Номер провадження № 22-ц/785/2595/14
Головуючий у першій інстанції Горяєв
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 16 грудня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до
Біляївського районного суду Одеської
області з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Мотивуючи тим, що 26.12.2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № ODXRRX16840616,
згідно якого останній отримав кредит у
розмірі 4 968 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Однак,
незважаючи на обов'язковість виконання
взятих на себе зобов'язань,
встановлених кредитним договором,
відповідач порушив його умови, у
зв'язку із чим станом на 17.10.2013 року
виникла заборгованість у розмірі 69 595
гривень 12 копійок, яка складається з
наступного:

- 2 552,09 грн.- заборгованість за кредитом;

- 193,03 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 99,36 грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом;

- 62 960, 40 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг:

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 3 290,24 грн. - штраф (процентна складова).

Через те, що відповідач у добровільному
порядку не виконує взяті на себе
зобов'язання позивач змушений був
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

На підставі викладеного просив
стягнути зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № ODXRRX16840616 від
26.12.2008 року у розмірі 69 595 гривень 12
копійок та судові витрати у розмірі 695
гривень 95 копійок.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 16 грудня 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
№ ODXRRX16840616 від 26.12.2008 року у розмірі 69 595
гривень 12 копійок та судові витрати у
розмірі 695 гривень 95 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 16 грудня 2013 року,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове,
яким зменшити розмір неустойки та
стягнути зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк»:

- заборгованість за кредитом в розмірі
507,67 грн. (сальдо поточне станом на 21.10.2009
р.);

- заборгованість за процентами за
користування кредитом в розмірі 193,03
грн.;

- заборгованість по комісії за
користування кредитом в розмірі 99,36
грн.;

- штраф (фіксована частина) в розмірі 500
гривень;

- штраф (процентна складова) в розмірі 3
290 гривень 24 копійки,

а всього 4 590 гривень 30 копійок

та судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок.

В інших позовних вимогах ПАТ КБ
«ПриватБанк», апелянт просить
відмовити та розстрочити виконання
рішення суду рівними частинами на
строк до шести місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам, у
повній мірі, не відповідає.

Постановляючи рішення від 16 грудня 2013
року про задоволення позовних вимог
ПАТ КБ „ПриватБанк»" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, суд першої
інстанції виходив з того, що:

- 26.12.2008 року між ПАТ «Приват Банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ ODXRRX16840616, згідно якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 4968, 0 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом (а.
с.5-8);

- ПАТ КБ „ПриватБанк»" виконав свої
зобов'язання за кредитним договором у
повному обсязі;

- ОСОБА_2 не виконав умов договору, у
зв'язку із чим виникла заборгованість,
яка станом на 17.10.2013 року складає 69595,12
грн., з них: 2552,09 грн. - заборгованість за
кредитом; 193,03 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
99,36 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 62960,40 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 3290,24 грн. - штраф (процентна
складова), що підтверджується
розрахунком заборгованості за
договором № ODXRRX16840616 від 26.12.2008 року (а.
с. 4);

Пунктом 3.3.3.а. кредитного договору
передбачено, якщо у разі порушення
позичальником зобов'язань
передбачених договором банк має право
зажадати від позичальника
дострокового повернення кредиту,
сплати винагороди, комісії й відсотків
за його користування (а.с.6-8).

За прострочення зобов`язання у
відповідності до ст. 611 ЦК України
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Нарахування
відсотків за користування кредитними
коштами, а також пені за прострочення
погашення тіла кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами
передбачено умовами кредитного
договору та не суперечить діючому
законодавству.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно

ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання
відносин за договором про надання
споживчого кредиту встановлені
законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику

(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином районний суд
прийшов до правильного висновку щодо
задоволення позовних вимог ПАТ
«Приватбанк» щодо стягнення тіла
кредиту, процентів за користування
кредитними коштами, комісії та штрафів
передбачених умовами договору.

Разом з тим стягуючи пеню в сумі 62960 грн.
40 коп., районний суд не врахував, що
розрахований Банком розмір пені
значно перевищує розмір збитків у
вигляді заборгованості відповідача за
тілом кредиту, процентами за
користування кредитними коштами та
комісії, що становить 2844 грн. 48 коп. і,
що позивач у поданих до суду письмових
запереченнях , просив зменшити розмір
пені.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 Постанові № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 є
непрацездатним у зв`язку із
досягненням ним пенсійного віку,
частково виплатив заборгованість по
тілу кредиту і процентах, а також те, що
розрахований розмір неустойки (пені) в
сумі 62960 грн. 40 коп. значно перевищує
збитки Банку у вигляді непогашеної
заборгованості по тілу кредиту,
процентів за користування кредитними
коштами, за комісією, що становлять 2844
грн. 48 коп. та враховуючи подання
відповідачем до суду першої інстанції
у письмових запереченнях заяви про
зменшення неустойки, яка залишена
районним судом поза увагою, судова
колегія вважає за можливе, виходячи з
ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір
заборгованості ОСОБА_2 по пені з 62960
грн. 40 коп. до 2844 грн. 48 коп., що
відповідає розміру збитків Банку,
пов`язаних з неповним виконанням
боржником зобов`язань за кредитним
договором.

Враховуючи викладене, судова колегія,
розглянувши скаргу в межах позовних
вимог та доводів апеляційної скарги,
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
розміру стягнення заборгованості по
пені з 62960 грн. 40 коп. до 2844 грн. 48 коп. , в
частині загальної суми заборгованості
з 69 595 гривень 12 копійок до 9479,20 коп. В
решті вимог про стягнення з
відповідача пені слід відмовити, в
іншій частині рішення залишити без
змін.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 16 грудня 2013
року змінити - в частині стягнення пені
зменшити з 62960 грн. 40 коп.. до 2844 грн. 48
коп. та в частині загальної суми
стягнення зменшити з 69 595 грн. 12 коп. до
9479 грн. 20 коп.

В решті вимог Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
пені - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук