БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/771/14-ц
Провадження № 2/497/360/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року
м. Болград

Болградський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої
С.В.,

за участю секретаря - Бачур А.В.,

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому судовому
засіданні в м. Болград, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Табаківської
сільської ради Болградського району
Одеської області про визнання права
власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
названим позовом та просить
постановити рішення, яким визнати за
нею право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
дворовими спорудами при ньому,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що станом 14
квітня 1991 року її житловий будинок з
господарськими будівлями та дворовими
спорудами за названою адресою
відносився до суспільної групи
господарства - робочий двір і вона,
ОСОБА_1 є головою двору. Рішенням
Табаківської сільської ради
Болградського району Одеської області
№ 9 від 18.02.1997 року їй передано у
приватну власність присадибну
земельну ділянку розміром 0.15 га за цією
ж адресою. На даний час, звернувшись до
Реєстраційної служби Болградського
районного управління юстиції Одеської
області, вона отримала відмову в
реєстрації права власності на названий
житловий будинок, в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу та рекомендовано звернутися
до суду. З цих підстав позивачка
просить захистити її право власності
та позов задовольнити у повному обсязі.

Позивачка в судове засідання не
прибула, повідомлялася згідно вимог
чинного законодавства (а.с.26), в
позовній заяві зазначили клопотання
про розгляд справи у її відсутність
(а.с.2).

Відповідач в судове засідання не
прибув, повідомлений належним чином
згідно вимог чинного законодавства
(а.с.26). До суду подав заяву про визнання
позовних вимог та розгляд справи у
відсутність представника (а.с.29).

Оцінивши усі докази зібрані в справі у
їх сукупності, виходячи з обставин,
встановлених під час судового розгляду
справи, враховуючи норми діючого
законодавства, яким врегульовані
встановлені судом правовідносини,
заяви сторін по справі, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що станом на 14
квітня 1991 року житловий будинок з
господарськими будівлями і дворовими
спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві
власності належав робочому двору,
головою і єдиним членом якого була
ОСОБА_1, що підтверджується: - довідкою
Табаківської сільської ради
Болградського району Одеської області
від 03.02.2014 року № 102 (а.с.4), технічним
паспортом на зазначене домоволодіння
(а.с.5-8), витягом з по господарської
книги № 4 Табаківської сільської ради
Болградського району Одеської області
за 1991 рік, 1992 рік, 1993 рік, 1994 рік, 1995 рік,
особовий рахунок НОМЕР_3 (а.с.9).

Рішенням Табаківської сільської ради
Болградського району Одеської області
від 29.10.2013 року № 200-VІ позивачці надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації по землеустрою і
встановленню меж земельної ділянки в
натурі для обслуговування житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

За змістом ст. 127 ЦК України (в редакції
1963 року), діючої станом на 14.04.1991 року, у
власності господарства громадян, які
займаються індивідуальною трудовою
діяльністю у сільському господарстві,
що ґрунтується виключно на особистій
праці членів господарства, крім майна,
зазначеного в статті 120 цього Кодексу,
може бути робоча худоба і
сільськогосподарський інвентар, яке
належить їм на праві сумісної
власності, до відносин якої
застосовуються правила статей 121-126
цього Кодексу, які регулюють положення
про колгоспний двір.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
до правовідносин, що виникли до
прийняття 15.04.1991 року Закону України
«Про власність» застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема
спори щодо майна колгоспного двору, яке
було придбане до вказаної дати, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору, а саме: право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15.04.1991 року не
втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України, в
редакції 1963 року, майно колгоспного
двору належить його членам на праві
сумісної власності. Володіння,
користування і розпорядження майном
колгоспного двору здійснювалося за
згодою всіх членів двору. Розмір частки
члена колгоспного двору
встановлювався з огляду на рівність
часток всіх членів двору, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2
ст. 123 ЦК в редакції 1963 року).

Відповідно до пп. «а» п. 6
вищезазначеної постанови, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили право на частку в його
майні.

За таких обставин, з огляду на норми
Цивільного кодексу України в редакції
1963 року, позивачці належить житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 як голові
робочого двору, однак
правовстановлюючий документ на
вказане домоволодіння, у позивачки
відсутній.

Разом з цим, позивачка мала намір
зареєструвати право власності на
зазначене домоволодіння, однак
Реєстраційна служба Болградського
районного управління юстиції Одеської
області 21.03.2014 року письмово відмовила
позивачці у реєстрації права власності
в зв'язку з відсутністю документу, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення права власності на житловий
будинок за названою адресою (а.с.24).

Згідно вимог діючого законодавства на
час розгляду справи, порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК
України).

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обмежень
та правочинів щодо нерухомості регулює
Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» від 1 липня 2004
року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу другого частини
другої статті 15 названого Закону
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається у Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженому Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року № 703.

Згідно п.10 Порядку заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

У відповідності з п.26 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є укладений в
установленому законом порядку договір,
свідоцтво про право власності на
спадщину, свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, державний
акт на право власності на земельну
ділянку, рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно, а
також інші документи, визначені
пунктом 27 Порядку.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної та творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За результатом судового розгляду судом
встановлено, що по справі мають місце
обставини, передбачені ст. 392 ЦК
України, оскільки позивачка будучи
власником житлового будинку з
господарськими будівлями і дворовими
спорудами при ньому за адресою:
АДРЕСА_1, не може зареєструвати право
власності в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу,
внаслідок чого порушуються її права як
власника.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 120-127 ЦК України в редакції 1963
року, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності», ст.ст. 12, 48 Закону
України «Про власність», ст.ст. 16, 317-319,
321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 131, 197
п.2, 208, 209, 212-215, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Табаківської
сільської ради Болградського району
Одеської області про визнання права
власності на житловий будинок -
задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Табаки
Болградського району Одеської області,
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_2, виданий Болградським
РВ ГУМВС України в Одеській області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
житловий будинок з господарськими
будівлями і дворовими спорудами при
ньому за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з: літ. «А-1Ж, а» - житловий
будинок, загальна площа 54.1 кв.м, житлова
площа 49.7 кв.м, допоміжна площа 4.4 кв.м;
літ. «Б, б» - літня кухня, площа 46.8 кв.м,
літ. «В» - льох, площа 18.7 кв.м; літ. «Г» -
сарай, площа 6 кв.м; літ. «Д» - сарай,
площа 10.8 кв.м; літ. «Е» - вбиральня,
площа 1.8 кв.м; №1-3 - дворові споруди:
ворота, паркан, басейн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Болградський районний суд
Одеської області. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Кодінцева