АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/3733/2014
інстанції: Вернидубов Я.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
державного господарського об'єднання
Концерн «Воєнремсервіс» на заочне
рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 18 березня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до державного
господарського об'єднання Концерн
«Воєнремсервіс» про стягнення
заробітної плати та інших виплат, не
виплачених при звільненні працівника,-

в с т а н о в и в :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ДГО Концерн
«Воєнремсервіс» про стягнення
заробітної плати та інших виплат, не
виплачених при звільненні працівника.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначав, що 5 вересня 2007 року наказом
генерального директора ДГО Концерн
«Воєремсервіс» №34/1 був призначений на
посаду заступника генерального
директора Концерну (економіка,
фінанси). Наказом міністерства оборони
України №162 від 14 квітня 2008 року на
нього було покладено тимчасове
виконання обов'язків генерального
директора ДГО Концерн «Воєнремсервіс».
У зв'язку із змінами штатного розпису
посада заступник генерального
директора (економіка фінанси) змінена
(перейменована) на «заступника
генерального директора з
фінансово-економічної діяльності»
(наказ генерального директора №2 від 22
січня 2009 року).

Наказом міністерства оборони України
№119 від 28 лютого 2011 року вирішено
припинити юридичну особу - ДГО Концерн
«Воєнремсервіс» шляхом його
ліквідації. Головою ліквідаційної
комісії призначено ОСОБА_3, а
заступником голови - ТВО генерального
директора Концерну ОСОБА_2 У зв'язку з
ліквідацією Концерну наказом Міністра
оборони №675 від 27 жовтня 2011 рокуОСОБА_2
звільнено від тимчасового виконання
обов'язків генерального директора ДГО
Концерн «Воєнремсервіс» та наказано
повернутися до виконання обов'язків
заступника генерального директора з
фінансово-економічної діяльності.

Наказом Міністра оборони України № 26
від 17 січня 2012 року «Про внесення змін
до наказу МОУ від 28 лютого 2011 року № 119»,
у зв'язку з проведенням в Міністерстві
оборони України організаційно-штатних
заходів, ОСОБА_2 було призначено
головою ліквідаційної комісії ДГО
Концерн «Воєремсервіс». Наказом
Міністерства оборони України №254 від 18
квітня 2012 рокунаказ міністра оборони
України №119 від 28 лютого 2011 року «Про
ліквідацію ДГО Концерн
«Воєнремсервіс» було скасовано, а
голові ліквідаційної комісії Концерну
наказано виконати необхідні заходи по
виконання цього наказу.

Накозом голови ліквідаційної комісії
Концерну №2-к від 24квітня 2012 року
позивача переведено з посади
заступника генерального директора з
фінансово-економіної діяльності на
посаду заступника генерального
директора Концерну. Наказом Міністра
оборони України № 333 від 16 травня 2012
рокугенеральним директором ДГО
Концерн «Воєнремсервіс» призначено
ОСОБА_4 У зв'язку з призначенням
керівника концерну та на виконання
наказу директора Департаменту
економічної та господарської
діяльності МО України №38 від 29 травня
2012 року «Про створення комісії з
передачі справ, посади керівника та
майна ДГО Концерн «Воєнремсервіс» 31
травня 2012 рокупозивач в присутності
комісії передав, а ОСОБА_4 прийняв
справи, посаду керівника та майно ДГО
Концерн «Воєнремсервіс», про що був
складений відповідний акт (з
додатками). Вказаний акт 18 червня 2012
рокузатверджений керівником
Департаменту економічної та
господарської діяльності МО України.

За час роботи позивача у відповідача
станом на 31 травня 2012 року утворилась
заборгованість, а саме борг по
заробітній платі (з урахуванням
відповідних доплат, премій та
компенсації за невикористану
відпустку) за період серпень 2011 року -
травень 2012 року, заборгованість по
розрахункам з підзвітними особами та
заборгованість з компенсації за майно,
що становить 110 369,47 грн.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва від 18
березня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ДГО Концерн «Воєнремсервіс»
на користь ОСОБА_2 заборгованість по
заробітній платі (з урахуванням
відповідних доплат, премій та
компенсацій за невикористану
відпустку) в сумі 86 777,03 грн.,
заборгованість по розрахункам з
підзвітними особами в сумі 15 429,72 грн. та
заборгованість з компенсації за майно
в сумі 8 162,72 грн., а всього 110 369,47 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат по справі.

В апеляційній скарзі ДГО Концерн
«Воєнремсервіс», посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

Зокрема, апелянт посилається на ті
обставини, що в результаті проведення
аудиту ефективності
фінансово-господарської діяльності
відповідача, проведеного
департаментом внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Міністерства
оборони України, встановлено, в тому
числі, і порушення трудового
законодавства, що призвело до зайвого
нарахування заробітної плати позивачу
ОСОБА_2 в сумі 86 600 грн. Ця сума була
зменшена під час аудиту, а загалом
встановлено незаконне завищення
виплат по заробітній платі на суму 130
000,00 грн., що визначено як збитки.

В суді апеляційної інстанції
представник ДГО Концерн
«Воєнремсервіс» - Блажинська Т.О.
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги
заперечував, просив заочне рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 18 березня 2013 року залишити
без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 5 вересня 2007 року наказом
генерального директора ДГО Концерн
«Воєремсервіс» №34/1 позивача ОСОБА_2
призначено на посаду заступника
генерального директора Концерну
(економіка, фінанси).

Наказом міністерства оборони України
№162 від 14 квітня 2008 року на позивача
ОСОБА_2 покладено тимчасове виконання
обов'язків генерального директора ДГО
Концерн «Воєнремсервіс».

Наказом Міністерства оборони України
№119 від 28лютого 2011 року вирішено
припинити юридичну особу ДГО Концерн
«Воєнремсервіс» шляхом його
ліквідації. Головою ліквідаційної
комісії призначено ОСОБА_3, а
заступником голови - ТВО генерального
директора Концерну ОСОБА_2

Наказом Міністерства оборони України
№254 від 18 квітня 2012 року наказ Міністра
оборони України №119 від 28 лютого 2011
року «Про ліквідацію ДГО Концерн
«Воєнремсервіс» скасовано, а голові
ліквідаційної комісії Концерну
наказано виконати необхідні заходи по
виконанню цього наказу.

Відповідно до акту прийняття-передачі
від 31 травня 2012 року позивач в
присутності комісії передав, а ОСОБА_4
прийняв справи, посаду керівника та
майно ДГО Концерн «Воєнремсервіс», про
що був складений відповідний акт, який
18 червня 2012 рокузатверджений
керівником Департаменту економічної
та господарської діяльності МО
України.

Наказом генерального директора
Концерну №14-к від 31 травня 2012 року
позивача звільнено з посади заступника
генерального директора за угодою
сторін.

На час звільнення у відповідача перед
позивачем існувала заборгованість, що
підтверджується довідкою №1-26 від 30
квітня 2012 року, заборгованість із
заробітної плати за період з 1 серпня 2011
року по 30квітня 2012 року складає 84 332,85
грн. (а.с. 23)

Відповідно до ст. 43 Конституції України
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Згідно із ст. 47 КЗпП власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість ДГО «Воєнремсервіс» по
заробітній платі з урахуванням
відповідних доплат, премій та
компенсації за невикористану
відпустку складає 86 777,03 грн.,
заборгованість по розрахункам з
підзвітними особами (відрядження,
канцтовари) - 15 429,72 грн., заборгованість
за майно (в розмірах суми амортизації
вартості власного автомобіля за
використання його в службових цілях) - 8
162,72 грн.

Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати» та порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою КМУ №1 від 21 лютого 2001 року
та п.2 порядку, підприємства установи і
організації всіх форм власності та
господарювання зобов'язані
здійснювати компенсацію громадянам
втрати частин доходів у випадку
порушення встановлених строків
виплати заробітної плати, яка
провадиться у разі її затримки на один
і більше календарних місяців.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
їх обґрунтованість підтверджена
належними та допустимими доказами
наявності заборгованості, що
утворилася у відповідача перед
позивачем.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що в результаті проведення аудиту
ефективності фінансово-господарської
діяльності відповідача, проведеного
департаментом внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Міністерства
оборони України, встановлено, в тому
числі, і порушення трудового
законодавства, що призвело до зайвого
нарахування заробітної плати позивачу
ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження
при апеляційному розгляді.

Обставини, на які посилається
відповідач у скарзі, які, на його думку
свідчать, про незаконне нарахування
коштів позивачу, що є предметом
розгляду даної справи, були належним
чином перевірені та оцінені судом
першої інстанції, а тому на
правильність його висновків не
впливають.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених ст. 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного
господарського об'єднання Концерн
«Воєнремсервіс» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 18 березня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко