Єдиний унікальний номер 229/4859/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1523/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Е М У К Р А Ї Н И
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Дружківського міського суду
від 24 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання права
співзабудовника на будівництво
Ухвалою Дружківського
міського суду від 24 грудня 2013 року
задоволено заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права співзабудовника на
будівництво житлового будинку.
Заборонено будь-яким особам у
будь-який спосіб вчиняти будь-які дії
щодо житлового будинку та земельної
ділянки по АДРЕСА_1 до ухвалення
рішення по справі.

В апеляційній скарзі
відповідач просить ухвалу суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні заяви, оскільки судом не
враховано, що судом застосовано спосіб
забезпечення позову, який не
передбачено законом.

В судовому засіданні
апеляційного суду відповідач та
представник відповідача підтримали
доводи апеляційної скарги і просили її
задовольнити.

Позивач в судове засідання не
з»явилася, будучи належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення відповідача та представника
позивача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
відповідача слід задовольнити
частково,ухвалу суду скасувати і
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2
про забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в
провадженні суду перебуває цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права співзабудовника на
будівництво житлового будинку АДРЕСА_1
в м. Дружківка, який не прийнято в
експлуатацію, але всі дозвільні
документи оформлені на відповідача.
Спірний житловий будинок було
побудована сторонами в період шлюбу з
1995 року до 2000 року, тому у випадку його
відчуження відповідачем будуть
порушені права позивача.

Проте, з такими висновками
суду першої інстанції повністю
погодитися неможливо, оскільки вони
суперечать вимогам закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України
позов забезпечується забороною
вчиняти певні дії.

Відповідно до п.1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.

З позовної заяви ОСОБА_2
вбачається, що вона ставить питання про
визнання права співзабудовника на
будівництво житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 в м.Дружківка, який був
побудований в період шлюбу з
відповідачем в період з 1995 року до 2000
року і який до наступного часу не
введено в експлуатацію. Відповідач
бажає уникнути поділу сумісного майна,
а саме спірного житлового будинку, тому
не провадить його реєстрацію (а.с.1-2).

Таким чином, предметом спору
є житловий будинок, який не
зареєстровано у встановленому законом
порядку.

Проте, суд першої інстанції
взагалі не звернув увагу на те, що
земельна ділянка не є предметом спору і
правовстановлюючих документів на неї
не надано і передчасно вирішив питання
про забезпечення позову у вказаній
частині.

Відповідно до п.20 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року №5
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» з метою забезпечення
знаходження майна у володінні
відповідача на час судового розгляду
позову про право на це майно суд за
клопотанням позивача може вжити заходи
забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК),
наприклад, накласти арешт на майно,
заборонити відповідачеві вчиняти
певні дії (розпоряджатися і/або
користуватися спірним майном),
заборонити державному реєстратору
прав на нерухоме майно вносити зміни до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, передати спірне майно
на зберігання третій особі відповідно
до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Таким чином, позивачем не
визначено конкретний спосіб
забезпечення позову, не зазначено яким
особам та які дії заборонено вчиняти
щодо предмету спору, тому колегія
суддів не може погодитися з ухвалою
суду першої інстанції яка винесена з
порушенням вимог процесуального
закону і підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідно до п.п.14 п.1 ч.2 ст.4
Закону України «Про судовий збір» з
відповідача ОСОБА_1 на користь держави
слід стягнути недоплату судового збору
за подання апеляційної скарги у
розмірі 07 грн.10 коп.

Відповідно до п.3 ст.312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Дружківського
міського суду від 24 грудня 2013 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір у розмірі 07 (сім)
грн. 10 коп.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді :