Справа № 199/2011/14-ц
УХВАЛА

«31» березня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представника заявника -
Гадун М.Ф.,

за участі державного виконавця -
Марінеска А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Дніпро-Будінвест» на дії державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеска А.В. про
визнання дій неправомірними, про
скасування постанови про зупинення
виконавчого провадження, про
зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із даною
скаргою, в її обґрунтування
посилаючись на те, що 20.02.2014 р.
державним виконавцем Амур -
Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеском A.B. було
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
№401/7335/12/2/199/454/13, виданого
19.12.2013 р. Амур - Нижньодніпровським
районним судом м. Дніпропетровська про
стягнення зі ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»
за договором №ДГ-11, який укладено між
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»,
заборгованості з оплати за виконані
роботи у розмірі 465 537,00 грн. і неустойку
в сумі 2 000,00 грн.

Дана постанова була отримана
заявником 06.03.2014 р., та з нею заявник не
згоден, вважає її незаконною.

При цьому, заявник посилається на
те, що у мотивувальній частині
оскаржуваної постанови зазначено, що
державний виконавець з метою виявлення
рухомого майна боржника оголосив у
розшук транспортний засіб, тому,
враховуючи викладене та керуючись п. 4
ч. 1 ст. 38, статтею 39 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає зупиненню.

У листі від 24.02.2014 р. №5509 за
підписом в.о. начальника
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ на запит
стягувача державний виконавець вказав,
що відповідно до інформаційної
довідки, виданої УДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області щодо
транспортного засобу марки ВАЗ 2106,
номерний знак - НОМЕР_1, 2003р. випуску,
двиг. - НОМЕР_2, кузов - НОМЕР_3, накладені
обмеження: заборона на продаж. Виносячи
постанову про зупинення виконавчого
провадження, державний виконавець
застосував п. 4 ч. 1 ст.38 Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідно до якої виконавче
провадження може бути зупинено у разі
оголошення розшуку транспортного
засобу боржника, але з урахуванням
того, що стягнення з боржника на
користь стягувача тільки по одному з 4
виконавчих документів становить 465
537,00грн. і неустойка в сумі 2 000,00грн., то
оголошення розшуку автомобіля ВАЗ 2106,
2003 р. випуску не вирішує питання
виконання в повному обсязі вимог
стягувача.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
протягом терміну, на який виконавче
провадження зупинено, виконавчі дії не
проводяться.

На переконання заявника, зупиняючи
виконавчі дії, державний виконавець
порушує саме поняття виконавчого
провадження, яке прописано в ст. 1
Закону: виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусового виконання
рішень інших органів - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які проводяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначений цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, які
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Стаття 32 зазначеного вище закону
передбачає, що способами примусового
виконання рішень є: звернення
стягнення на гроші та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; вилучення у боржника і
передача стягувачеві певних предметів,
зазначених у рішенні; інші способи,
передбачені рішенням. Утім, замість
використовування встановлених
способів примусового виконання
рішення, держвиконавець у своєму листі
зазначає, що майнове становище
боржника встановити не
представляється можливим, оскільки
двері за адресою проживання боржника:
вул. Попудренка, 16, ніхто не відкрив.

На переконання заявника такі дії
державного виконавця є незаконними,
оскільки в силу ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі неявки боржника без
поважних причин винести постанову про
його привід через органи внутрішніх
справ; звертатися до суду про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншої власності боржника - фізичної
особи або іншої особи у якої
знаходиться майно боржника, у процесі
виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншої
власності фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, в жилі та інші приміщення
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
гроші, що належать боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ.

Таким чином, надані законодавцем
права державному виконавцю
безпосередньо пов'язані з виконанням
ним своїх обов'язків; ч. 1 ст. 11 Закону
передбачає, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати
встановлених цим законом способи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Утім,
замість цього держаний виконавець у
своєму листі зазначає, що відповідно до
інформаційної довідки, виданою
Державним реєстром речових прав на
нерухоме майно, боржнику належить
нерухоме майно, а саме, домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з будинку та
земельної ділянки, та зазначене майно є
предметом іпотеки відповідно до
договору іпотеки №5007/Z80 від 11.07.2007 р.,
іпотекодержателем за яким є ВАТ
«Укрексімбанк».

Згідно до інформаційної довідки,
наданої Державним реєстром іпотек
(реєстраційний номер 15371219 від 25.12.2013
року) предметом застави в цілому є
домоволодіння за №19008429 у
відповідності до технічного паспорту,
виданого «Бюро технічної
інвентаризації» КП Дніпропетровського
району, виготовлено станом на 22.03.2007
року та земельна ділянка (кадастровий
номер :02:008:0278 площею 0,1351га за
адресою АДРЕСА_1; а сам договір іпотеки
зареєстровано 10.07.2007 р.

Відповідно до договору підряду
№ДГ-9 від 03.09.2007 р. (укладеному між ТОВ
«Дніпро-Будінвест» та ОСОБА_4) вказане
вище домоволодіння за адресою АДРЕСА_1
було знесене, про що свідчить акт
виконаних робіт, затверджений
особисто боржником ОСОБА_4 та
підтверджений рішенням
Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська, зща яким й
здійснюється виконавче провадження.

Відповідно до договору підряду
№ДГ-11 від 03.12.2007 року, який укладений
між ТОВ «Дніпро-Будінвест» та ОСОБА_4,
на протязі 03.12.2007 року - 31.12.2008 року був
побудований взагалі новий будинок за
адресою АДРЕСА_1. Таким чином,
предметом іпотеки ніяк не є
новозбудований ТОВ «Дніпро-Будінвест»
будинок за цією адресою - договір
іпотеки був укладений набагато раніше.

Стягувач здійснював будівництво
домоволодіння для боржника і це
домоволодіння не закінчено
будівництвом, тому й не пройшло
реєстрацію в державному реєстрі
речових прав; відтак відсутні
обтяження цього майна.

За ч. 3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Виходячи із зазначеної норми,
державний виконавець має право і
зобов'язаний звернути стягнення на
зазначені будівельні матеріали і
реалізувати їх відповідно до
встановленого порядку на користь
стягувача.

Відтак, не встановив майновий
стан боржника, не розібравшись з
недобудовою, не з'ясувавши, частку
майна боржника у спільній власності
родини, розмір пенсії тощо державний
виконавець незаконно призупинив свої
дії з примусового виконання
виконавчого документа.

Разом з тим, на переконання
заявника, виносячи незаконну
постанову, державний виконавець
порушив ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», в якій
закріплено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно де закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Предмет скарги становить вимога
про визнання дій державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеско A.B. щодо
винесення ним 20.02.2014 р. постанови про
зупинення виконавчого провадження
примусового виконання виконавчого
листа №401/7335/12/2/199/454/13, виданого 19.12.2013 р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення зі ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпробуд-Будінвест» за договором
№ДГ-11 від 03.12.2007 р., який укладено між
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»,
заборгованості з оплати за виконані
роботи у розмірі 465 537,00 грн. і неустойки
2 000,00 грн. незаконними, постанову про
зупинення виконавчого провадження,
яка винесена 20.02.2014 р. державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Марінеско
A.B. скасувати, зобов'язати державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ
Марінеско A.B. поновити виконавче
провадження з виконання зазначеного
вище виконавчого листа.

У судовому засіданні представник
заявника вимоги скарги підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в скарзі, просив суд
повністю її задовольнити.

Разом з тим, представник заявника
доповнив усно вимоги скарги та просив
також суд зобов'язати державного
виконавця реалізувати будівельні
матеріали, з яких побудований будинок
АДРЕСА_1 та повернути отримані від
продажу грошові кошти стягувачу.

Державний виконавець просив суд
відмовити в задоволенні скарги
повністю, посилаючись на правомірність
дій при здійсненні виконавчого
провадження та винесення, як наслідок,
постанови про зупинення виконавчого
провадження від 20.02.2014 р.

ОСОБА_4 не скористався правом брати
участь у судових засіданнях.

Заслухав пояснення представника
заявника, державного виконавця, та
дослідив докази, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення скарги частково,
виходячи з наступного.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; водночас основи
організації та діяльності державної
виконавчої служби, її завдання,
правовий статус працівників органів
державної виконавчої служби та умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законами України «Про
державну виконавчу службу» та «Про
виконавче провадження» відповідно.

Судом встановлено, що на виконанні
в Амур-Нижньодніпровському ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист №401/7335/12/2/199/454/13,
виданий 19.12.2013 р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення зі ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпробуд-Будінвест» за договором
№ДГ-11 від 03.12.2007 р., який укладено між
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»,
заборгованості з оплати за виконані
роботи у розмірі 465 537,00 грн. і неустойки
2 000,00 грн., за яким державним виконавцем
Марінеско А.В. відкрито виконавче
провадження ( від 25.12.213 р.); постановою
від 20.02.2014 р. виконавче провадження
було зупинено з передбачених п. 4 ч. 1 ст.
38, ст. 39 Закону України підстав:
відповідно до мотивувальної частини
цієї постанови державним виконавцем з
метою виявлення рухомого майна
боржника оголошено в розшук
транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Суд погоджується із слушністю
доводів заявника в цій справі щодо
того, що в силу ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі неявки боржника без поважних
причин винести постанову про його
привід через органи внутрішніх справ;
звертатися до суду про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншої
власності боржника - фізичної особи або
іншої особи у якої знаходиться майно
боржника, у процесі виконання рішень за
наявності вмотивованого рішення про
примусове проникнення до житла чи
іншої власності фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, в жилі та інші приміщення
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
гроші, що належать боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ.

Утім, зазначені дії з боку
державного виконавця вчинені не були.

Як й не були державним виконавцем
вчинені заходи з примусового
виконання рішення, передбачені ст. 32
Закону України «Про виконавче
провадження» та якими є звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні тощо. У зв'язку з
наведеним винесення постанови про
зупинення виконавчого провадження є
передчасним, через що не може бути
визнано законним та у зв'язку з цим
постанова про зупинення виконавчого
провадження від 20.02.2014 р. підлягає
скасуванню, як незаконна.

За ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи; відповідно до ст. 1
ЦПК України завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Таким чином, оскільки суд здійснює
захист вже порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, та оскільки судом в цій
справі на підставі наданих доказів
(ст.ст. 57-59 ЦПК України) встановлено
порушення прав стягувача у
виконавчому провадженні скарга
підлягає задоволенню та порушені
права стягувача у виконавчому
провадженні підлягають захисту у
спосіб, обраний заявником та
визначений в цій ухвалі.

Разом з тим, частково задовольняючи
вимоги скарги та відмовляючи в
задоволенні такої її вимоги як
зобов'язати державного виконавця
реалізувати будівельні матеріали, з
яких побудований будинок АДРЕСА_1 та
повернути отримані від продажу грошові
кошти стягувачу, суд виходить з
передчасності заявлення такої вимоги,
оскільки постанова пор зупинення
виконавчого провадження від 20.02.2014 р.
скасована, виконавче провадження
поновлено та примусове виконання
зазначеного вище триватиме, під час
якого мають бути вчинені всі
передбачені законом заходи
примусового виконання судового
рішення.

Керуючись ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 208, ст.ст.
210, 386 - 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»
на дії державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеска А.В. про
визнання дій неправомірними, про
скасування постанови про зупинення
виконавчого провадження, про
зобов'язання вчинення дій
задовольнити частково.

Визнати незаконними дій
державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеско A.B. щодо
винесення 20.02.2014 р. постанови про
зупинення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №401/7335/12/2/199/454/13, виданого 19.12.2013 р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення зі ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпробуд-Будінвест» за договором
№ДГ-11 від 03.12.2007 р., який укладено між
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»,
заборгованості з оплати за виконані
роботи у розмірі 465 537,00 грн. і неустойки
2 000,00 грн.

Постанову про зупинення
виконавчого провадження, яка винесена
20.02.2014 р. державним виконавцем
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеском A.B.
скасувати.

Зобов'язати державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Марінеска А.В.
поновити виконавче провадження з
виконання виконавчого листа
№401/7335/12/2/199/454/13, виданого 19.12.2013 р.
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення зі ОСОБА_4 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпробуд-Будінвест» за договором
№ДГ-11 від 03.12.2007 р., який укладено між
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дніпро-Будінвест»,
заборгованості з оплати за виконані
роботи у розмірі 465 537,00 грн. і неустойки
2 000,00 грн.

Відмовити в задоволенні вимоги
скарги про зобов'язання державного
виконавця державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Марінеска A.B.
реалізувати будівельні матеріали, з
яких побудований будинок АДРЕСА_1 та
повернути отримані від продажу грошові
кошти стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя