справа № 2/205/309/14
31 березня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Залімської Н.В.,
секретарі Кравцову С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про виселення, -
Позивач 12 грудня 2013 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про виселення. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Позивач дозволив
своїм друзям ОСОБА_2 та ОСОБА_3
проживати в зазначеній квартирі.
Наприкінці серпня 2011 року позивач
повідомив відповідачів про намір
проживати в своїй квартирі, та
запропонував їм виселитись. Однак
відповідачі до теперішнього часу з
квартири не виселились.
Позивач просив суд виселити
відповідачів з квартири за адресою:
У своїй заяві від 31 березня 2014 року
представник позивача ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_4 просив розглядати справу без
його участі, позовні вимоги підтримує,
проти заочного розгляду справи не
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце слухання справи повідомлялися
належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК
України через оголошення у пресі. Про
причини своєї неявки суд не повідомили.
Письмових заяв від них не надходило.
На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності відповідачів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом
до суду є захист інтересів власника,
пов'язаних із реалізацією складової
частини змісту права власності - права
користування та розпорядження
квартирою, розташованою за адресою:
Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
20 жовтня 2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 9306 (а.с. 3).
У вищезазначеній квартирі з дозволу
позивача проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
На теперішній час позивач має намір
вселитись до квартири АДРЕСА_1 та
виселити з неї відповідачів. В
добровільному порядку відповідачі не
бажають виселятись з квартири.
Відповідно до ст. 41 Конституції України
право власності є непорушним. Кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності,
визначеного ст. 317 ЦК України, право
власності - це право володіння,
користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених вимог, оцінюючи
здобуті по справі докази щодо їх
належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
проживання відповідачів у квартирі
АДРЕСА_1 порушує права позивача, як її
Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
Позивачем при поданні позову було
сплачено судовий збір у розмірі 229,41
грн. (а.с. 1), тому з відповідачів на
користь позивача також слід стягнути
рівними частками судові витрати, які
ним було сплачено при поданні позову, а
саме: судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст.
197, ст. ст. 212, 213-215, 218, 224-226
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про виселення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.
Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
Стягнути рівними частками з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 229,41 грн. (двісті двадцять
дев'ять гривень сорок одна копійка).
Відповідачами може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення позивачем може
бути оскаржено в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання копії заочного рішення.
Суддя