Провадження №2/522/3476/14
Приморський районний суд м. Одеси, у
головуючого - судді Домусчі Л.В.,
при секретарі -Герасименко Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
Позивачі 30.10.2013 року звернулися до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування
позову, вказують, що згідно свідоцтва
про право власності 16.10.2006 року
позивачі є співвласниками квартири у
рівних частках з адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка ОСОБА_4 30.04.2004 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 З 22.12.2006
року відповідач ОСОБА_5 був
зареєстрований в АДРЕСА_1. В 2009 році
відповідач ОСОБА_5 пішов з дому та
більше не проживає в даній квартирі.
Крім цього 14.04.2010 року рішенням
Приморського районного суду м.Одеси
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. На
даний час відповідач в квартирі не
мешкає, але зареєстрований в ній, речей
належних йому в квартирі немає, також
він не сплачує за комунальні послуги, в
наслідок чого втратив право
користування житлом відповідно до 405 ЦК
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_4
та її представник ОСОБА_6, яка також діє
від імені всіх позивачів на підставі
довіреностей від 24.10.2013 року,
підтримали позовні вимоги, просили
позов задовольнити. При цьому
позивачка пояснила, що відповідач її
колишній чоловік, в 2009 році він забрав
всі свої речі з квартири та пішов, в 2010
році рішенням суду шлюб між ним
розірвано. Також пояснила, що від шлюбу
мають доньку, на яку іноді відповідач
сплачує через картку аліменти за
рішенням суду. За час спільного життя
відповідач її бив та хотів викрасти
дитину. До 2009 року вони проживали разом,
а потім позивачка подала на розлучення
та десь в жовтні 2009 року він забрав свої
речі і пішов.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, поважних причин неявки суду не
представив. Суд у зв'язку з неявкою
відповідача та неповідомленням про
поважні причини такої неявки в судове
засідання, ухвалив слухати справу у
відсутності відповідача, згідно ч.4
ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225
ЦПК України при заочному розгляді на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, свідків ОСОБА_7 ОСОБА_8,
та дослідив докази по справі суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить в рівних частках ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
яке видане Управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради 16.10.2006 року за
номером № 196775. (а.с. 16) та згідно з
Витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 29.11.206 року (а.с. 17),
зареєстровано в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 29.11.2006
року.

Як вбачається з копії технічного
паспорту на квартиру, загальна площа
квартири 67, 9 кв.м., житлова площа 40, 0
кв.м. та підсобна 24,9 кв.м.

30.04.2004 року позивачка ОСОБА_4
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_5, що підтверджується копією
паспорта позивачки. (а.с. 13).

Згідно довідки (виписки з домової книги
про склад родини та прописку) Ф № 1
дільниці № 12 КП ЖКС «Фонтанський» від
25.03.2014 року, вбачається, що в АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
ОСОБА_4, ОСОБА_5, та відповідач ОСОБА_5
(а.с. 15).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_4
також пояснила, що не знає де
відповідач ОСОБА_5 на даний час мешкає,
так як зв'язок з ним був утрачений в
період розгляду справи про розлучення.

Згідно свідоцтва про розлучення від
26.08.2010 року шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
розірвано, про що зроблено відповідний
актовий запис № 156. (а.с. 22)

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідка позивачів
та мешкає в будинку АДРЕСА_1 з 1999 року,
постійно спілкується з ОСОБА_4 та знає
її колишнього чоловіка ОСОБА_5. Він
постійно кричав на ОСОБА_4 та їх дитину,
погрожував їй, також коли ОСОБА_4 була
вагітна він побив її та вона лежала в
лікарні. А потім десь в 2009 році вона
бачила, що він виходив з будинку зі
своїми речами, рюкзаком та кульками.
Після цього в квартирі 27 вона його не
бачила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що вона знає позивачку ОСОБА_4
з 2005 року, вона її кума, також знає, що
колишній чоловік ОСОБА_4 пішов з дому
десь в 2009 році зі своїми речами та не
повертався, з ОСОБА_4 та дитиною не
спілкується, де він зараз знаходиться
ніхто не знає. В квартирі на даний час
живе ОСОБА_4 з дітьми і з другим
чоловіком та бабуся.

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до

суду з вимогою про заборону вчинення
нею дій, які можуть порушити

його право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання

такому порушенню .

Відповідно до ст. 391 ЦК України, Власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
Майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать дружина, їх
діти і батьки. Членами сім'ї власника
будинку (квартири) може бути визнано й
інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з власником будинку
(квартири) і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до статті 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм
дає підстави для висновку, що право
члена сім'ї власника квартири на
користування житлом існує лише за
умови, що ця особа залишається членом
сім'ї власника житла.

Враховуючи, що відповідач оплату
комунальних платежів не здійснює,
фактично в квартирі позивачів не
проживає більш ніж один рік, порушує
право власності позивачів, оскільки
вони не можуть вільно розпоряджатися
своїм майном, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 150,156 ЖК України; ст.ст. 1, 3, 316, 317, 318,
319, 321, 328, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.3,4,10,
11,15, 58, 60, 88 ч.1, ч.4 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224- 226
ЦПК України, , суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням- задовольнити у повному
обсязі.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

18.03.2014