Провадження № 2/161/197/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

28 березня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Щерблюк О.В.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Гончарової
Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» про повернення списаних
коштів,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ
«БМ Банк» про повернення списаних
коштів. Позов мотивував тим, що 13.04.2007
року між ТзОВ «Трансбуд-сервіс» та ТзОВ
«БМ Банк» відбулось підписання
договору не відновлювальної кредитної
лінії №2007-36/DC. Разом з тим, 13.04.2007 року
між ТзОВ «Трансбуд-сервіс», ТзОВ «БМ
Банк» та ОСОБА_3 було підписано
трьохсторонній договір поруки
№36-2007/DC-11, за яким позивач поручався за
виконання кредитних зобов'язань
позичальника ТзОВ «Трансбуд-сервіс».
05.06.2009 року в зв'язку з неналежним
виконанням ТзОВ «Трансбуд-сервіс»
кредитних зобов'язань, банком без
попередження та згоди ОСОБА_3 було
списано 5000 доларів США з банківського
рахунку НОМЕР_1. Вважає, що одностороннє
списання відповідачем грошових коштів
позивача є незаконним, оскільки
рішенням Луцького міськрайонного суду
від 17.01.2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 20.03.2013 року в позові ПАТ «БМ
Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
не відновлювальної кредитної лінії
№2007-36/DC від 13.04.2007 року було відмовлено
в зв'язку з припиненням правовідносин
поруки. Судами, зокрема, встановлено, що
15.06.2007 року, 25.11.2008 року, 27.02.2009 року,
28.04.2009 року та 29.12.2009 року між ТзОВ
«Трансбуд-сервіс» та ТзОВ «БМ Банк»
було укладено додаткові договори,
якими перенесено строки сплати
відсотків по кредиту, збільшено розмір
відсоткової ставки, збільшено термін
повернення кредиту, встановлено
додаткові винагороди на користь банку,
змінено схему та графік погашення
кредиту, що мало своїм наслідком
збільшення обсягу відповідальності
поручителів. Оскільки, на момент
списання з банківського рахунку коштів
позивача мало місце припинення поруки,
то таке списання є незаконним. Крім
того, вказував на те, що списання
відбулося без розпорядження позивача
та без рішення суду. А тому, просив
стягнути з ПАТ «БМ Банк» на користь
ОСОБА_3 грошові кошти в гривневому
еквіваленті в сумі 39 950 грн.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав з
викладених у позовній заяві підстав.
Подав заяву про збільшення розміру
позовних вимог, в якій просив стягнути
з ПАТ «БМ Банк» на користь ОСОБА_3
грошові кошти в гривневому еквіваленті
станом на 26.03.2014 року в сумі 52 850 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала. Суду
пояснила, що позивачем, по перше,
пропущено строк позовної давності. По
друге, позивачем не надано доказів
того, що ця сума була списана банком в
односторонньому порядку, а не за заявою
ОСОБА_3, та, що вона списана з рахунку
ОСОБА_3 Крім того, вказувала на те, що
ухвалою господарського суду
Волинської області від 15.02.2012 року було
визнано грошові вимоги кредиторів
боржника ТзОВ «Трансбуд-сервіс», в тому
числі кредитора ОСОБА_3 за його
письмовою заявою в розмірі 38 185 грн., з
яких 125 грн. перша черга, 38 060,50 четверта
черга. А тому, боржником щодо
повернення списаної суми на даний час є
не банк, а ТзОВ «Трансбуд-сервіс».
Просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням
Луцького міськрайонного суду від 17.01.2013
року (а.с.3-5) в позові ПАТ «БМ Банк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором не
відновлювальної кредитної лінії
№2007-36/DC від 13.04.2007 року було відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено
наступні обставини.

13 квітня 2007 року між ТзОВ «БМ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк»,
і ТзОВ «Трансбуд-сервіс» було укладено
договір невідновлюваної кредитної
лінії №2007-36/DC, згідно з пунктами 1.1., 1.2.
якого, в редакції додаткового договору
від 29.12.2009 року, банк зобов'язався
надати позичальнику кредит в розмірі
1372552,96 доларів США у вигляді відкличної
невідновлюваної кредитної лінії з
остаточним терміном повернення
кредиту не пізніше 21.12.2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором між
банком та ОСОБА_3 13 квітня 2007 року
укладено договір поруки № 36-2007/DС-11,
відповідно до якого ОСОБА_3 поручився
перед кредитором за своєчасне та повне
виконання боржником зобов'язання за
кредитним договором, а також
додатковими договорами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

15.06.2007 року, 25.11.2008 року, 27.02.2009 року,
28.04.2009 року 29.12.2009 року між ТзОВ «БМ
Банк» і ТзОВ «Трансбуд-сервіс»
укладено додаткові договори №№ 2, 4, 5, 6,
7, згідно яких було перенесено строки
сплати відсотків по кредиту, збільшено
з 01.05.2012 року розмір відсоткової ставки
з 13% річних до 15 % річних, збільшено
термін повернення кредиту до 21.12.2010
року, встановлено додаткові комісійні
винагороди на користь банку у зв'язку
із укладенням додаткових договорів,
змінено схему погашення кредиту,
визначено новий графік погашення
кредиту.

На додатковому договорі №1 до договору
поруки № 36-2007/DC-11 від 13.04.2007 року від
29.12.2009 року підпис від імені ОСОБА_3,
розташований в графі «Поручитель»
перед прізвищем «ОСОБА_3», виконаний не
ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням
справжніх підписів ОСОБА_3 ОСОБА_3
належним чином не виразив свого
волевиявлення на укладення
додаткового договору №1 до договору
поруки від 13.04.2007 року, яким
погоджувалися збільшення обсягу
відповідальності поручителя.

Тобто, судовим рішенням встановлено, що
шляхом укладення додаткових угод до
кредитного договору відбулося
збільшення процентної ставки за
кредитним договором, збільшення строку
повернення кредиту тощо, яке у
порушення умов договору поруки
відбулося без згоди поручителя ОСОБА_3,
внаслідок чого відбулося збільшення
обсягу його відповідальності, а тому,
суд прийшов до висновку, що в силу вимог
ч. 1 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_3 є
припиненою.

Вказане рішення Луцького
міськрайонного суду від 17.01.2013 року
було залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 20.03.2013 року (а.с.6-7), і набрало
законної сили.

Разом з тим, з виписки по особовому
рахунку №55 (ТзОВ
«Трансбудсервіс»), на яку покликається
сторона позивача, вбачається, що 05.06.2009
року з рахунку НОМЕР_1, кореспондент --
ОСОБА_3, було проведено погашення
простроченої заборгованості згідно
кредитного договору №2007-36/DC від 13.04.2007
року та згідно договору поруки №
36-2007/DС-11 від 13.04.2007 року (а.с.8).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
сторона позивача, в тому числі,
покликається на те, що погашення
заборгованості ТзОВ «Трансбуд-сервіс»
з рахунку ОСОБА_3 05.06.2009 року було
проведено незаконно, оскільки порука
припинилася. Крім того, сторона
позивача вказує на те, що погашення
заборгованості ТзОВ «Трансбуд-сервіс»
з рахунку ОСОБА_3 відбулося в порушення
вимог ст.1071 ЦК України без
розпорядження на те ОСОБА_3, та без
рішення суду.

Однак, обставини припинення
поруки ОСОБА_3 були встановлені
рішенням суду, яке набрало законної
сили лише 20.03.2013 року. Конкретної дати, з
якої порука припинилася рішенням суду
не установлено. А тому, суд вважає, що
погашення заборгованості ТзОВ
«Трансбуд-сервіс» з рахунку ОСОБА_3
05.06.2009 року відбулося під час дії
поруки.

Разом з тим, суд вважає, що
позивачем пропущено строк, у межах
якого він може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України
позовна давність -- це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частиною 1 ст.261 ЦК України установлено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Так, сторона позивача
стверджувала, що факт списання коштів з
рахунку ОСОБА_3 05.06.2009 року був
підтверджений випискою по особовому
рахунку, оригінал якої був наданий
відповідачем до матеріалів цивільної
справи №0308/10842/12 (попередній №2-1163/11).

Разом з тим, суд вважає, що
позивачу ОСОБА_3 яв власнику рахунку
НОМЕР_1, не могло не бути відомо про факт
списання 5 000 доларів США ще в 2009 році, що
давало йому право звертатися за
захистом своїх прав в зв'язку з
неналежним виконанням банком операцій
за рахунком клієнта.

Не оспорювання ОСОБА_3 списання
коштів з його рахунку в межах строку
позовної давності свідчить про
визнання ним правомірності таких дій
банку.

З позовом про захист порушеного
права за фактом списання коштів з його
рахунку ОСОБА_3 звернувся до суду лише
12.11.2013 року.

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позивач звернувся до суду з вимогою
до відповідача про захист свого
цивільного права з пропуском строку
позовної давності, стороною
відповідача заявлено вимогу про
застосування позовної давності, а тому
в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215
ЦПК України, на підставі ст.ст.256, 257, 261,
267, 526, 528, 530, 553, 554, 559, 1071 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» про повернення списаних
коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій