АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/3681/13-ц
Провадження № 22-ц/792/221/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Костенка
А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Фанди В.П.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

за участю представника ПАТ
„Хмельницькобленерго" - Чуловського
В.В.,

позивача ОСОБА_2 та його представника -
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
„Хмельницькобленерго" про
зобов'язання провести грошову виплату
з апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства
„Хмельницькобленерго" на рішення
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року, -

встановила:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суду з позовом до ПАТ
„Хмельницькобленерго" (далі -
товариство) про зобов'язання
нарахувати та виплатити йому
одноразову виплату в розмірі 7
середньомісячних заробітних плат
відповідно до п. 6.8. колективного
договору, укладеного між
адміністрацією та трудовим колективом
товариства на 2012 - 2013 роки.

На обґрунтування вимог позивач
вказав, що відповідач неправомірно
відмовив йому у виплаті вказаної суми,
оскільки вважає, що він не набув
відповідного права в зв'язку з
відсутністю необхідних умов,
передбачених п. 6.8. колективного
договору.

Рішенням Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 26
листопада 2013 року позов задоволено.
Зобов'язано ПАТ „Хмельницькобленерго"
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
одноразову виплату в розмірі 7
середньомісячних заробітних плат
відповідно до п. 6.8. колективного
договору.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 грудня
2013 року у вказаному рішенні було
виправлено описки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
товариство подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду і в
позові відмовити.

На обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначив, що судом неправильно
витлумачено положення Закону України
„Про загальнообов'язкове державне

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Березова І. О.
Справа № 688/3681/13

Провадження
№22-ц/792/221/14

Доповідач - Гринчук Р.С.
Категорія № 51

пенсійне страхування" та п. 6.8.
колективного договору між
адміністрацією та трудовим колективом
ПАТ „Хмельницькобленерго", оскільки не
враховано, що ОСОБА_2 звільнився з
роботи у зв'язку з виходом на пільгову
пенсію, до досягнення пенсійного віку.
Крім того він отримав право на пенсію з
03.06.2011 року, а звільнився з роботи в
товаристві 31.07.2013 року, що також не
відповідає вимогам, встановленим
вищевказаним пунктом колективного
договору.

В суді представник апелянта
підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та його представник в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечили та
пояснили, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, тому відсутні підстави
для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, допустив порушення
норм матеріального права.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи та порушенням судом норм
матеріального права оспорюване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01.06.2000 року по
31.07.2013 року безперервно перебував у
трудових відносинах з ПАТ
„Хмельницькобленерго". Відповідно до
запису в трудовій книжці №25, позивач
був звільнений з роботи 31.07.2013 року за
власним бажанням в зв'язку з виходом на
пенсію на пільгових умовах, ст. 38 КЗпП
України.

Відповідно до п. 6.8. колективного
договору між адміністрацією та
трудовим колективом ПАТ
„Хмельницькобленерго" на 2012-2013 роки
(далі - колективний договір), прийнятого
рішенням конференції трудового
колективу ПАТ „Хмельницькобленерго"
18.01.2012 року, працівникам, основним
місцем роботи яких є товариство та які
досягли пенсійного віку і звільняються
з роботи до 01.03.2012 року у зв'язку з
виходом на пенсію за віком, пільгову
пенсію або по інвалідності, за рахунок
коштів товариства необхідно проводити
одноразову виплату в залежності від
безперервного стажу роботи в
товаристві при стажі роботи від 10 до 15
років - 7 середньомісячних зарплат. З
01.03.2012 року вказаний розмір виплат
зберігається для працівників
товариства, які досягли пенсійного
віку в поточному місяці і звільняються
до кінця поточного календарного
місяця, пізніше розмір одноразової
грошової виплати виплачується згідно
діючого законодавства. Дія даного
пункту не поширюється на працівників,
які звільнялись в зв'язку з виходом на
пенсію з товариства.

Задовольняючи позовні вимоги суд
прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2
має право на вищевказану виплату,
оскільки звільнився з роботи в зв'язку
з виходом на пенсію. При цьому, оскільки
його право на пільгову пенсію
відповідно до п. „а" ст. 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення"
заперечувалося органами Пенсійного
фонду України, тому позивач був
змушений звернутися за захистом своїх
прав до суду, який 26.06.2013 року
підтвердив його право на пільгову
пенсію, про що ОСОБА_2 дізнався лише
17.07.2013 року, отримавши копію
відповідної ухвали суду. Таким чином,
звернувшись до відповідача з заявою
про звільнення в зв'язку з виходом на
пенсію в липні місці 2013 року, коли він
фактично дізнався про рішення суду,
позивач був звільнений 31.07.2013 року,
тобто поточного місяця.

Однак такі висновки суду є помилковими,
не відповідають фактичним обставинам
справи та нормам матеріального закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІV пенсія - щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім"ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вказаного Закону
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Аналізуючи положення Закону №1058-ІV
слід прийти до висновку про те, що під
терміном „пенсійний вік" необхідно
розуміти саме той вік, який визначений
статтею 26 цього Закону. Підтвердженням
цього факту є, зокрема, положення ст. 29
Закону „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
відповідно до якої особі, яка набула
право на пенсію за віком відповідно до
цього Закону, але після досягнення
пенсійного віку, передбаченого абзацом
першим статті 26 цього Закону виявила
бажання працювати і одержувати пенсію
з більш пізнього віку, пенсія за віком
призначається з урахуванням
страхового стажу на день звернення за
призначенням пенсії з підвищенням
розмір пенсії за віком, обчисленого
відповідно до статті 27 цього Закону.

Пенсія ж ОСОБА_2 призначена на підставі
п. „а" ч. 1 ст. 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення", відповідно до
якого на пільгових умовах мають право
на пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці - за списком №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених КМУ, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Таким чином, враховуючи вищевказані
вимоги законодавчих актів, зміст
колективного договору, його
направленість на забезпечення
тривалої, сталої професійної
діяльності досвідчених працівників в
товаристві, слід прийти до висновку про
те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звільнившись з роботи 31.07.2013 року, до
досягнення 60 років, в зв'язку з виходом
на пільгову пенсію, втратив право на
отримання одноразової виплати, яка
являє собою винагороду, заохочення у
грошовій формі працівників з боку
підприємства за тривалий стаж роботи.

Крім того, зі змісту постанови
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 10.10.2011 року,
залишеної без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2013 року вбачається, що право на
пільгову пенсію у позивача виникло з
03.06.2011 року, коли йому виповнився 51 рік.

При цьому, враховуючи той факт, що
ОСОБА_2 звільнився з роботи у
товаристві 31.07.2013 року, тому він не
набув права на спірну одноразову
виплату також і по причині відсутності
інших обов'язкових умов, які відповідно
до п. 6.8. колективного договору є
підставою для виплати оспорюваної суми
(досягнення пенсійного віку і
звільнення з роботи до 01.03.2012 року;
збереження права на виплату з 01.03.2012
року за умови досягнення пенсійного
віку в поточному місяці і звільнення до
кінця поточного календарного місяця).

За таких обставин правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
колегія суддів не вбачає, тому у
задоволенні позову слід відмовити, а
рішення суду першої інстанції
скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,
319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
„Хмельницькобленерго" задоволити.

Рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 26
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
„Хмельницькобленерго" про
зобов'язання провести грошову виплату
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук