АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц/ 791/1003/
2014 Головуючий в І інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 25 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«МАРФІН БАНК» на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 21 червня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики, посилаючись
на те, що 20.04.2010 року між ним та
відповідачкою був укладений письмовий
договір позики, за умовами якого він
передав у власність ОСОБА_3 250000 доларів
США, що по курсу на момент передачі в
гривневому еквіваленті становило 1 980
000 грн. зі строком повернення до 20.04.2011
року.

Позивач зазначаючи про те, що в
порушення умов договору ОСОБА_3 не
повернула отримані за договорами
позики грошові кошти, просив стягнути з
неї основний борг в сумі 1 980 000 грн.,
три відсотки річних в сумі 101061 грн. та
55440 грн. інфляційних втрат, а всього
просив стягнути 2 136 501 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 21 червня 2013 року позовні
вимоги задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
борг в сумі 2 136 501 грн., який
складається із суми основного боргу 1
980 000 грн., 3% річних у розмірі 101061 грн.,
індексу інфляції за весь час
прострочення боргу в розмірі 55400 грн., а
також судові витрати в сумі 3441 грн.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство «МАРФІН БАНК»,
яке не було стороною у справі, але
вважає, що ухваленим рішенням суд
першої інстанції вирішив його права та
обов'язки, просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

При цьому, посилається на те, що
укладений сторонами договір позики має
всі ознаки фіктивності та спрямований
на неповернення відповідачкою боргу
банку за кредитним договором, зважаючи
на примусове виконання рішення суду
про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
користь банку заборгованості за
кредитним договором в сумі 600 000
доларів США.

Письмових заперечень на подану
апеляційну скаргу до суду апеляційної
інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

За договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальнику) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передавання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК
України).

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047).

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 20.04.2010 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений у
письмовій формі договір позики, згідно
якого остання отримала у власність
грошові кошти в сумі 250 000 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
на момент передачі 1 980 000 грн. та
зобов'язалася їх повернути до 20.04.2011
року.

Враховуючи, що за встановленими судом
обставинами справи отримана за
договором позики грошова сума
відповідачкою не повернута, що нею не
заперечується, колегія суддів
погоджується із висновком суду про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами
доказів та нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апелянта відносно того, що суд
першої інстанції вирішуючи спір не
перевірив фінансову спроможність
позичальника повернути отримані за
договором позики грошові кошти,
розмір яких щомісяця повинен становити
20833 доларів США для накопичення
протягом року, позбавлені правового
обґрунтування, оскільки згідно зі ст. 214
ЦПК України під час ухвалення рішення
суд вирішує такі питання: 1) чи мали
місце обставин, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом установлено, що 20.04.2010 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений у
письмовій формі договір позики, згідно
якого остання отримала у власність
грошові кошти в сумі 250 000 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
на момент передачі 1 980 000 грн. На
підтвердження отримання грошових
коштів позичальник склала розписку про
отримання грошових коштів і про
зобов'язання їх повернути.

Таким чином, суд вирішуючи спір в
повній мірі з'ясував і перевірив
обставини справи, що мають правове
значення для правильного вирішення
спору.

Безпідставними є доводи апелянта
відносно фіктивності укладеного
договору позики між сторонами у справі
та його мети недопущення отримання
банком грошових коштів за кредитним
договором за рахунок нерухомого майна
належного ОСОБА_3, оскільки апелянт не
навів на підтвердження зазначених
доводів, достовірних, належних і
допустимих доказів, а рішення суду не
може ґрунтуватися на припущеннях.

З долученої до апеляційної скарги
копії рішення апеляційного суду
Херсонської області від 18.12.2011 року
вбачається, що кредитні зобов'язання
ОСОБА_3 забезпечені укладеним 31.10.2007
року між нею та публічним акціонерним
товариством «МАРФІН БАНК» договором
іпотеки, предметом якого є житловий
будинок і земельна ділянка по АДРЕСА_1.

Посилання апелянта в суді апеляційної
інстанції на те, що рішенням суду
укладений між банком та ОСОБА_3 договір
іпотеки нерухомого майна за позовом
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано недійсним, не
є підставою для скасування рішення
суду в даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не має.

Рішення суду судом апеляційної
інстанції перевірялося відповідно до
положень ст.303 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «МАРФІН БАНК»
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 21 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: