Справа № 2/407/1880/13
Провадження № 22ц/782/5639/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі - Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит на
рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Антрацит про
встановлення факту перебування на
утриманні,-

встановила :

Позивачка звернулась до суду 20
листопада 2013 року із заявою про
встановлення факту перебування на
утриманні чоловіка ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, зазначивши, що
встановлення вказаного факту
необхідно їй для отримання соціальних
страхових виплат у зв'язку зі смертю
чоловіка.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 грудня 2013 року суд
задовольнив позов. Встановив факт
перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
утриманні чоловіка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого внаслідок
професійного захворювання
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що відповідно до ст.
75 СК України один з подружжя є таким, що
потребує матеріальної допомоги, якщо
заробітна плата, пенсія, доходи від
використання його майна, інші доходи не
забезпечують йому прожиткового
мінімуму, встановленого
законодавством. Відділення виконавчої
дирекції Фонду самостійно визначає
факт знаходження на утриманні одного з
подружжя у випадку, якщо пенсія або
дохід особи яка претендує на визнання
її утриманцем не забезпечує їй
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством. Дружина померлого на
виробництві не може вважатись
утриманцем чоловіка, якщо вона одержує
дохід, що забезпечує їй прожитковий
мінімум.

Колегія суддів, заслухавши
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду, що оскаржується,
зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з встановленості
належними доказами того факту, що
дохід чоловіка позивачки перевищував
їй дохід в декілька разів, оскільки
позивачка отримувала пенсію в значно
меншому розмірі ніж розмір пенсії її
чоловіка .

Апеляційний суд вважає висновок суду
помилковим, таким, що не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, оскільки при
вирішенні справи суд першої інстанції
не надав оцінки способу захисту
порушеного права, який був обраний
позивачкою.

Вирішуючи позов, за встановленості
факту порушення прав позивача, суд
повинен захистити їх у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України Особа вправі вимагати захисту
свого права не у будь-який спосіб, а
лише у той, який передбачений законом
або договором. (ст. 6 Конституції
України, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст. 4 ЦПК
України, ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України).

Реалізуючи право на судовий захист,
звертаючись до суду, позивач за
власним розсудом обирає спосіб
захисту. Вирішуючи спір, суд повинен
надати об'єктивну оцінку наявності
порушеного права чи інтересу на момент
звернення до суду, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.
Невідповідність обраного позивачем
способу захисту права способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов'язку в
натурі; 6) зміна правовідношення; 7)
припинення правовідношення; 8)
відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб. Суд може
захистити цивільне право іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту перебування фізичної особи на
утриманні. Справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення,
розглядаються у порядку окремого
провадження шляхом подання заяви, а не
пред'явлення позову. Відповідно до ч.6
ст.235, ч.4 ст.256 ЦПК України, якщо під час
розгляду справи про встановлення
факту, що має юридичне значення, у
порядку окремого провадження виникає
спір про право, який вирішується в
порядку позовного провадження, суд
залишає заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції залишив поза увагою те, що
фактично ОСОБА_1 подана заява, яка
підлягає розгляду в порядку окремого
провадження. Але вимога ОСОБА_1 про
встановленні факту, що має юридичне
значення, пов'язана з її правом на
отримання страхових соціальних виплат
після смерті чоловіка. Зазначене право
не визнається Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Антрациті
Луганської області з огляду на те, що за
законом заявниця не є особою, яка
вважається утриманцем. Разом з тим,
позов, з яким звернулася ОСОБА_1, не
містить матеріально-правової вимоги
до зобов'язаної особи. У зв'язку з цим
захист прав та інтересів позивачки у
обраний нею спосіб є неможливим.

За вказаних вище підстав рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

При цьому апеляційний суд наголошує, що
відмова в задоволенні позову з підстав
невідповідності обраного способу
захисту не позбавляє позивачку права
на повторне звернення до суду з позовом
про визнання факту перебування на
утриманні одночасно із пред'явленням
матеріально-правової вимоги до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
Луганської області.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313-317,
319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит
задовольнити.

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 грудня 2013 року скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Антрацит
про встановлення факту перебування на
утриманні.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач: