22-ц/775/320/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Васильченко
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Баркової
суддів - Сороки
Г.П., Ігнатоля Т.Г.,
при секретарі - Брежнєві
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Донецька
залізниця» про поновлення на роботі,
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення, за апеляційною
скаргою Державного підприємства
«Донецька залізниця» на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 09
20 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Державного
підприємства «Донецька залізниця»
(далі за текстом ДП «Донецька
залізниця») та просила визнати
незаконним і скасувати наказ ДП
«Донецька залізниця» Пасажирського
Вагонного депо Маріуполь про
звільнення №783/ОС від 06.12.2013 року,
поновити її на роботі на посаді
начальника поїзду (пасажирського) по
контракту у резерв провідників 2 групи
на ДП «Донецька залізниця»
Пасажирського Вагонного депо
Маріуполь, стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду в
розмірі 5000 грн., судові витрати
покласти на відповідача, допустити
негайне виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що з 2005 року працює в
Пасажирському вагонному депо
Маріуполь на посаді начальника поїзда
на підставі контракту №346 від 20.05.2005
року, який згодом переукладався,
останній контракт про роботу на посаді
начальника поїзду був укладений 07.09.2011
року. 06.12.2013 року вона отримала наказ
№783/ОС від 06.12.2013 року про припинення
трудового договору (контракту), згідно
якому звільнення відбулося на підставі
п.8 ст.36 КЗпП України за перевезення
безквиткових пасажирів. Наказ вважає
незаконним і необґрунтованим, оскільки
в її діях відсутня вина, вона не
порушувала вимог посадової інструкції
начальника поїзду та п.18 «а» контракту,
а перевезення трьох громадян РФ на
прохання органу МВС РФ по території
Російської Федерації на підставі
офіційного листа не може бути
розцінено як перевезення безквиткових
пасажирів. Адміністрацією відповідача
не було дотримано вимоги п.20 контракту
від 07.09.2011 року, згідно якому «при
достроковому розірванні контракту у
випадку невиконання чи неналежного
виконання сторонами зобов'язань,
передбачених контрактом, він
розривається з попередженням
відповідної сторони за два тижні,
такого попередження вона не
отримувала, з 18.09.2013 року по 06.12.2013 року
перебувала на лікуванні. При прийнятті
рішення про її звільнення
адміністрацією не враховано дані
обставини, порушено ч.3 ст.149 КЗпП
України.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
09.01.2014 року за заявою ОСОБА_2 її позовні
вимоги до ДП «Донецька залізниця» про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 09
січня 2014 року позов ОСОБА_2 до ДП
«Донецька залізниця» про поновлення на
роботі, визнання незаконним и
скасування наказу про звільнення
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано наказ /розпорядження / № 783/ОС
від 06.12.2013 року про припинення
трудового договору /контракту/ з ОСОБА_2
за п.8 ст.36 КЗпП України. Поновлено
ОСОБА_2 на посаді начальника
пасажирського поїзду у резерв
провідників 2 групи в ДП «Донецька
залізниця» Пасажирське вагонне депо
Маріуполь з 07.12.2013 року. Рішення піддано
негайному виконанню.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ДП «Донецька залізниця»
Вагонне депо Маріуполь в апеляційній
скарзі просить скасувати рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову ОСОБА_2, покласти
на неї судові витрати по справі. При
цьому посилається на неповне
з'ясування судом всіх обставин справи,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, про час та місце судового
засідання була повідомлена належним
чином, подала письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності та
заперечення на скаргу, в якій просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ДП «Донецька залізниця»
Сінькова В.Г., який доводи апеляційної
скарги підтримав, просив скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, перевіривши матеріали справи в
межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що акт
перевірки про перевезення
безквиткових пасажирів складений
працівниками іншої держави,
перевезення безквиткових пасажирів
здійснювалось на підставі листа
органів міліції, позивачка не була
попереджена про розірвання трудового
контракту та звільнення за два тижні, а
перебування працівника за трудовим
контрактом на листку тимчасової
непрацездатності не перешкоджає
звільненню в період тимчасової
непрацездатності. Тому суд дійшов до
висновку про незаконність наказу про
звільнення, скасував його та поновив
позивачку на роботі.

З таким рішенням суду колегія суддів не
може не погодитись.

Відповідно до вимог п.8 ст.36 КЗпП
України підставами припинення
трудового договору є підстави
передбачені контрактом.

Згідно зі ст.255 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави,
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 1980 року
перебувала в трудових відносинах з ДП
«Донецька залізниця».

07.09.2011 року між позивачкою і
відповідачем був укладений контракт з
працівником №399, згідно з яким ОСОБА_2
прийнята на роботу на посаду
начальника поїзда (пасажирського).
Пунктом 18 «а» контракту передбачені
випадки дострокового розірвання
контракту з урахуванням змін, внесених
додатковою угодою до контракту №322 від
28.03.2013 року, підставою для дострокового
припинення та розірвання контракту є
встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів або
надлишкової поклажі особисто або
членами поїзної бригади (а.с.6-10,28).

Відповідно до п.20 вказаного контракту
при достроковому розірванні контракту
у разі невиконання або неналежного
виконання сторонами зобов'язань,
передбачених контрактом, він
розривається з попередженням
відповідної сторони за два тижні.

Згідно наказу (розпорядження) №783/ОС
від 06.12.2013 року ОСОБА_2 звільнена з 07.12.2013
року за п.8 ст.36 КЗпП України з посади
начальника поїзда резерву провідників
2 групи дільниці з обслуговування
пасажирських вагонів на шляху
прямування за порушення умов контракту
(а.с.20).

Вказаний наказ був отриманий ОСОБА_2
06.12.2013 року.

Згідно акту перевірки від 17.09.2013 року,
який став підставою для звільнення
позивачки, 17.09.2013 року при перевірці
поїзду №78 «Москва-Маріуполь» на
дільниці Орел-Москва у вагоні №12/16310
було виявлено три безквиткових
пасажири, яких перевозила ОСОБА_2 та
яким були оформлені проїзні документи
(а.с.12-13).

Оспорюючи наказ про звільнення та
заперечуючи проти апеляційної скарги,
позивачка стверджувала, що вона
перевозила трьох пасажирів без
проїзних документів на підставі листа
Лінійного управління МВС РФ
ст.Москва-Курськ про сприяння в проїзді
трьох пасажирів у зв'язку із службовою
необхідністю, тому, будучи обізнаною,
що згідно Закону України «Про міліцію»
вона повинна сприяти працівникам
міліції у здійсненні їх службової
діяльності, вважала за необхідне
сприяти і працівникам міліції РФ в
здійсненні їх діяльності та прийняла
цих осіб, надавши їм службові місця, у
зв'язку з чим вважає відсутнім
порушення умов контракту в її діях.

Такі ж пояснення позивачка надавала
адміністрації ДП «Донецька залізниця»
(а.с.30), та при обговоренні результатів
перевірки на оперативній нараді
в.о.обов'язки начальника пасажирського
вагонного депо Маріуполь 18.09.2013 року
(а.с.68)

Доводи позивачки підтверджуються
листом в.о.МВС РФ ст.Москва-Курськ №385/291
від 16.09.2013 року, згідно якого
в.о.начальника МВС РФ ст.Москва-Курськ
просить начальника поїзду №78
«Маріуполь-Москва» надати сприяння
трьом громадянам в проїзді 17.09.2013 року
від ст.Білгород до ст.Москва у зв'язку
із службовою необхідністю (а.с.11).

Наказом в.о.начальника пасажирського
вагонного депо Маріуполь від 18.09.2013
року №1067 (а.с.69) за перевезення
безквиткових пасажирів було прийнято
рішення про дострокове припинення
трудового контракту з позивачкою та
доручено начальнику сектора кадрів
ОСОБА_4 повідомити ОСОБА_2 про
дострокове розірвання контракту.

З цим наказом позивачка не була
ознайомлена, що не оспорював
представник відповідача в судовому
засіданні.

Згідно повідомлення від 18.09.2013 року
№273/505 адміністрація вагонного депо
Маріуполь повідомляє ОСОБА_2, що
трудовий контракт з нею буде припинено
02.10.2013 року (а.с.30).

Дане повідомлення позивачці не
вручено. Згідно акту від 18.09.2013 року
ОСОБА_2 відмовилась від ознайомлення з
цим повідомленням під розписку та від
його одержання (а.с.29).

Інші повідомлення про дострокове
припинення контракту відповідно до п.20
контракту (а.с.26-10,28) відповідачем
позивачці не вручались і не
направлялись, що в суді не оспорював
представник відповідача.

У зазначений в повідомленні строк
контракт з позивачкою не був
розірваний та вона не була звільнена з
роботи, наказ про звільнення виданий
06.12.2013 року.

Зі справи також вбачається, що акт
перевірки від 17.09.2013 року про
перевезення позивачкою безквиткових
пасажирів був складений працівниками
Московського відділення Центру
внутрішнього контролю та аудиту ВАТ
«Федеральна пасажирська компанія»,
тобто перевірка поїзду держави
формування України проведена
працівниками іншої держави.

Згідно наданих представником
відповідача апеляційному суду Угоди
про економічну відповідальність за
перевезення безквиткових пасажирів та
непередачу для реалізації місць в
пасажирських поїздах сполучення між
державами - учасницями Содружества від
21.01.1994 року з наступними змінами в
редакції від 19.05.2007 року, угоди про
економічну відповідальність за
перевезення безквиткових пасажирів,
зайвої ручної поклажі, неоформленого
багажу та (або) грузобагажу в поїздах
міжнародного залізничного сполучення
від 18.05.2012 року, укладеної залізничними
адміністраціями держав-учасниць, в
тому числі України та Російської
федерації, залізничною адміністрацією,
працівниками якої може проводитись
перевірка, зазначено ВАТ «Російські
залізні дороги».

До акту перевірки від 17.09.2013 року не
додано і представником відповідача не
надано суду будь-яких документів, з
яких би вбачалось, що працівники ВАТ
«Федеральна пасажирська компанія»
уповноважені проводити перевірку
поїздів України, що слідують по
території Російської федерації, на
предмет перевезення безквиткових
пасажирів.

Не надано суду також будь-яких даних, що
позивачка була ознайомлена із
вказаними угодами держав-учасниць, а
також із переліком осіб, які на
території РФ мають право на пільгове
перевезення.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконання, що за
даних конкретних обставин суд першої
інстанції правильно дійшов до висновку
про незаконність наказу про звільнення
та правильно його скасував і поновив
позивачку на роботі. Тому доводи
апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права є безпідставними.

Доводи відповідача про те, що суд
неправильно залишив поза увагою, що в
період з 20.09.2013 року по 06.12.2013 року
позивачка перебувала на лікарняному,
тому її звільнення не могло бути
проведено, є неспроможними, оскільки
положення ч.3 ст.40 КЗпП України про
заборону припинення трудового
договору з ініціативи адміністрації не
поширюється на положення п.8 ст.36 КЗпП
України про припинення трудового
договору з підстав, передбачених
контрактом, що неодноразово наводилось
в правових позиціях Верховного Суду
України від 26 грудня 2012 р. у справі N
6-156цс12, від 23 січня 2013 р. у справі N
6-127цс12, в листі від 01.07.2013 року
"Висновки Верховного Суду України,
викладених у постановах, ухвалених за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного
процесуального кодексу України, за
перше півріччя 2013 року.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування рішення суду, у справі не
встановлено.

Посилання суду першої інстанції на те,
що законодавством не передбачено
складання актів про відмову від
отримання повідомлень та від підпису
про ознайомлення з повідомленням,
правового значення не має, оскільки не
призвело до неправильного вирішення
справи.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність апеляційних підстав для
скасування рішення суду, оскільки воно
постановлене у відповідності з
обставинами справи та вимогами закону,
у зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга відповідача підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Донецька залізниця»
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 січня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Баркова Л.Л.

Судді :
Сорока Г.П.

Ігнатоля Т.Г.