АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/1088/14
Головуючий в суді І інстанції:
Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 20 лютого
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 09.05.2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Комерційний Банк «Дельта»
правонаступником, якого є публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір за №
001-21026-090508.

За умовами договору банк відкрив
відповідачеві картковий рахунок за №
НОМЕР_1 та надав позичальнику кредит у
національній валюті в вигляді
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30000 грн.

У відповідності до договору держатель
картки зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені правилами здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за кредитною лінією, яка виникла за
попередній місяць, а також здійснювати
погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний період та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
кредитною лінією.

Також за умовами договору держатель
карти доручає банку здійснювати
договірне списання грошових коштів з
рахунку (п 2.13).

Станом на 25.12.2012 року відповідач не
виконує належним чином зобов'язання,
внаслідок чого виникла прострочена
заборгованість, про наявність якої
позичальник був повідомлений, проте її
не погасив.

З урахуванням викладеного, позивач
просив стягнути з відповідача на
користь банку заборгованість за
кредитом, станом на 25.12.2012 року в сумі
7899,54грн., яка складається із
заборгованості за тілом кредиту в сумі
4433,52грн, простроченої заборгованості
за тілом кредиту в сумі 1321,90грн.,
заборгованості по відсоткам в сумі
12,54грн., заборгованості за комісіями в
сумі 2131,88грн., а також судові витрати в
сумі 229,40грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м Херсона від 20 лютого 2014 року позов
задоволено.

Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 7899,54грн. в рахунок
відшкодування заборгованості за
договором № 001-21026-090508 від 09.05.2008 року,
яка виникла станом на 25.12.2012 року, а
також судові витрати в сумі 229,40грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Зокрема, суд не взяв до уваги надані ним
докази щодо порушення банком порядку
погашення чергових платежів внаслідок
чого безпідставно виникла
заборгованість, а також суд не звернув
уваги на пропуск позивачем строку
звернення до суду.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
подана апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Відповідно до ч. 1,4 ст.631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 09.05.2008 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта» правонаступником, якого є
публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір за № 001-21026-090508.

За умовами договору банк відкрив
відповідачеві картковий рахунок за №
НОМЕР_1 та надав позичальнику кредит у
національній валюті в вигляді
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30000 грн. зі
сплатою 19,90% річних на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

При оформленні кредитної карти
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту
(а.с. 5-9).

Умовами та правилами надання
банківських послуг, а також, тарифами
на обслуговування платіжних карток
визначений мінімальний обов'язковий
платіж - розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі дії
договору, а черговість їх погашення у
разі порушення строків сплати
визначається відповідно до п. 3.8
укладеного договору.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитом належним чином не виконував,
у зв'язку з чим станом на 25.12.2012 року
виникла заборгованість в сумі 7899,54 грн.,
яка складається із заборгованості за
тілом кредиту в сумі 4433,52 грн.,
простроченої заборгованості за тілом
кредиту в сумі 1321,90 грн., заборгованості
по відсоткам в сумі 12,54 грн.,
заборгованості за комісіями в сумі 2131,88
грн.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по
суті повно і всебічно дослідив
обставини справи, правильно визначився
із характером спірних правовідносин та
нормами права, що їх регулюють,
встановив, що відповідач має кредитну
заборгованість в сумі 7899,54 грн., дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог позивача.

Обставини, які б давали суду
апеляційної інстанції підстави для
спростування зазначених висновків
суду апеляційна скарга не містить, тому
доводи апеляційної скарги, як такі, що
висновки суду не спростовують
підлягають відхиленню.

Такими, що не заслуговують на увагу є
доводи апелянта відносно того, що за
умовами укладеного договору не
передбачена автоматична пролонгація
строку дії договору, оскільки
відповідно до п.1.4 цього договору,
кредитування рахунку в межах кредитної
лінії здійснюється протягом 364 днів,
кожна наступна кредитна лінія
надається після спливу строку надання
попередньої на умовах, погоджених
сторонами у договорі та не потребує
підписання додаткових угод, що
свідчить про автоматичну пролонгацію
договору на новий строк, якщо жодна із
сторін не висловила бажання його
розірвати.

Посилання апелянта на те, що умовами
укладеного кредитного договору не
передбачено нарахування комісії
позбавлені правового обґрунтування,
оскільки щомісячна комісія
передбачена п.1.3 тарифного пакету Visa
лояльний 5, що міститься у додатку №1, до
укладеного договору та є платою за
обслуговування кредитного договору.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що позивач звернувся до суду про
стягнення кредитної заборгованості за
межами строку позовної давності,
оскільки умовами договору повернення
кредитних коштів визначено
періодичними щомісячними платежами, що
свідчить про те, що позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів має обчислюватися із
моменту настання строку погашення
чергового платежу.

Із наявного в матеріалах справи
розрахунку заборгованості за
кредитним договором вбачається, що
борг відповідача станом на 25.12.2012 року
становить 7899,54 грн., останній платіж на
погашення боргу позичальник здійснив
17.01.2012 року, позивач звернувся до суду
04.12.2013 року,тобто в межах строку
позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстави для його скасування
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 20 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: