Справа № 288/1787/13-ц
Провадження № 2/288/43/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зленко А. В.,

при секретарі - Добрянській В.
П.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Попільня
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Ставищенської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому
просить: усунути перешкоди йому у
здійсненні права користування
земельною ділянкою площею 0,09 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, переданою для
обслуговування житлового будинку,
шляхом визнання недійсним державного
акта на право приватної власності на
землю серії ЖТ-04-23-001 379, зареєстрованого
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№ 9, виданого 22 грудня 1995 року головою
Ставищенської сільської ради -
Безпалько, ОСОБА_4 у тому, що на підставі
рішення виконкому Ставищенської
сільської ради народних депутатів від
15 грудня 1993 року №9, йому передається у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,3054 га в межах згідно з планом
для ведення особистого підсобного
господарства, яка розташована в с.
Ставище, Ставищенської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
він є власником будинку АДРЕСА_1 на
підставі рішення Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 14 грудня 2009 року. Рішенням
Ставищенської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області двадцять четвертої сесії IV
скликання від 10 листопада 2005 року йому
передано у приватну власність земельну
ділянку розміром 0,09 га, в тому числі 0,09
га для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Маючи намір виготовити
правоустановчий документ на вказану
земельну ділянку позивач звернувся в
землевпорядну організацію з метою
виготовити технічну документацію на
земельну ділянку. Провівши обмір
земельної ділянки та отримавши
кадастровий план, він дізнався, що
розмір його земельної ділянки на даний
час складає 0,0792 га, що менше на 0,0108 га,
від тієї, що передана йому у власність,
так виходячи із державного акту ОСОБА_4,
ще більш ніж 0,01 га з неї, необхідно
віднести до земельної ділянки ОСОБА_2

Позивач посилається на лист
Ставищенського сільського голови
відповідно до змісту якого в разі
встановлення межі з його
домогосподарством відповідно до
державного акту на право власності на
землю ОСОБА_4, площа земельної ділянки
яка була надана позивачу для
обслуговування житлового будинку
стала б ще меншою.

Позивач зазначає, що дана обставина
також підтверджується кадастровим
планом земельної ділянки ОСОБА_3 та
державним актом на право власності на
землю ОСОБА_4

Позивач зазначає, що крім цього
існують інші порушення видачі
державного акту ОСОБА_4 а саме, виходячи
з архівного витягу № 04-04/257 від 23.12.2013
року, ОСОБА_4 рішенням виконавчого
комітету Ставищенської сільської ради
народних депутатів № 9 від 15.12.1993 року
надано земельну ділянку 0,30 га в «дов.
Користав», довічне чи довгострокове
користування, незрозуміло.

Позивач вказує, що технічна
документація при складанні державного
акту на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_4 не виготовлялася, межі
земельної ділянки в натурі на
місцевості не встановлювалися та із
межуючими землекористувачами не
погоджувалися, чим порушено порядок
його складання та видачі, а також стало
наслідком порушення прав позивача.

Позивач зазначає, що після смерті
ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_2 та земельну
ділянку біля нього успадкувала його
дочка ОСОБА_2.

В процесі розгляду справи,
позивачем була подана уточнена та
змінена позовні заяви.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити їх в повному
обсязі, посилаючись на те, що виданий
22.12.1995 року спірний державний акт на
право власності на землю ОСОБА_4
порушує права позивача як користувача
земельної ділянки, також, не дає йому
можливості виготовити правоустановчий
документ на всю площу земельної
ділянки.

Від відповідача - Ставищанської
сільської рада Попільнянського району
Житомирської області надійшла заява
про розгляд справи без його
повноваженого представника, в якій
міститься прохання врахувати
пояснення, які викладені в заяві від
27.01.2014року.

Відповідач - ОСОБА_2 позовні
вимоги не визнала, заперечувала проти
їх задоволення, з підстав, що зазначені
в запереченнях на позовну заяву.

Суд, вислухавши представника
позивача, відповідача (ОСОБА_2),
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку про те, що в задоволенні
позову слід відмовити, з наступних
підстав:

Позивач наголошує, що відповідно
до рішення двадцять четвертої сесії
від 10.11.2005 року, IV скликання
Ставищанської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області було вирішено передати в
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,09 га ОСОБА_3, в тому числі 0,09
га для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Попільнянського
районного суду, Житомирської області
від 14.12.2009 року по справі № 2-837/2009 було
Встановлено факт, що ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною матір'ю ОСОБА_3 та
визнано за ОСОБА_3, як спадкоємцем за
законом право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 0,09 га.

Відповідно до витягу з
погосподарської книги Ставищенської
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області № 4 за 1977-1979 роки,
у будинку АДРЕСА_1, голова ПІБ сім'ї
ОСОБА_5, перекреслено і записано голова
двору - ОСОБА_6. ОСОБА_5 - голова сім'ї
(ІНФОРМАЦІЯ_1, вибула 30.03.1977 року); ОСОБА_6
- голова господарства (ІНФОРМАЦІЯ_2,
відсутній з 1977 року).

Згідно листа № 41/02-16 від 31.01.2014 року
виданого Ставищенською сільською
радою Попільнянського району
Житомирської області, ОСОБА_3 сплачував
земельний податок на землю за 0,09 га
починаючи з 1995 року в сумі 57000,00 гривень,
у 1996 році - в сумі 82000,00 гривень, у 1997 році
нараховано 0,74 копійки, відмітки про
сплату немає, у 1998 році - в сумі 2 гривні
70 копійок, інших даних про сплату
земельного податку ОСОБА_3 немає.

Відповідно до витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 25822179 від 10.04.2010 року ОСОБА_3 є
власником житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1.

В свою чергу, відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЖТ-04-23-001379
ОСОБА_4 записаний власником земельної
ділянки площею 0,3054 га, яка розташована
на території Ставищанської сільської
ради, Попільнянського району
Житомирської області, призначення
якої - ведення особистого підсобного
господарства.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з довідки № 1282/01-16
від 19.12.2013 року виданої Попільнянською
державною нотаріальною конторою
Житомирської області після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 заведено спадкову
справу № 135/2013, спадкоємцями за
заповітом на майно померлого,
являється його дочка - ОСОБА_2.

Згідно архівного витягу № 04-04/257
від 23.12.2013 року з рішення виконавчого
комітету Ставищанської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області № 9 від 15.12.1993 року було
вирішено надати ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,30 га в дов.
користування.

Дослідивши метеріали справи,
судом встановлено, що до позивача не
перейшло ні право власності, ні право
користування землею відповідно до норм
ст.ст.118, 125 Земельного кодексу України
(далі - ЗК України) у редакції станом на
листопад 2005р.

В свою чергу, посилання позивача на
невідповідність державного акта
нормам чинного на момент його видачі є
недоведеним, оскільки відповідно до
ст.17 Земельного кодексу 1990 року,
передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для: ведення селянського
(фермерського) господарства у розмірі
згідно з статтею 52 цього Кодексу:
ведення особистого підсобного
господарства у розмірі згідно з
статтею 56 цього Кодексу; будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Отже, підстави передання
присадибної ділянки у власність
наведені в Земельному кодексі 1990 року,
який був чинним на момент приватизації,
є вичерпними.

Виходячи з норм ст.116 ЗК України
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Згідно з ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті.

Таким чином, державний акт є
правовстановлюючим документом, який, у
випадках, передбачених законом,
підлягає визнанню недійсним за
рішенням суду.

Державний акт на право власності
на земельну ділянку є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Крім того, слід зазначити, що сам
позивач у позовній заяві посилається
на те, що оспорюваний державний акт
виданий на підставі рішення
Ставищенської сільської ради
Житомирської області № 9 від 15.12.1993
року.

Перелік підстав припинення права
власності на земельну ділянку
міститься в ст.140 ЗК України і він є
вичерпним. Однак, норми ст.140 ЗК України
встановлюють перелік підстав
припинення права власності на земельну
ділянку для випадків, коли право
власності набуто у встановленому
законом порядку. Разом з тим у даній
справі, судом встановлено, що
відповідач набув право власності на
земельну ділянку на підставі рішення
Ставищенської сільської ради
Житомирської області № 9 від 15.12.1993
року, яке не скасоване та є чинним.

Порядок видачі оспорюваного
державного акту про право власності на
земельну ділянку регулювалося
Інструкцією про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди), затвердженої Наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 15.04.1993 № 28.

Відповідно до приписів
вищезазначеної Інструкції роботи по
складанню державних актів про право
власності на земельні ділянки для
ведення особистого підсобного
господарства обмежуються складанням
плану земельної ділянки і визначенням
її меж в натурі.

Частиною 2 п.2.1 Інструкції
передбачається звірка меж земельної
ділянки з суміжними власниками землі,
землекористувачами. Ніякого
погодження меж із суміжними
землекористувачами чинним
законодавством не передбачалось.
Форми, в якій проводиться така звірка,
Інструкцією не визначено. Доказів
відсутності такої звірки меж земельної
ділянки - не існує. Фіктів на
підтвердження того, яким чином
зачіпаються права позивача видачею
оспорюваного державного акту в 1995 році
- не наведено.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначені обставини в їх системному
зв'язку свідчать, що в задоволенні
позову необхідно відмовити, оскільки
позивачем не доведено суду ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх позовних вимог та не
доведено яким саме чином було порушено
відповідачами його право.

Враховуючи вищезазначене та
матеріали справи, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги є
недоведеними та таким, що не підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 203, 215, 319 ЦК
України; ст. ст. 3, 10, 15, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України; ст. ст. 120, 125 ЗК України, суд -

РІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Ставищенської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Зленко А. В.