Ухвала

іменем україни

02 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування та витребування
майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності в
порядку спадкування та витребування
майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Витребувано із чужого незаконного
володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 січня 2014 року зазначене судове
рішення в частині відмови в позові про
визнання права власності в порядку
спадкування скасовано та в цій частині
та ухвалити нове рішення про визнання
за ОСОБА_1 права власності на квартиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У решті рішення
залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалені в справі рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині витребування квартири АДРЕСА_1
від ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК
України, суд обґрунтовано виходив із
того, що у ОСОБА_1 як у спадкоємця за
законом, виникло право володіння і
користування цим спадковим майном з
моменту відкриття спадщини, тому вона
має право на його витребування у особи,
якій це майно було передано у володіння
не з волі власника цього майна.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, суд першої
інстанції виходив із того, що
оформлення права спадщини
здійснюється шляхом видачі свідоцтва
про право на спадщину, за видачею якого
ОСОБА_1 має право звернутися до
нотаріуса, ураховуючи те, що спірна
квартира витребувана у ОСОБА_2

Апеляційний суд, скасовуючи рішення в
частині відмови в позові про визнання
права власності в порядку спадкування,
зазначав наступне.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_3, яка прийняла спадщину,
звернувшись з відповідною заявою до
нотаріальної контори в порядку,
встановленому ст. 1269 ЦК України, тому у
неї виникло право володіння та
користування зазначеною квартирою з
моменту відкриття спадщини, у зв'язку з
чим вона має право на захист порушеного
права, в тому числі шляхом звернення до
суду з позовом про витребування цього
майна від добросовісного набувача з
підстав, передбачених ст. 388 ЦК України,
а також визнання права власності на це
майно, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.

У даному випадку право власності на
спірну квартиру ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом не визнається
ОСОБА_2, яка вважає себе добросовісним
набувачем (власником), що унеможливлює
набуття позивачем права власності на
спірну квартиру шляхом видачі їй
свідоцтва про право на спадщину за
законом у нотаріуса.

У зв'язку з наведеним обраний позивачем
спосіб захисту порушеного права -
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за законом є
правильним, тому висновок суду про
відмову задоволенні позовних вимог у
цій частині є помилковим.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
15 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель