Провадження № 4-с/537/6/2014
Справа № 537/5764/13-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі: головуючого судді - Якимець Т.Є.

при секретарі - Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кременчуці
скаргу ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ Жихарьова Андрія
Вікторовича від 05.03.2012 року за участю
Крюківського відділу Державної
виконавчої служби Кременчуцького МУЮ,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою
на постанову державного виконавця
Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ Жихарьова А.В. від
05.03.2012 року про закінчення виконавчого
провадження.

В судовому засіданні позивач та
його представник скаргу уточнили, дали
пояснення, що згідно рішення
Крюківського районного суду
м.Кременчука від 07.12.2010 року
зобов'язано ОСОБА_4 звільнити частину
земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій
побудовані ним гараж-сарай і
туалет-душ шляхом знесення за свої
кошти цих приміщень і перенесення їх за
межу на відстань 1 м. 09.03.2011 року ОСОБА_1
отримав виконавчий лист та пред'явив
його до виконання в Крюкіівський
відділ ДВС Кременчуцуького МУЮ. 23.03.2011
року постановою державного виконавця
Жихарьова А.В. було відкрито виконавче
провадження , а 05.03.2012 року була
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження в зв'язку з
неможливістю виконати рішення суду без
участі боржника на підставі п.11.ч.1 ст.49
та ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження». Дану постанову ОСОБА_1
отримав 30.10.2013 року. Оскільки державний
виконавець не здійснив заходів по
виконанню рішення суду без участі
боржника, прохають суд визнати, що
державний виконавець Жихарьов А.В. та
Крюківський відділ ДВС Кременчуцького
МУЮ в особі його начальника дійсно
проявили бездіяльність при виконанні
рішення Крюківського районного суду
м.Кременчука від 07.12.2010 року,
виконавчого листа № 2-1503 від 09.03.2011 року
і їхні дії не відповідають вимогам
ст..ст.1,5, 32, 41 Закону України «Про
виконавче провадження»; визнати
причину пропуску строку для звернення
до суду зі скаргою поважною, поновити
цей строк та визнати незаконною
постанову державного виконавця
Жихарьова А.В. від 05.03.2012 року про
закінчення виконавчого провадження по
виконавчому листу № 2-1503 від 09.03.2011 року,
зобов'язати начальника Крюківського
ВДВС Кременчуцького МУЮ поновити
виконавче провадження щодо
примусового виконання рішення
Крюківського районного суду
м.Кременчука від 07.12.2010 року згідно
виконавчого листа № 1503 від 09.03.2011 року
за рахунок коштів ОСОБА_4, як це
зазначено в рішенні суду, видати
ОСОБА_1 оригінал виконавчого листа для
пред'явлення до ВДВС для його
виконання.

Представник Крюківського відділу
ДВС Кременчуцького МУЮ прохає в
задоволенні скарги відмовити, оскільки
державним виконавцем Жихарьовим А.В.,
який на даний час в відділі не працює, в
ході виконання рішення Крюківського
районного суду м.Кременчука були вжиті
всі відповідно та в межах Закону
заходи, а саме, на нього двічі
накладався штраф, неодноразово
перевірялось виконання рішення суду,
до прокуратуру направлено подання; але
виконати рішення без участі боржника
неможливо. Крім того, скаржником без
поважних причин пропущений строк для
звернення до суду зі скаргою. Копію
постанови скаржник отримав 28.03.2012 року,
що підтверджується реєстром
відправленої рекомендованої
кореспонденції та зверненнями ОСОБА_1,
адресованими Крюківському ВДВС та
Головному управлінню юстиції у
Полтавській області, які є в матеріалах
справи, відповідно до яких скаржнику
відомо про закінчення виконавчого
провадження, проте оскарження
постанови в строки, передбачені
законом, не відбулося. ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилась, скаргу
ОСОБА_1 підтримала, прохає суд
розглядати справу та прийняти рішення
в її відсутність.

ОСОБА_4 та його представник зі
скаргою не погодилися, дали пояснення,
що скаржником строк для звернення до
суду зі скаргою пропущений без
поважних причин. Вимоги скарги
викладені не у відповідності з
вимогами закону. В дійсності на даний
час рішення суду без участі боржника
виконати неможливо, оскільки неможливо
встановити межу між домоволодіннями,
крім того, на даний час у ОСОБА_4
відсутні кошти на знесення та
перенесення господарських будівель.
Прохають суд скаржнику в задоволенні
скарги відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши скаржника, його
представника, представника
Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ, ОСОБА_4 та його
представника, вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено,
що рішенням Крюківського районного
суду м.Кременчука від 07.12.2010 року по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про відновлення становища та
усунення перешкод - зобов'язано ОСОБА_4
звільнити частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1, на якій побудовані ним
гараж-сарай і туалет-душ шляхом
знесення за свої кошти цих приміщень і
перенесення їх за межу на відстань 1 м.

09.03.2011 року ОСОБА_1 отримав виконавчий
лист та пред'явив його до виконання в
Крюківський відділ ДВС Кременчуцького
МУЮ.

23.03.2011 року постановою державного
виконавця Жихарьова А.В. було відкрито
виконавче провадження.

В ході виконання виконавчого
провадження постанова про відкриття
виконавчого провадження була
направлена боржнику, складалися акти
про невиконання боржником вимоги
державного виконавця в зазначений
строк, винесена постанова про
стягнення з боржника виконавчого
збору; в зв'язку зі зверненням боржника
до суду з заявою про роз'яснення
рішення суду виносилися постанова про
зупинення, а в послідуючому про
поновлення виконавчого провадження,
постанови про накладення на боржника
штрафу в сумі 170 грн. та 340 грн.,
неодноразово державним виконавцем
перевірявся стан виконання рішення.

05.03.2012 року була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження в
зв'язку з неможливістю виконати
рішення суду без участі боржника на
підставі п.11.ч.1 ст.49 та ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження».

19.03.2012 року до прокуратури м.Кременчука
було направлено подання про
притягнення ОСОБА_4 за невиконання
рішення суду до кримінальної
відповідальності. 06.07.2012 року повторно
після усунення недоліків до
прокуратури м.Кременчука було
направлено подання про притягнення
ОСОБА_4 до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до п.1, п.3 постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України № 6 від 07.02.2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення , дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільних справах»
виконання судових рішень у цивільних
справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачені
Законом про виконавче провадження
заходи примусового виконання рішення.

В п.9 листа Вищого
Спеціалізованого суду України за №
24-152/04-13 від 28.01.2013 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення у цивільній
справі» зазначено, що перш за все при
розгляді скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
суд має враховувати те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у статті
14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості
судових рішень.

Відповідно до статті 32 Закону
України «Про виконавче провадження»
заходами примусового виконання рішень
є, в тому числі, інші заходи,
передбачені рішенням.

Пункти 12,19, 20 ч.2 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачають, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
має право, в тому числі, залучати у
встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів; у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на
платній основі, за рахунок авансового
внеску стягувача; здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Відповідно до п.2.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
зобов'язаний використовувати всі
надані йому права та повноваження,
необхідні для забезпечення
своєчасного і повного виконання
рішення.

Пункт 8.8. цієї ж Інструкції
передбачає, що при виконанні рішення,
за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, у разі якщо боржник
самостійно не сплачує виконавчий збір,
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій та накладені на нього
штрафи у передбачених Законом України
«Про виконавче провадження» випадках,
державний виконавець примусово стягує
виконавчий збір, витрати на
організацію та проведення виконавчих
дій та накладені на боржника штрафи
одночасно із виконанням такого
рішення. Після завершення виконавчого
провадження з виконання рішення, за
яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, якщо виконавчий збір, витрати
на організацію та проведення
виконавчих дій, штрафи не стягнуто,
державний виконавець відкриває
виконавчі провадження за відповідними
постановами та вживає заходів
примусового виконання рішень,
передбачених Законом, шляхом звернення
стягнення на кошти та інше належне
боржнику майно.

Суд вважає, що постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 05.03.2012 року відповідно до ч.3 ст.75,
п.11 ч.1ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець виніс передчасно та не
вжив заходів до виконання рішення суду
на підставі абз.2 ч.2 ст.75 Закону України
«Про виконавче провадження», який
передбачає, що якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»
копія постанови про закінчення
виконавчого провадження у триденний
строк надсилається сторонам і може
бути оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

В листі Вищого Спеціалізованого
суду України за № 24-152/04-13 від 28.01.2013 року
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі» зазначено,
що Законом України «Про виконавче
провадження» встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
до суду зі скаргою на рішення, дії або
бездіяльність органів державної
виконавчої служби та їх посадових осіб,
який судам і потрібно враховувати, а не
загальний строк, визначений статтею 385
ЦПК. Десятиденний строк обчислюється з
моменту одержання заявником копії
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Із змісту п.6 цього ж листа
вбачається, що при вирішенні питання
про те, які підстави можна вважати
поважними для поновлення строку
звернення до суду з відповідною
скаргою, то суд має керуватися тим, що
вичерпного переліку таких підстав ЦПК
не містить, вони у кожному конкретному
випадку залежать від певних ситуацій.
При цьому судом також має
враховуватися прецедентна практика
Європейського суду з прав людини щодо
застосування статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка гарантує справедливий
судовий розгляд, а виконання рішення
суду є завершальною частиною розгляду
цивільної справи.

Дійсно згідно реєстрів
рекомендованої кореспонденції № 45
ОСОБА_1 отримав постанову про
закінчення виконавчого провадження
28.03.2012 року, в реєстрі зазначено
«доставлено». Отримання постанови про
закінчення виконавчого провадження
28.03.2012 року ОСОБА_1 заперечує. Інших
доказів, які б свідчили про належне
вручення адресату кореспонденції суду
не надано.

Із змісту ст.31 Закону України «Про
виконавче провадження» вбачається, що
постанову про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, постанова надсилається
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією.

Дійсно в листах на ім'я начальника
ВДВС Крюківського району м.Кременчука
від 15.08.2013 року та начальника
Полтавського головного управління
юстиції від 14.08.2013 року скаржник
посилається на постанову про закриття
виконавчого провадження від 05.03.2012
року, але в судовому засіданні ОСОБА_1
пояснив, що зі слів державного
виконавця йому було відомо про
винесення постанови, але постанову він
отримав тільки після письмового
звернення 30.10.2013 року, що також
підтверджується листом Крюківського
ВДВС від 14.10.2013 року за № 19880.

14.10.2013 року на адресу ОСОБА_1
Крюківським відділом ДВС
Кременчуцького МУЮ була направлена
копія постанови державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження від 05.03.2012 року (а.с. 5 т.1).
Дану постанову ОСОБА_1 отримав 30.10.2013
року.

Строки оскарження дій державного
виконавця відповідно до ст..385 КПК
України є процесуальними, тому
відповідно до ч.1 ст.73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Оскільки матеріали справи не
містять безпосередніх доказів, які б
спростовували доводи скаржника про
отримання оскаржуваної постанови
30.10.2013 року, суд вважає за необхідне
поновити ОСОБА_1 строк для звернення до
суду з даною скаргою як пропущений з
поважних причин.

Із зібраних доказів по справі
вбачається, що рішення суду
відповідно до вимог примусового
виконання рішень, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
та Інструкцією з організації
примусового виконання рішень, належним
чином не було виконано, а це є
свідченням того, що державний
виконавець не вжив всіх передбачених
законом дій щодо примусового
виконання рішення суду та щодо
обґрунтованості закінчення
виконавчого провадження, а тому скаргу
суд вважає за необхідне задовольнити
частково, визнати бездіяльність
державного виконавця Крюківського
відділу ДВС Кременчуцького МУЮ
Жихарьова А.В. по виконанню рішення
Крюківського районного суду
м.Кременчука від 07.12.2010 року
неправомірною, визнати неправомірною
та скасувати постанову державного
виконавця Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ Жихарьова А. В. від
05.03.2012 року про закінчення виконавчого
провадження по виконавчому листу
№2-1503, виданого Крюківським районним
судом м.Кременчука 09.03.2011 року на
виконання рішення Крюківського
районного суду м.Кременчука від 07.12.2010
року щодо зобов'язання ОСОБА_4
звільнити частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1, на якій побудовані
гараж-сарай і туалет-душ, шляхом їх
знесення за свої кошти цих приміщень і
перенесення їх за межу на відстані 1 м,
зобов'язати Крюківській відділ ДВС
Кременчуцького МУЮ вжити заходи по
виконанню рішення Крюківського
районного суду м.Кременчука від 07.12.2010
року щодо зобов'язання ОСОБА_4
звільнити частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1 на якій побудовані
гараж-сарай і туалет-душ, шляхом їх
знесення за свої кошти цих приміщень і
перенесення їх за межу на відстані 1 м.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження»
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він

безпосередньо підпорядкований.

Із змісту ст. 383 ЦПК України вбачається,
що сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Оскільки в скарзі на постанову
державного виконавця від 05.03.2012 року не
зазначено зміст оскаржуваної
бездіяльності начальника відділу ДВС,
особу начальника, суд вважає за
необхідне в визнанні бездіяльності
начальника Крюківського ВДВС
неправомірною скаржнику відмовити.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі, якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
визнана судом незаконною, виконавче
провадження підлягає відновленню
протягом трьох

робочих днів з дня надходження рішення
суду, тому вимога про зобов'язання
начальника поновити виконавче
провадження щодо примусового
виконання рішення суду, є передчасною.

Оригінал виконавчого листа видається
стягувачу судом за його заявою, тому
вимога про видачу скаржнику оригіналу
виконавчого листа в скарзі на дії
державного виконавця є безпідставною.

Керуючись ст.ст.72,73, 383, 385, 387 ЦПК
України, Законом України «Про
виконавче провадження», суд,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ Жихарьова Андрія
Вікторовича від 05.03.2012 року про
закінчення виконавчого провадження
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважної
причини строк для подання скарги.

Визнати бездіяльність державного
виконавця Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ Жихарьова Андрія
Вікторовича по виконанню рішення
Крюківського районного суду
м.Кременчука від 07.12.2010 року
неправомірною.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
Крюківського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ Жихарьова Андрія
Вікторовича від 05.03.2012 року про
закінчення виконавчого провадження по
виконавчому листу №2-1503, виданого
Крюківським районним судом
м.Кременчука 09.03.2011 року на виконання
рішення Крюківського районного суду
м.Кременчука від 07.12.2010 року щодо
зобов'язання ОСОБА_4 звільнити частину
земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій
побудовані гараж-сарай і туалет-душ,
шляхом їх знесення за свої кошти цих
приміщень і перенесення їх за межу на
відстані 1 м.

Зобов'язати Крюківській відділ ДВС
Кременчуцького МУЮ вжити заходи по
виконанню рішення Крюківського
районного суду м.Кременчука від 07.12.2010
року щодо зобов'язання ОСОБА_4
звільнити частину земельної ділянки
по АДРЕСА_1, на якій побудовані
гараж-сарай і туалет-душ, шляхом їх
знесення за свої кошти цих приміщень і
перенесення їх за межу на відстані 1 м.

В іншій частині ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня
її проголошення.

Суддя

Повний текст рішення
виготовлений 19.05.2014 року.