Справа № 2/489/773/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2014 року
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого судді - Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки -ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя та визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя та визнання
права власності.

Вказувала на те, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
1994 р. В період шлюбу ними було спільно
придбано квартиру АДРЕСА_1. Право
власності на вищезазначене майно
зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3,
однак оскільки воно було придбано
сторонами за час перебування в
зареєстрованому шлюбі, позивачка
вважає, що дана квартира є спільним
майном подружжя. Крім того, ОСОБА_1
посилається на те, що разом з нею
проживає та знаходиться на її
утриманні неповнолітня дитина, кредит
на придбання житла був наданий на сім`ю
з трьох осіб (її, відповідача та дитину).

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить
суд в порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за нею право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник заявлені вимоги
підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов визнав.

Представник третьої особи, відповідно
до письмової заяви, не заперечував
проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, суд
встановив наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 26.02.1994 року.
Від спільного проживання мають
повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2

В період перебування сторін у шлюбі, а
саме 11.07.2001 р., між відповідачем ОСОБА_3
та Миколаївським регіональним
відділенням Державного фонду сприяння
молодіжному житловому будівництву
було укладено Кредитну угоду № 27,
відповідно до якої Фонд від імені
Держави надав позичальнику прямий
адресний (цільовий) кредит в сумі 40 016
грн. 00 коп. на будівництво
(реконструкцію) житла. Термін
повернення кредиту - 30 років з дати
укладання кредитної угоди.

12.12.2001 р. Виконкомом Миколаївської
міської ради було видано Свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_3.

Як вбачається з пояснень позивачки,
подружні відносини між нею та
відповідачем ОСОБА_3 припинені,
спільного господарства вони не ведуть,
проживають окремо, та на теперішній час
вона має намір розподілити спільне
майно, набуте нею та відповідачем за
час перебування у шлюбі, а саме
квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст.ст. 22, 23 Кодексу про шлюб та
сім`ю України, який діяв на час
придбання спірного майна, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. При
укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Згідно ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю
України в разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частки визнаються рівними. В
окремих випадках суд може відступити
від начала рівності часток подружжя,
враховуючи інтереси неповнолітніх
дітей або інтереси одного з подружжя,
що заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка просить суд відступити від
принципу рівності часток подружжя у
справі спільної сумісної власності на
майно та визнати за нею право власності
на 2/3 частки квартири, оскільки кредит
на її придбання надавався для родини з
дитиною, відповідно був
безвідсотковим. В подальшому, в зв`язку
з народженням сина ОСОБА_6 загальний
розмір кредитної заборгованості був
зменшений на 25 %. Крім того зазначала, що
дитина проживає з нею та знаходиться
на її утриманні, відповідач
добровільно матеріальної допомоги не
надає - аліменти не сплачує.

Судом сторонам, відповідно до ч.2 ст.174
ЦПК України, були роз'яснені положення
ст.174 ЦПК України.

Проти постановлення рішення про
задоволення позову відповідач не
заперечував.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання, оскільки, відповідно до ч.1
ст.61 ЦПК України, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Згідно ч.ч.3,4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову, ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ч.4
ст.174 ЦПК України, відповідно до якої у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи викладене суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню,
оскільки не суперечить закону не
порушує права, свободи та інтереси
інших осіб.

На підставі ст. ст. 60, 70, 72 СК України,
ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя та визнання права
власності - задовольнити .

Розділити майно, набуте ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 під час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: