Справа № 755/730/14-ц
Провадження № 2/755/1349/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарях
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Київської
міської ради, треті особи: ОСОБА_3,
Десята Київська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності в
порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить визнати за нею право власності
в порядку спадкування на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності ОСОБА_4, відповідно до
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 02.09.1999 року, мотивуючи свої
вимоги тим, що спадкодавець ОСОБА_4
проживав разом із своєю дружиною в
квартирі АДРЕСА_1 з 21.12.1967 року по 12.10.1998
року, спільних дітей не мали. Однак,
ОСОБА_5 під час нетривалого розлучення
з ОСОБА_4 з 11.01.1996 року по 01.04.1997 року
приватизувала спірну квартиру та
склала заповіт на неї на користь
племінника ОСОБА_3 Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02.09.1999 року було визнано за ОСОБА_4
право власності в порядку спадкування
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Разом з
тим, у зв'язку із тяжким фізичним станом
спадкодавець ОСОБА_4 не здійснив
реєстрацію права власності на частину
спірної квартири в установленому
законом порядку, однак склав заповіт
від 21.03.2003 року, відповідно до якого
заповів позивачці належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1.
Після звернення позивачки до
нотаріальної установи із заявою про
прийняття спадщини після померлого
05.06.2013 року ОСОБА_4 на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, позивачці було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, з підстав
відсутності документів на
підтвердження державної реєстрації
спадкодавцем права власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку, що є
підставою звернення позивачки з даним
позовом в судовому порядку.

Представник позивачки ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, однак надав суду заяву,
відповідно до якої позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить
провести розгляд справи за його
відсутності.

Представник відповідача Київської
міської ради - Рожко Ю.П. в судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду повідомлена
належним чином, однак надала суду
заяву, відповідно до якої просить
провести розгляд справи за її
відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Десятої
Київської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про день, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, про поважні причини неявки суд
не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
матеріали спадкової справи № 722/2013 щодо
майна померлого ОСОБА_4, оцінивши
наявні у справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України, право власності є непорушним,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини
першої ст. 3 Цивільного кодексу України
визначено, що загальними засадами
цивільного законодавства є
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321
Цивільного кодексу України).

Згідно статті 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Так, позови про визнання права
власності спрямовані на усунення
перешкод у здійсненні власником свого
права і виключення домагань на
приналежне власнику майно за допомогою
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності.

Судом встановлено, що рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02.09.1999 року визнано за ОСОБА_4 право
власності в порядку спадкування на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, та визнано
недійсним заповіт, складений 21.05.1996
року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1 на 1/2 частку цієї
квартири. (а.с. 16)

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 26.10.1999 року,
посвідченого державним нотаріусом
Десятої Київської державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
в реєстрі за № 1н-3063, ОСОБА_3 належить на
праві власності 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1. (а.с. 23)

Відповідно до статті 1233 Цивільного
кодексу України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

21.03.2003 року державним нотаріусом
Десятої Київської державної
нотаріальної контори посвідчено
заповіт ОСОБА_4, яким останній заповів
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1. (а.с. 18)

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого Відділом реєстрації смерті у
м. Києві від 05.06.2013 року, актовий запис №
9739, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87
років. (а.с. 17)

19.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Десятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_4, який проживав за
адресою: АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с. 45, 53-54)

За даними Інформаційної довідки від
27.09.2013 року КВ-2013 № 31734, виданої
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
1/2 частина квартири АДРЕСА_1
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Дніпровською райдержадміністрацією м.
Києва 15.03.1996 року, Розпорядження № 25-548,
1/2 частина квартири АДРЕСА_1
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого Десятою
Київською державною нотаріальною
конторою 26.10.1999 року № 1н-3063. (а.с. 22)

Згідно Глави 10 п. 4.15., 4.18 „Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України", затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України 22 02.2012
року № 296/5, видача Свідоцтв про право на
спадщину на нерухоме майно,
проводиться нотаріусом після подання
оригіналів правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцю.

05.12.2013 року Десятою Київською державною
нотаріальною конторою відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_4, а саме на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, з підстав відсутності
державної реєстрації права власності
на 1/2 частину квартири в установленому
законом порядку за ОСОБА_4, тобто з
підстав відсутності факту реєстрації
права власності в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомого майна.
(а.с. 19, 58)

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень. Тобто, як
убачається з вказаної норми, державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно є лише офіційним визнанням права
власності, тобто права, яке вже мало
виникнути до її проведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права можуть
виникати з рішення суду лише у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства. Цивільний
кодекс передбачає можливість
виникнення права власності на підставі
рішення суду у випадках, прямо
передбачених статтями 335, 376, 392 цього
Кодексу.

Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. (ст. 392 Цивільного кодексу
України)

Судом встановлено, що предметом спору є
визнання за ОСОБА_1 права власності в
порядку спадкування на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, оскільки позивачці
нотаріальною установою відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом після смерті ОСОБА_4 на
зазначену квартиру, з підстав
відсутності факту державної
реєстрації права власності на 1/2
частину спірної квартири за
спадкодавцем ОСОБА_4 в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. (ч. 1 ст. 1223
Цивільного кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 Цивільного
кодексу України, заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, керуючись
положеннями діючого законодавства
України, суд дійшов висновку, що в
розрізі даного спору позивачка має
достатні правові підстави на визнання
за нею права власності в порядку
спадкування за заповітом, складеним
21.03.2003 року спадкодавцем ОСОБА_4, на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, яка на
підставі рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 02.09.1999 року
належить ОСОБА_4 на праві власності, -
оскільки дане нерухоме майно є
складовою спадкової маси спадкодавця
ОСОБА_4, який не встиг у встановленому
законом порядку зареєструвати право
власності на частину спірної квартири
у Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
тому суд визнає за позивачкою як
спадкоємицею за заповітом право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, при цьому судом ураховано, що
визнання за позивачкою права власності
на частину спірної квартири є таким, що
не порушує прав та законних інтересів
третіх осіб.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
до Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_3, Десята Київська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності в порядку спадкування,
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 321, 357, 392,
1218, 1235 Цивільного кодексу України, ст. 2
Закону України "Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обмежень", Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 „Про судову практику у справах про
спадкування", ст.ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 88,
131, 208, 209, 212-215, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
треті особи: ОСОБА_3, Десята Київська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
померлого ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :