РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 43404,64 доларів США. В
обґрунтування позову зазначив, що
01.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем був укладений кредитний
договір №DNК0АN09980059 відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі
15135,27 доларів США на термін до 31.07.2015
року.

15.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено
договір факторингу № 1, відповідно до
якого ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснює
відступлення прав витребування на свою
користь платежів по кредиту, комісії,
процентам, винагородам та іншим
неустойкам.

Позичальник зобов'язання за кредитним
договором не виконує, в зв'язку з чим
станом на 01.11.2013 року виникла
заборгованість в розмірі 43404,64 доларів
США, яку позивач, а також судові
витрати, просив стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити, надала
пояснення аналогічні викладеним у
позові

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала в повному обсязі,
зазначивши, що відповідач частково
погасив заборгованість перед банком
шляхом передачі у власність ПАТ КБ
«ПриватБанк» автомобіль марки DAEWOO NEXIA,
державний номер НОМЕР_1. Даний
автомобіль був проданий за 3105,59 доларів
США, що також частково пішло на
погашення боргу перед банком, що не
враховано останнім. Крім того, просила
застосувати строк позовної давності до
пені.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем
був укладений кредитний договір
№DNК0АN09980059 відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі
15135,27 доларів США на термін до 31.07.2015
року. 15.09.2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було
укладено договір факторингу № 1,
відповідно до якого ПАТ КБ
«ПриватБанк» здійснює відступлення
прав витребування на свою користь
платежів по кредиту, комісії,
процентам, винагородам та іншим
неустойкам.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Позивач посилається на те, що станом на
01.11.2013 року виникла заборгованість
відповідача перед банком в розмірі
43404,64 доларів США, яка складається з
наступного: заборгованість за кредитом
- 13326,81 доларів США; заборгованість по
процентам за користування кредитом -
7039,35 доларів США; заборгованість по
комісії за користування кредитом - 1867,23
доларів США; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором -
19074,56 доларів США, штраф (фіксована
частина) - 31,26 доларів США; 2065,40 доларів
США - штраф (процентна складова).

Як вбачається за матеріалів справи, а
також визнається сторонами, в
забезпечення виконання умов договору
відповідачем був наданий банку
автомобіль DAEWOO NEXIA, державний номер
НОМЕР_1. Банк здійснив звернення
стягнення на предмет застави у
позасудовому порядку, відповідно до п.
13.3.3 договору, процедура реалізації
транспортного засобу відбулась від
імені відповідача на підставі
довіреності. 19.03.2012 року автомобіль
реалізований за вартістю 3105.59 доларів
США. Згідно з п.13.7 договору, у разі
продажу предмета застави всі суми,
виручені в результаті такої
реалізації, використовуються в першу
чергу, для відшкодування всіх витрат
(включаючи витрати на юридичні
послуги), яких банк зазнав у зв'язку із
зверненням стягнення на предмет
застави. Будь-які кошти, що залишаються
після відшкодування витрат, зазначених
вище, використовуються для погашення
інших забезпечених вимог.

Як зазначає банк у своєму листі до
відповідача від 17.12.2013 року кошти,
отримані від реалізації даного
транспортного засобу, були направлені
на погашення заборгованості за
договором згідно черговості, вказаному
в ньому.

Однак, як вбачається з наданого
позивачем рахунку, останнім внаслідок
реалізації заставного майна 19.03.2012 року
було внесено 1552,80 доларів США та 96,38
доларів США, які були зараховані в
рахунок погашення заборгованості.
Проте, з наданого позивачем суду
розрахунку заборгованості вбачається,
що фактично у рахунок погашення
заборгованості відповідача банком
перераховано тільки 1552,80 доларів США
Одночасно на погашення заборгованості
по штрафам було внесено 1456,41 доларів
США, однак позивачем не надано
обґрунтування стягнення вказаних
коштів, оскільки не зазначено природу
походження даних штрафів відповідно до
кредитного договору та їх розрахунку.
Таким чином, суд вважає, що розрахунок
заборгованості відповідача, наявний в
матеріалах справи, не відповідає
фактичні заборгованості відповідача
за кредитом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача задоволенню
не підлягають, як не доведені суду
належними та допустимими доказами
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати позивача відшкодуванню не
підлягаю, а судові витрати відповідача
у вигляді правової допомоги належними
та допустимими доказами суду не
підтверджені.

Керуючись ст.ст.10,60,130,214,215,81,88 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,- відмовити.

Судові витрати покласти на сторони.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Головуючий