Справа №592/2310/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/738/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О., Лузан Л. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 20 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и
л а :

06 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що з 26 серпня 2000 року по 24 червня
2011 року перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться у
неї на утриманні. З відповідачем вони
разом не проживають, спільного
господарства не ведуть. Деякий час
відповідач у добровільному надавав
допомогу на утримання дітей, однак
зараз відмовляється, а тому, просила
стягнути з відповідача на утримання
неповнолітніх дітей аліменти у розмірі
6 000 грн. 00 коп., по 3 000 грн. 00 коп. на кожну
дитину. Судові витрати покласти на
відповідача.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 20 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_4 аліменти у
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання синів:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними
повноліття, на користь ОСОБА_3,
починаючи стягнення з 06 березня 2014
року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць звернуто до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Про цьому наполягає на стягненні з
відповідача аліментів у твердій
грошовій сумі, оскільки він має
постійно різний дохід, займається
підприємницькою діяльністю. Крім того
вказує, що представником відповідача
не було надано жодного доказу на
підтвердження того, що відповідач не
може сплачувати кошти у тому розмірі, у
якому вона просить і які він раніше
сплачував у добровільному порядку.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4- ОСОБА_5, просить скасувати
рішення суду першої інстанції. Усі
витрати у справі покласти на позивача.
Зокрема зазначає, що при розгляді
справи суд у порушення ст.201 ЦПК України
не надав належної уваги його
клопотанням про зупинення провадження
у справі до вирішення справи за його
позовом до ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дітей разом з батьком. Крім
того, судом не було враховано того, що
протягом останніх двох років після
розлучення ОСОБА_4 у добровільному
порядку на рахунок колишньої дружини
перерахував майже 200 000 грн. на
утримання дітей, у тому числі передав
ОСОБА_3 новозбудований ним будинок для
її спільного з дітьми проживання.
Позивачка, зловживаючи почуттями
батька до своїх дітей, з початку 2013 року
почала вимагати від нього збільшення
розміру щомісячної суми на утримання
дітей, у іншому випадку погрожувала не
надавати можливості ні йому, ні його
матері (бабусі) вільно бачитися та
спілкуватися з дітьми. На даний час не
дає можливості батьку зустрічатися з
дітьми під різними приводами, приховує
інформацію про їх стан здоров'я,
харчування, виховання, навчання, тощо.
Зараз він перебуває в іншому шлюбі та
має на утриманні малолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, дружину, яка
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років. Крім того, на
його утриманні також знаходиться мати -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка має ряд
хронічних захворювань та потребує
медичного лікування. Позивачкою не
надано суду жодних доказів відмови
батька піклуватися про дітей та
сплачувати кошти у добровільному
порядку, про фактичний розмір його
доходів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3, яка свою апеляційну скаргу
підтримує з мотивів у ній викладених,
перевіривши рішення в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 підлягає
відхиленню, апеляційна скарга ОСОБА_3 -
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції з посиланням на
ст.ст. 180-185 Сімейного кодексу України,
визначив аліменти на утримання дітей у
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, з чим погодитись не
можливо.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2000
року по 24 червня 2011 року (а.с.2). Від шлюбу
мають двох синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4). Діти
знаходяться на повному утриманні
матері, проживають з нею у м. Суми,
відповідач мешкає у м. Донецьку. Спір
між подружжям щодо визначення місця
проживання вирішений судом, діти
залишені з позивачкою. Рішення суду на
сьогодні не набрало законної сили.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частиною1 ст.184 СК України
передбачено, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Вбачається з матеріалів справи, що
відповідач не має постійного місця
роботи, він займається підприємницькою
діяльністю. Доказів на підтвердження
наявності трудових відносин та
отримуваної ним заробітної плати
відповідач суду не надав, а тому, не
можливо погодитись з висновком суду
про наявність підстав для стягнення
аліментів на утримання дітей у частці
від його доходу (заробітної плати).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

З виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12
грудня 2013 року №258948 вбачається, що за
період з 01 січня 2011 року по 12 грудня 2013
року на картковий рахунок ОСОБА_3
№НОМЕР_2 відповідачем ОСОБА_4
перераховано аліментів у сумі 191 000 грн.
00 коп.(а.с.19-25), за період з 01 листопада 2013
року по 20 лютого 2014 року на картковий
рахунок №НОМЕР_2 ОСОБА_3 відповідачем
перераховано 3 000 грн. 00 коп., що
підтверджується випискою ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 20 лютого 2014 року №477341
(а.с.26).

Місячні перерахування становили в
основному від 1500 - 2000 грн. до 3000 грн., 5000
грн., 7000 грн.

З пояснень позивачки у судовому
засіданні вбачається, що до розірвання
шлюбу вони сімєю проживали у м.
Донецьку. Відповідач як і зараз
займався підприємницькою діяльністю -
торгівлею масажного обладнання та був
і залишається власником двох фітнес
салонів FitCurvs, які розташовані у м.
Донецьку та м. Сєверодонецьку.
Середньомісячний дохід відповідача
від підприємницької діяльності
складав близько 30 000 грн.

З відповіді ТОВ «Світ злагоди» (а.с.16)
вбачається, що ОСОБА_4 здійснює
підприємницьку діяльність, має право
на використання торгових марок FitCurvs
згідно з відповідними договорами.

Викладене свідчить про те, що
відповідач має достатній дохід та на
думку колегії суддів в змозі
сплачувати аліменти на утримання
дітей щомісячно у розмірі 3000 грн., по 1500
грн. на кожну дитину. Відповідач не
надав суду доказів про його реальний
фінансовий стан, про матеріальне
становище. Відповідач є здоровою
працездатною людиною, ним не надано
доказів на підтвердження протилежного.
При визначенні розміру аліментів
колегією суддів враховані всі
обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного
кодексу України, в тому числі і
знаходження на утриманні у відповідача
малолітнього сина від іншого шлюбу та
дружини, яка здійснює догляд за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Син ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4
року (а.с.49), але не зважаючи на це,
відповідач протягом 2013 року регулярно
та щомісячно продовжував сплачувати
добровільно аліменти на утримання двох
дітей у розмірі в основному по 2000 грн.
Наявність на утриманні непрацездатної
матері відповідачем не доведена.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне змінити рішення
суду, стягнувши з відповідача аліменти
на утримання двох неповнолітніх дітей
у твердій грошовій сумі - у розмірі 3000
грн. щомісячно, по 1500 грн. на кожну
дитину, частково задовольняючи
апеляційну скаргу позивачки. Колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги
відповідача.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першоїінстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно о ст. 88 ЦПК Україн з
відповідача підлягає стягненню у дохід
держави судовий збір у розмірі 121 гр. 80
коп. , від сплати якого при подачі
апеляційної скарги була звільнена
позивачка.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2,
ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 20 березня 2014 року в даній
справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, аліменти у розмірі 3000 грн.
щомісячно на утримання синів: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
кожну дитину по 1500 грн., до досягнення
ними повноліття, на користь ОСОБА_3,
починаючи стягнення з 06 березня 2014
року.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 121
гр. 80 коп. у дохід держави за наступними
реквізитами:

Код бюджетної класифікації доходів
22030001

Рахунок 0002

Одержувач УДКС у м. Суми (м.Суми), 22030001

Банк одержувача ГУДКУ у Сумській
області,

МФО 837013

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий -

Судді -