АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1897/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/946/14
Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М.
Доповідач Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Карпушина Г.Л., Винниченка Ю.М.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 22 січня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа Кобеляцька державна
нотаріальна контора про усунення від
права на спадкування та визнання права
на спадкове майно

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 22 січня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити. Вважає, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про її відхиленню.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
заявлені позовні вимоги не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, позивачка не довела фактів,
що померлий ОСОБА_4 перебував у
безпорадному стані, потребував
сторонньої допомоги, та що
відповідачка мала можливість надавати
допомогу спадкодавцю, проте свідомо
ухилялись від такого обов'язку. Окрім
того, позивачем ОСОБА_1 не надані суду
відомості, згідно яких би вбачалося, що
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, тому
звернення до суду з позовною заявою про
визнання за нею права власності на
житловий будинок є передчасним.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України,
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та його потребу в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася
спадщина на житловий будинок по
АДРЕСА_1, Кобеляцького району
Полтавської області та на земельну
ділянку площею 3,17 га, розміщену на
території Бутенківської сільської
ради Кобеляцького району Полтавської
області, призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є сторони у
справі, які прийняли спадщину
звернувшись в передбачений законом
строк до нотаріуса з заявами про
прийняття спадщини. Заяву про відмову
від спадщини подала ОСОБА_5

В судовому засіданні вірно
встановлено, що спадкодавець проживав
разом з дружиною ОСОБА_1 та донькою
ОСОБА_5, не перебував у безпорадному
стані, не потребував стороннього
догляду, допомоги та піклування. Хоча
він і хворів на хворобу серця, однак
ходив, пересувався, самостійно
забезпечував умови свого життя,
утримував підсобне господарство,
джерелом доходу була пенсія та орендна
плата за земельну ділянку. ОСОБА_4 мав
одинадцять дітей, десять з яких йому
регулярно надавали як матеріальну так
і фізичну допомогу.

Одночасно місцевим судом встановлено,
що у відповідачки не було можливості
надавати допомогу померлому в силу
обставин, що склалися: вона є інвалідом
2 групи, з 2005 року постійно хворіє,
єдиним джерелом її доходу є пенсія по
інвалідності.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року
факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Вірно встановивши відсутність факту
перебування спадкодавця у
безпорадному стані внаслідок тяжкої
хвороби, суд прийшов до правильного
висновку про відсутність підстав для
усунення відповідачки від права на
спадкування, оскільки останній не
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування, його існування
забезпечувалось за рахунок його самого
та членів його сім»ї: дружини та 10 його
дітей; відповідачка не мала можливості
надавати батькові матеріальну
допомогу.

Оцінюючи наявні у справі докази ,
місцевим судом у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 212 ЦПК України дано оцінку
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатності і взаємному зв'язку
доказів у їх сукупності.

Місцевий суд вірно оцінив показання
сторін по справі, показання свідків ,
досліджені письмові докази по справі
та вірно прийшов до висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог.

Місцевим судом також вірно відмовлено
у задоволенні позовних вимог
позивачки щодо визнання за нею права
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 Кобеляцького району
Полтавської області та земельну
ділянку, що належала померлому ОСОБА_4 ,
вірно врахувавши норми ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст.
1297 ЦК України та роз»яснення, надані
п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.08 р. «Про судову
практику у справах про спадкування».

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Підстави для зміни чи скасування
судового рішення колегією суддів не
встановлені.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 22 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: (підписи)

Копія згідно: