22-ц/775/778/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції: Скудін В.Є.
Доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Ігнатоля
Т.Г.,

суддів
Мироненко І.П., Попової С. А.

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Першотравневого районного суду
Донецької області від 04 квітня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про зняття
арешту з майна, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про зняття арешту з
майна - будинку АДРЕСА_1 який за
договором із його сестрою ОСОБА_3 про
розподіл спадкового майна після смерті
батька - ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.,
відведений позивачеві. Посилався на те,
що за життя батька Приморським
відділом державної виконавчої служби у
лютому 2006 року на цей будинок було
накладено арешт в межах виконання
рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя і цей арешт ВДВС на
його вимогу не знято з мотивів спливу
строку зберігання переданих
виконавчих проваджень. Ці обставини є
перешкодою для видачі йому
нотаріальною конторою свідоцтва про
право на спадщину.

Ухвалою Першотравневого районного
суду Донецької області від 04 квітня 2014
року заяву ОСОБА_1 до Приморського ВДВС
Маріупольського МУЮ про зняття арешту
з майна повернуто позивачеві з усіма
доданими до неї документами для
подання до належного суду на підставі
ст. 115 ЦПК України у зв"язку з
непідсудністю справи цьому суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати і направити справу на
розгляд до того ж суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з таких
підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої
інстанції виходив з положень ч. 3 ст. 154,
ч. 2 ст. 109 ЦПК України і вважав, що
питання зняття заходів забезпечення
позову має вирішуватись судом, який
розглядає справу. При цьому суд
визначив, що положення статті 114 ЦПК
України, на яку посилається позивач, не
розповсюджується щодо майна,
арештованого за виконавчим документом,
виданим Приморським районним судом
міста Маріуполя.

Однак, з такими висновками погодитися
не можна.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо
суддя, вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

Аналогічні вимоги законодавець виклав
у п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою в порядку ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
про зняття арешту з нерухомого майна,
що знаходиться в АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Тому колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи в апеляційній
скарзі позивача ОСОБА_1, який відшукує
право на нерухоме майно, що знаходиться
в Першотравневому районі Донецької
області, і процесуальний закон пов`язує
у зв"язку з цим можливість відновлення
своїх прав у суді, визначеному за
правилами виключної підсудності
згідно із ст. 114 ч. 1 ЦПК України.

Крім того, ухвалюючи оскаржуване
процесуальне рішення про повернення
позовної заяви, суд необґрунтовано
послався на положення ч. 3 ст. 154 ЦПК
України, що регулюють скасування
заходів забезпечення позову судом,
який розглядає справу. Суд не зважив, що
накладений на спірний об'єкт
нерухомості арешт був учинений
відділом державної виконавчої служби у
лютому 2006 року в межах виконавчого
провадження з виконання рішення
Приморського районного суду міста
Маріуполя про стягнення боргу зі
спадкодавця - ОСОБА_4, а не в порядку
забезпечення позову кредитора.

Отже, висновки суду першої інстанції
про нерозповсюдження правила
виключної підсудності і вмотивування
ухвали положеннями ч. 2 ст. 109 і ч. 3 ст. 154
ЦПК України є неспроможними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про порушення судом
першої інстанції порядку вирішення
питання щодо підсудності справи за
позовом ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 312 п. 3 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду
Донецької області від 04 квітня 2014 року
скасувати.

Матеріал за позовом ОСОБА_1 до
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про зняття
арешту з майна повернути до
Першотравневого районного суду
Донецької області для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі у встановленому законом
порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді