АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/4547/14
Головуючий у І інстанції - Заєць Т.О.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Поліщук Н.Є.

при секретарі - Дудікову А.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 11 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про стягнення страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ
«ТАС») про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., суми
витрат на юридичні послуги в розмірі 4
000,00 грн.

Зазначав, що12.02.2013 року по вул.
Григоренка - Драгоманова в м. Києві з
вини гр. ОСОБА_3, який керував
автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1,
цивільно-правова відповідальність
якого була застрахована відповідачем,
сталася ДТП, учасником якого був
позивач, який керував автомобілем
«Хонда» д.н.з. НОМЕР_2. Внаслідок ДТП
його автомобіль отримав механічні
пошкодження. 18.02.2013 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування. На момент
звернення до суду страхове
відшкодування йому не виплачене.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 11 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_2 у повному
обсязі, посилаючись порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з підстав та доводів,
наведених в ній.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
першої інтонації законним та
обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.13
р. ОСОБА_3, керуючи автобусом «Пежо»
д.н.з. НОМЕР_1, на нерегульованому
перехресті вул. Григоренка -
Драгоманова в м. Києві, при зміні
напрямку руху не зайняв ліве положення,
внаслідок чого відбулося зіткнення з
автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням позивача ОСОБА_2, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

Постановою Дарницького районного суду
міста Києва від 30 квітня 2013 року ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні даного ДТП.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 щодо
автомобіля марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2
була застрахована полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ 6939794 з терміном дії до
11.04.2013 року (а. с. 77).

Відповідно до звіту серії SL №19745 про
оцінку колісного транспортного засобу
HondaCivic, реєстраційний номер НОМЕР_2,
складеного приватним підприємством
«Експертна компанія
«Укравтоекспертиза», розмір
відновлювального ремонту становить 65
106,18 грн. й складається із: 9 679,50 грн. -
вартості ремонтно-відновлювальних
робіт, 5 685,23 грн. - вартості необхідних
для ремонту матеріалів, 49 741,45 грн. -
вартості нових складових, які
підлягають заміні під час ремонту.
Ринкова вартість даного автомобіля до
моменту пошкодження становить 39 558,90
грн. Оскільки вартість
відновлювального ремонту КТЗ
перевищує його ринкову вартість, то
розмір матеріальної шкоди дорівнює
ринковій вартості КТЗ до моменту
пошкодження: 39 558,90 грн. (а. с. 10 - 17).

Згідно з довідкою Експертної компанії
«Укравтоекспертиза» від 21.05.2013 року
вартість транспортного засобу HondaCivic,
реєстраційний номер НОМЕР_2, після ДТП
становить 25 670 грн. (а. с. 44).

27.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «СГ
«ТАС» з заявою про відшкодування
завданої майнової шкоди згідно зі
звітом серії SL №19745 в межах ліміту
відповідальності в розмірі 50 000,00 грн.
(а. с. 9 ).

31.05.2013 року ПрАТ «СК «ТАС» надіслало на
адресу позивача лист про надання
письмової заяви про визнання чи не
визнання транспортного засобу фізично
знищеним, заяви про виплату страхового
відшкодування та заяви погодження із
сумою матеріального збитку (а. с. 26 ).

Позивач ОСОБА_2 15.01.2014 року подав до АТ
«СГ «ТАС» заяву, в якій зазначив, що не
визнає фізично знищеним транспортний
засіб HondaCivic, реєстраційний номер
НОМЕР_2 та просить провести розрахунок
страхового відшкодування (а. с. 74).

Платіжним дорученням № 5255 від 30.01.2014
року відповідач виплатив позивачеві
страхове відшкодування в сум 13 888,90
грн. (а. с. 75-76)

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками зокрема є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Статтею 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що транспортний
засіб вважається фізично знищеним,
якщо його ремонт є технічно неможливим
чи економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб вважається
знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до роз»ясень, що містяться в
п.15 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року N 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження. Порядок
відшкодування шкоди, пов'язаної з
фізичним знищенням транспортного
засобу, регламентовано статтею 30
Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК
(аналогія закону) може застосовуватись
не лише страховиком, а й іншими особами,
які здійснюють діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, та
відповідають за завдану шкоду. Тобто
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. У разі
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати з евакуації транспортного
засобу з місця цієї пригоди.

Оскільки позивач не визнав фізично
знищеним належний йому транспортний
засіб та просив провести розрахунок
страхового відшкодування, відповідач
відповідно до умов договору, виходячи з
вартості транспортного засобу до ДТП в
сумі 39 558,90 грн., а після ДТП - в сумі 25 670
грн., обґрунтовано виплатив позивачу
страхове відшкодування в сумі 13 888,90
грн. як різниці між вартістю автомобіля
до та після дорожньо-транспортної
пригоди.

Суд першої інстанції повно й всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку й прийшов до
правильного висновку про
безпідставність позовних вимог про
стягнення страхового відшкодування
(відшкодування матеріальної шкоди) в
розмірі 50 000, 00 грн., обґрунтовано
відмовивши в задоволенні позову
ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Та обставина, що позивачем в червні 2013
р. було відремонтовано автомобіль,
вартість ремонту склала 36 172 грн., не є
підставою для задоволення позову.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Приватним акціонерним товариством
«Страхова група «ТАС» у спосіб обраний
ОСОБА_2 виплачено шкоду, визначену та
оцінену у встановленому Законом
порядку.

В позовній заяві ОСОБА_2 не заявлялися
вимоги про відшкодування з відповідача
на його користь витрат на евакуацію
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Як видно з пояснень представників
сторін, позивач не звертався до ПрАТ
«СГ «ТАС» з вимогою про здійснення
таких виплат, й відповідачем не
відмовлено йому у відшкодуванні витрат
на евакуацію транспортного засобу,
тому судом рішення по зазначеним
витратам не ухвалювалося.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом безпідставно не вирішено
питання щодо його вимог про
відшкодування витрат на правову
допомогу, не заслуговують на увагу,
оскільки ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні його позову, тому й
понесені ним витрати відповідно до
ст.88 ЦПК України не підлягають
стягненню з відповідача.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 11 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді