з даної земельної
ділянки та зрізати насадженні дерева і
кущі.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_5 В апеляційній скарзі,
посилаючись на незаконність
ухваленого рішення, неповноту
з'ясування обставин справи, невірну
оцінку наявних у справі доказів,
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.
Апелянт зазначає, що раніше дорога
планувалась для сполучення АДРЕСА_1 та
Вербової, передбачалась генеральним
планом 1997 р.. Однак на даний час є план
2012р. із змінами, згідно якого проїзд з
АДРЕСА_1 на вул.Вербову через спірну
земельну ділянку не передбачено.
Апелянт стверджує, що плити перекриття
та дерева, знаходяться на спірній
ділянці більше 30 років, тому жодним
чином не можуть перешкоджати
позивачам. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
(а.с.152-155).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_5 в
обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу позивачів ОСОБА_3
і ОСОБА_2 прокурора відділу
прокуратури Львівської області
Захарка А.Є. та представника третьої
особи ОСОБА_7, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
колегія суддів не знаходить достатніх
підстав для її задоволення.

В супереч доводам апелянта, суд першої
інстанції з достатньою повнотою та
всебічністю дослідив надані сторонами
докази, вірно встановив фактичні
обставини справи, спірні
правовідносини та правильно
застосував матеріальне і процесуальне
право при вирішенні даного позову.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 є
співвласниками будинку по АДРЕСА_1 у
рівних частках по ? частині.

З плану земельних ділянок ОСОБА_5 та
позивачів ОСОБА_2 видно, що їхні
земельні ділянки межують та в спільне
користування їм передано земельну
ділянку загальною площею 23 кв.м.
(матеріали цивільної справи № 2-116 а.с.71)
.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, ухвалою ХІІІ сесії 4
демократичного скликання Дрогобицької
міської ради від 27 лютого 2004 року за №302
ОСОБА_5 передано безоплатно у власність
земельну ділянку площею 210 кв.м. по
АДРЕСА_1 (а.с.4).

З Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЛВ №000507
виданого 01.07.2003 року гр.ОСОБА_5 для
обслуговування житлового будинку
площею 0,0565 га., вбачається, що земельна
ділянка,яка передана Гр.ОСОБА_5 для
ведення садівництва площею 210 кв.м.,
позначена на плані літ.А-Б відноситься
до земель загального користування
(АДРЕСА_1) (матеріали цивільної справи №
2-116 а.с.219).

З Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ №132866 від
02.01.2005 року площею 0,0210 га виданий
гр.ОСОБА_5 вбачається, що вказана
земельна ділянка, яка позначена на
плані літ.Г-А відноситься до земель
загального користування (АДРЕСА_1).

З листа Головного управління
держкомзему у Львівській області від
06.04.2010 року за №01-16/12-132 та листа
Державного комітету із земельних
ресурсів Держкомзем вбачається, що
земельна ділянка для ведення
садівництва площею 210 кв.м передана
гр.ОСОБА_5 з порушенням вимог
земельного законодавства, а саме
перевіркою встановлено, що в площу
вказаної земельної ділянки увійшла
частина АДРЕСА_1, яка є об'єктом
загального користування, та відповідно
до ст.83 Земельного кодексу України, не
може передаватись у приватну власність
(матеріали цивільної справи № 2-116
а.с.133).

Згідно з планом-схемою земельних
ділянок доданої до вищевказаного листа
вбачається, що в площу земельної
ділянки 210 кв.м., яку передано ОСОБА_5
увійшла частина АДРЕСА_1, яка є об'єктом
загального користування (матеріали
цивільної справи № 2-116 а.с.135).

Той факт, що спірна земельна ділянка
площею 0,0210 га, яка була передана у
власність ОСОБА_5 для ведення
садівництва знаходиться на землях
загального користування, заїзд
АДРЕСА_1 підтверджується викопіюванням
з плану м.Дрогобича, актом перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 24.09.2013 року за
адресою АДРЕСА_1.

Рішенням ХХІХ сесії п'ятого скликання
Дрогобицької міської ради від 25.06.2009
року за №866 "Про розгляд протесту
Дрогобицького міжрайонного прокурора
від 07.04.2009 року №12-09 на п.п.2.11 п.2 ухвали
ХІІІ сесії 4 демократичного скликання
Дрогобицької міської ради від 27 лютого
2004 року за №302 "Про безоплатну передачу
у власність громадянам земельних
ділянок" вказаний протест задоволено.
(а.с.5).

У відповідності до ст.83 Земельного
кодексу України, землі загального
користування не можуть передаватися у
приватну власність.

Згідно положень ст.152 Земельного
кодексу України, захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав та визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Як передбачено ст.155 Земельного кодексу
України, у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
визнається недійсним.

З врахуванням встановлених обставин
справи та положень норм матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯБ
№ 32886 площею 210 кв.м. на АДРЕСА_1 на
ОСОБА_5 для ведення садівництва та щодо
усунення перешкод відповідачем у
користуванні позивачами землями
загального користування з приведенням
її до попереднього стану.

З огляду на викладене, судова колегія,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків районного суду
і не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 02 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Федоришин А.В.