Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1616/4710/2012
Провадження № 4-с/553/8/2014
У Х В А Л А

Іменем України

02.04.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючого судді Юхно С.П.,

при секретарі Перепелиці
Є.В,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
скаргу ОСОБА_1, яка подана в її
інтересах представником за
довіреністю ОСОБА_2, про визнання
незаконною бездіяльності Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції в особі заступника начальника
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції Щерби
Дмитра Михайловича, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року до суду
надійшла скарга ОСОБА_4, яка подана в її
інтересах представником за
довіреністю ОСОБА_2, про визнання
незаконною бездіяльності Ленінського
ВДВС Полтавського МУЮ в особі
заступника начальника Ленінського
ВДВС Полтавського МУЮ Щерби Д.М. У
скарзі зазначено, що за заявою
стягувача ОСОБА_1 19 червня 2013 року
заступником начальника Ленінського
ВДВС Полтавського МУЮ Щербою Д.М.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з боржника ОСОБА_5 на користь стягувача
ОСОБА_1 коштів. В супереч вимог Закону
України «Про виконавче провадження» в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні докази того, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
направлялась боржнику рекомендованим
листом та, що боржник знає про
відкриття виконавчого провадження.
Стягувач повідомляла ВДВС про, те що
боржнику належить на праві власності
торгівельний павільйон, який
розташований по вул. Вавілова в м.
Полтаві, але державний виконавець
склав формальні акти про неможливість
вільного доступу до павільйону, тому
суд відмовив у задоволенні подання про
примусовий доступ до нього. Крім цього,
державний виконавець не вчинив жодних
дій по перевірці майнового стану
боржника за місцем проживання,
встановлення можливих джерел її
доходів. Зважаючи на викладене,
стягувач просила суд визнати
бездіяльність ВДВС незаконною та
зобов'язати усунути порушення закону
та провести необхідні виконавчі дії
для виконання рішення суду.

Скаржник ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась, але її інтереси
представляв представник за
довіреністю ОСОБА_2

Представник скаржника ОСОБА_2 в
судовому засіданні вимоги скарги
підтримав.

Виконуючий обов'язки начальника
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ
Щерба Д.М. в судовому засіданні вимоги
скарги заперечував та просив суд
відмовити в її задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення
представника скаржника, представника
ВДВС та, дослідивши матеріали скарги,
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 18 червня 2013
року стягувач ОСОБА_1 звернулась до
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ із
заявою про примусове виконання
виконавчого листа № 1616/4710/2012, виданого
29 квітня 2013 року Ленінським районним
судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_1 заборгованості в
сумі 42012 грн. 72 коп.

Постановою заступника начальника
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ
Щерби Д.М. від 19 червня 2013 року відкрито
виконавче провадження та встановлено
боржнику строк для добровільного
виконання рішення суду до 26 червня 2013
року.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Стаття 11 вказаного закону
передбачає, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

У судовому засіданні представник
ВДВС суду пояснив, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
боржнику надсилалась кур'єрською
поштою, але поштове відправлення
повернулось до Відділу без вручення.
Повторно вказана постанова боржнику не
направлялась. У послідуючому
направлялась повідомлення про день і
час виходу державного виконавця за
місцем знаходження торгівельного
павільйону. В день відкриття
провадження зроблено запити до ДПІ про
наявність розрахункових рахунків і
доходів та БТІ, довідково-адресного
бюро. Арешт на майно боржника по
вказаному виконавчому провадженню не
накладався.

У матеріалах виконавчого
провадження, яке досліджено в судовому
засіданні, відсутні докази того, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження направлялась боржнику
кур'єрською поштою та їй вручена.

Із змісту заяви стягувача про
відкриття виконавчого провадження
вбачається, що стягувач повідомляв
державного виконавця, що боржнику
ОСОБА_5 на праві власності належить
мала архітектурна форма - торгівельний
павільйон, розташований по АДРЕСА_1.
Маючи таку інформацію державний
виконавець не вжив заходів щодо
перевірки її достовірності та
накладення арешту на вказане майно.

У виконавчому провадженні дійсно
маються запити до ДПІ про наявність
розрахункових рахунків і доходів, а
також до БТІ та довідково-адресного
бюро, які датовані днем відкриття
провадження. Разом з тим, в матеріалах
виконавчого провадження відсутні дані,
які свідчили про те, що державний
виконавець перевіряв чи отримує
боржник пенсію, чи є вона приватним
підприємцем та чи отримує дохід від
підприємницької діяльності.

Крім того, в матеріалах
виконавчого провадження є
повідомлення, адресоване боржнику, про
те, що державний виконавець 20 січня 2014
року по АДРЕСА_1 здійснюватиме опис та
арешт торгівельного павільйону, а
також три акти державного виконавця
від 05 серпня 2013 року, 20 вересня 2013 року,
20 січня 2014 року, згідно яких державний
виконавець виходив за місцем
знаходження павільйону, але двері
приміщення були зачинені. Отже, з
матеріалів виконавчого провадження
вбачаться, що боржнику державним
виконавцем направлялось лише раз
повідомлення про день і час вчинення
виконавчих дій.

Інших доказів того, що боржник
викликалась до ВДВС та, що державний
виконавець виходив за місцем
проживання боржника з метою виявлення
і опису майна, та встановлення джерел
її доходів, немає.

Також, у виконавчому провадженні
відсутні дані про те, що державний
виконавець у зв'язку із злісним
ухиленням боржника від явки до ВДВС
виносив постанову про примусовий
привід боржника або подав до суду
подання про його розшук.

Твердження державного виконавця
про те, що всі необхідні виконавчі дії
по даному провадженню вчинені в рамках
іншого зведеного виконавчого
провадження відносно цього ж боржника,
яке відкрите у 2012 році, суд не бере до
уваги, оскільки виконавче провадження
про стягнення боргу на користь ОСОБА_1
не було об'єднано із зведеним
виконавчим провадженням, тому на думку
суду в даному випадку державний
виконавець, у визначений ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
шестимісячний строк з моменту
відкриття провадження, зобов'язаний
вжити всіх заходів по примусовому
виконанню рішення саме по виконавчому
провадження, де стягувачем є ОСОБА_1

За таких обставин, суд приходить
до висновку, що під час розгляду скарги
ОСОБА_1 Ленінський ВДВС Полтавського
МУЮ не надав суду доказів, що державний
виконавець вжив усіх дій, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження», необхідних для повного
та своєчасного виконання судового
рішення, тому доводи скарги суд визнає
обґрунтованими.

Також, вирішуючи скаргу ОСОБА_1
суд враховує позицію Європейського
Суду з прав людини, висловлену в
рішенні від 12 травня 2011 року в справі "Л.
проти України" (п. 18, 23), згідно з якою
судове та виконавче провадження є
першою та другою стадіями у загальному
провадженні, у зв'язку з чим виконання
рішення не відокремлюється від
судового розгляду і провадження
повинно розглядатися загалом, а його
тривалість має досягати цілей,
визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо права кожної особи на
розгляд його справи упродовж розумного
строку. Коли виконавча служба здійснює
виконання остаточного рішення,
провадження має бути закінчено без
зволікань.

Зважаючи на викладене, суд
приходить до висновку, що вимоги скарги
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 383 - 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, яка подана в її
інтересах представником за
довіреністю ОСОБА_2, про визнання
незаконною бездіяльності Ленінського
відділу державного виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції в особі заступника начальника
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції Щерби
Дмитра Михайловича - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції в особі
заступника начальника Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції Щерби Дмитра Михайловича при
здійсненні виконавчого провадження №
38538174 щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 боргу.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції провести необхідні дії по
виконанню рішення суду по виконавчому
провадженні № 38538174 щодо стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 боргу.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. П. Юхно