У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Маляренка А.В., Макарчука
М.А., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання дійсним договору
міни та визнання права власності на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Одеської області від 21 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2005 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом в якому просив
суд визнати дійсним договір міни від 15
липня 2005 року, укладений між сторонами
в простій письмовій формі, визнати за
позивачем право власності на земельну
ділянку площею 5,59 га, що розташована на
території Новодофінівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області і належить
відповідачу на підставі державного
акту про право приватної власності на
землю серії І-ОД №014781 виданого 28 грудня
2000 року.

Вимоги обґрунтовував тим, що 15 липня 2004
року між сторонами було укладено
договір міни, відповідно до умов якого
він передав відповідачу будівельні
матеріали, а остання передала йому
спірну земельну ділянку.

Вказані обставини підтверджуються
відповідними актами
приймання-передачі земельної ділянки
та майна від 15 липня 2004 року. Зазначав,
що при укладенні вказаного договору
сторонами було погоджено всі істотні
умови.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 26
грудня 2005 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір міни, що був
укладений між сторонами , на підставі
якого позивач передав відповідачу
будівельні матеріали на суму 50 000 грн, а
відповідач передала позивачу у
власність земельну ділянку площею 5,59
га, що розташована на території
Новодофінівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області і належить відповідачу на
підставі державного акту про право
приватної власності на землю серії І-ОД
№014781 виданого 28 грудня 2000 року. Визнано
за відповідачем право власності на
вказану земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із оскаржуваним
судовим рішенням апеляційного суду
скаржник звернувся із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржуване судове рішення та залишити
в силі рішення суду першої інстанції як
помилково скасоване, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову апеляційний суд правильно
виходив з того, що відповідно до вимог
ст. 716 ЦК України до договору міни
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, договір контрактації або
інші договори, елементи яких містяться
в договорі міни, якщо це не суперечить
суті зобов'язання, а відповідно до
вимог ст. 657 ЦК України, в редакції, що
була чинною на момент укладення
спірного договору міни договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

З огляду на відсутність нотаріального
посвідчення та державної реєстрації
спірного договору, а також враховуючи
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, викладені в п. 13 постанови «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» апеляційний суд дійшов
правильних висновків про неможливість
застосування до спірних правовідносин
положень ч. 2 ст. 220 ЦК України щодо
визнання вказаного договору дійсним.

Слід зазначити також, що відповідно до
підпункту «б» пункту 15 Перехідних
положень ЗК України до набрання
чинності законом про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
не допускається купівля-продаж або
іншим способом відчуження земельних
ділянок і зміна цільового призначення
(використання) земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян та
юридичних осіб для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельних ділянок, виділених в натурі
(на місцевості) власникам земельних
часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також
земельних часток (паїв), крім передачі
їх у спадщину, обміну земельної ділянки
на іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб, а також
крім зміни цільового призначення
(використання) земельних ділянок з
метою їх надання інвесторам - учасникам
угод про розподіл продукції для
здійснення діяльності за такими
угодами.

Угоди (у тому числі довіреності),
укладені під час дії заборони на
купівлю-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок та
земельних часток (паїв), визначених
підпунктами «а» та «б» цього пункту, в
частині їх купівлі-продажу та іншим
способом відчуження, а так само в
частині передачі прав на відчуження
цих земельних ділянок та земельних
часток (паїв) на майбутнє є недійсними з
моменту їх укладення (посвідчення).

Таким чином, керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Маляренко А.В. Макарчук М.А.
Леванчук А.О.