№ 2/255/639/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Цукурова В.П.,

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Мащенка Є.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Донецькміськводоканал» про
припинення дій, поновлення права,
зобов'язання компенсувати моральну
шкоду -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до КП «Донецькміськводоканал»
про поновлення права, зобов'язання
компенсувати моральну шкоду,
посилаючись на наступне.

З 10.03.2006 року КП
«Донецькміськводоканал» намагається
стягнути з позивача одну і ту саму
штучно створену заборгованість.

Після надання позивачем доказів
відсутності цієї заборгованості, суд
тричі приймав ухвали про скасування
наказів, пропонуючи відповідачу
звернутися до суду у позовному
провадженні.

Позивач вважає, що відповідач в якості
доказів заборгованості надає суду
некоректні довідки ЖЕД про стан його
родини та свої роздруківки без підпису
та печатки.

Зазначає, що сплачує за воду регулярно -
до 2006 року за нормами водоспоживання, з
2006 року - за показниками квартирного
лічильника, що підтверджується
квитанціями банку за період з 2009 року
по 2012 рік.

Також посилається на те, що довір ані з
ним, ані з померлою ОСОБА_3 відповідач
не укладав.

Просив припинити абсурд та витрати
часу суду, державної виконавчої служби
та його час і поновити його у його
правах, зобов'язати відповідача
компенсувати моральну шкоду, яку він
завдавав йому та померлій ОСОБА_3 та
продовжує завдавати у розмірі штучно
створеної заборгованості у сумі 1202,28
гривень або 1 761,69 гривень.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, надав пояснення,
аналогічні викладеним у заяві. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що за позивачем є
заборгованість станом на січень 2014
року у розмірі 1 018,22 гривень, що
підтверджується розрахунком боргу та
актом звірки розрахунків. Зазначив, що
з позовом до ОСОБА_1 відповідач на цей
час не звертався. У задоволенні позову
просив відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у справі в їх
сукупності, прийшов до висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач зареєстрований та проживає за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
випискою з особового рахунку, виданою
КП «СЄЗ Ворошиловського району м.
Донецька» (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та КП
«Донецькміськводоканал» укладено
угоду на оплату за користування
послугами водопостачання шляхом
видачі розрахункової книжки на
квартиру.

Позивач посилається на те, що
відповідач вимагає від нього сплати
безпідставно нарахованої
заборгованості, заперечує проти її
наявності.

У той же час, відповідно до ст. 67
Житлового Кодексу УРСР плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться, крім квартирною плати, за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Згідно ст. 68 Житлового
Кодексу УРСР власники, наймачі та
орендарі квартир повинні вносити плату
щомісяця в строки, встановлені діючим
законодавством.

Пунктом 11, 12 Постанови КМУ «Про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної і гарячої води і
водовідведення» №630 від 21 липня 2005 року
визначено, зокрема, що справляння плати
за нормативами (нормами) споживання за
наявності засобів обліку без
урахування їх показань не
допускається. Споживач не має права
відмовлятися від урахування показань
засобів обліку.

Згідно вищевказаної Постанови,
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

При цьому, з письмових заперечень
відповідача вбачається, що позивач,
користуючись послугами КП
«Донецькміськводоканал» з
водопостачання та водовідведення,
плату за отримання послуги не здійснює
або здійснює не в повному обсязі, що
підтверджується розрахунком
заборгованості станом на 01.02.2014 року,
згідно якого борг позивача перед
відповідачем складає 1 018,22 гривень (а.с.
40).

У той же час, позивачем не надано суду
належних та допустимих в розумінні
ст.ст. 58-60 ЦПК України доказів
спростування наявності вказаної
заборгованості, а також на
підтвердження незаконності дій
відповідача щодо нарахування плати за
надання послуг водопостачання. Суд
вважає, що дії КП
«Донецькміськводоканал» є такими, що
засновані на законі, є обґрунтованими
та такими, що не порушують прав
відповідача.

Крім того, відповідно до статті 4 ЦПК
України суд, здійснюючи правосуддя,
захищає права, свобод та інтереси
фізичних осіб у спосіб, визначений
законами України. Статтею 15 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого порушеного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до змісту наведеної норми
захист - це правовий засіб, що настає за
порушенням і тягне за собою
відновлення відповідного
суб'єктивного права, і включає
реалізацію наданих законом
можливостей щодо здійснення приватною
особою на свій розсуд захисту своїх
прав та інтересів з обранням
відповідних способів та засобів
захисту.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів міститься в статті 16
ЦК України. Цей перелік не є вичерпним,
і суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом або договором.
Проте такого способу захисту, як
припинення в судовому порядку
правовідносин абсурду та витрати часу
суду, державної виконавчої служби та
час позивача і поновити позивача у його
правах, законодавством України не
передбачено.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про припинення дій та поновлення права
необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про компенсування
моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених даної статтею.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
установлено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов`язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв`язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань або
втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями вони заподіяні,
в якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює йому
шкоду та з чого він при цьому виходить,
а також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору. Особа
(фізична чи юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.

Проте, позивачем не доведено ані
протиправності дій відповідача, ані
його вини, ані наявності інших правових
підстав для відшкодування моральної
шкоди. Позовні вимоги про
компенсування моральної шкоди є
необґрунтованими, безпідставними та
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Донецькміськводоканал» про
припинення дій, поновлення права,
зобов'язання компенсувати моральну
шкоду - відмовити повністю.

Справу розглянуто судом в межах
заявлених позивачем позовних вимог з
урахуванням обраного ним способу
захисту права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 67, 68 Житлового Кодексу УРСР, ст. 16,
1167 ЦК України, ст.ст. 11, 58-60 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Донецькміськводоканал» про
припинення дій, поновлення права,
зобов'язання компенсувати моральну
шкоду - відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано через Ворошиловський
районний суд м. Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті
у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров