Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/243/2014
Головуючий у 1-ій інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Іванченка М.М.

секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 12 червня 2013 року в справі за позовом
заступника прокурора Подільського
району м. Києва в інтересах ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві, про
розірвання договорів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь в справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, -

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12 червня 2013 року частково
задоволено позов заступника прокурора
Подільського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
розірвання договорів.

Розірвано Договір від 22 лютого
2007р.,укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, посвідчений державним
нотаріусом четвертої Київської
державної нотаріальної контори Бірюк
О.М.,про що зроблено реєстраційний
запис №1-366.

Стягнуто з ОСОБА_5 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) в дохід держави 114,70 грн.
судового збору.

Відмовлено в задоволенні позову про
розірвання Договору довічного
утримання від 19 липня 2003 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посвідченого державним нотаріусом
четвертої Київської державної
нотаріально контори ІваненкоР.С., про
що зроблено реєстраційний запис №2-3420.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду змінити, а саме виключити
з мотивувальної та резолютивної
частини рішення посилання на
неправильно застосовану норму
матеріального права - ст. 755 ЦК України.
Зазначає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.
Зокрема, вказує на те, що у вступній
частині рішення не зазначено всіх осіб,
які брали участь у справі, ім'я
прокурора. Судом неправильно
застосовано до правовідносин сторін
ст. 755 ЦК України яка стосується
можливості розірвати договір
довічного утримання рішенням суду: 1) на
вимогу відчужувача у випадку
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків (п.1 ч.1 ст.755
ЦК), оскільки факт неналежного
виконання зобов'язань за договором не
підтверджений належними та
допустимими доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, до
участі в справі апеляційним судом був
залучений його правонаступник - ОСОБА_8,
якій ОСОБА_4 5 липня 2013 року заповів все
належне йому майно та яка прийняла
спадщину в установленому законом
порядку (а.с. 162, 163, 172).

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2003 року
ОСОБА_4та ОСОБА_3 був укладений Договір
довічного утримання, умовами якого
передбачалось:

-п.1- гр. ОСОБА_4 передає у власність, а гр.
ОСОБА_3 приймає квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Вказана квартира складається з трьох
жилих кімнат, загальною площею 74.08 кв.м,
в тому числі жилою площею 52.0 кв.м.

-п.5- ОСОБА_3 зобов'язується довічно
утримувати гр. ОСОБА_4, надаючи йому
комплекс медичних послуг, допомогу по
веденню господарства, підтримку
належного стану квартири та зберігаючи
за ним право довічного безкоштовного
мешкання у цій квартирі.

-п.6- Вартість матеріального
забезпечення визначена сторонами у
розмірі 738 грн. у місяць, у випадку
інфляції ця сума збільшується згідно
встановленого державою коефіцієнту
індексації доходів населення.» (т.1
а.с.10-11)

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 28 лютого 2007 року в справі за
позовом прокурора Подільського району
м .Києва,в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3
.про розірвання Договору довічного
утримання від 19 липня.2003 року
затверджено мирову угоду між
сторонами, за умовами якої ОСОБА_3
зобов'язалася сплатити ОСОБА_4 4 000
доларів США до 20 березня 2007 року
включно та не претендувати на
проживання за адресою: АДРЕСА_1. (т.2
а.с.77)

Умови вказаної мирової угоди сторонами
були виконані.

22 лютого 2007 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 укладено договір про заміну
набувача та збільшення матеріального
забезпечення відчувала за договором
довічного утримання, посвідченого
Четвертою Київською держнотконторою 19
липня 2003 року за реєстром №2-3420.

Відповідно до зазначеного договору
ОСОБА_3 у зв'язку з неможливістю
подальшого виконання своїх обов'язків
за Договором довічного утримання від 19
липня 2003 року відповідно до ст. ст. 751, 752
ЦК України передала свої обов'язки за
договором ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 надав згоду на заміну набувача
та зміну матеріального забезпечення за
договором довічного утримання.

ОСОБА_3 зі згоди ОСОБА_4 передала у
власність, ОСОБА_5 прийняв квартиру
АДРЕСА_1.

Договором від 22 лютого 2007 року
сторонами визначена сума
матеріального забезпечення
визначається в розмірі 975 грн., що по
курсу НБУ становило 193 доларів США, у
випадку інфляції ця сума збільшується
відповідно встановленого державного
коефіцієнту індексації доходів
населення. Індексація проводиться один
раз в рік і виплачується єдиною сумою
за рік до 10 січня кожного наступного
року.

За п. 8 договору перша виплата
здійснюється відразу ж на три місяці
вперед, а в подальшому щомісячно.
Довготривала або частково
повторювальна затримка виплати більш
ніж два місяці матеріального
забезпечення вважається грубим
порушенням договору.

За п.10 договору сторонами визначено
оплату комплексу медичних послуг в
розмірі 505 грн., що по курсу НБУ
становило 100 доларів США. З них 303 грн.
для планових госпіталізацій, з
розрахунку 2 рази по 21 дню в рік, в
спеціалізованих кардіологічних
клініках. Ця сума індексується і
виплачується аналогічно вищевказаній
сумі матеріального забезпечення з 01
лютого 2007 року.

За п. 11 договору ОСОБА_5 був зобов'язаний
організувати і оплатити в приватній
стоматологічній клініці повне
лікування та протезування до 01 травня
2007 року. В подальшому оплачувати
профілактичний огляд, лікування та за
необхідності протезування зубів в
приватній стоматологічній клініці з
розрахунку один раз на три місяці. Ці
виплати не входять в суму оплати
комплексу медичних послуг.

За п.12 договору ОСОБА_5 сплачує
комунальні платежі, в тому числі плату
за електроенергію та абонентську плату
за телефон.

За п. 14 договору загальна сума виплати
по даному договору складає 2 086 грн., що
по курсу НБУ становило 413 доларів США,
яка сплачується 01 лютого 2007 року. У
випадку інфляції ця сума збільшується
відповідно встановленого державного
коефіцієнту індексації доходів
населення.

За п.17 договору ОСОБА_5 був зобов'язаний
провести ремонт квартири, в якій мешкає
ОСОБА_4, а саме: повну заміну сантехніки,
лінолеуму підлоги в кухні, прихожій, в
коридорі, штукатурку, побілку, заміну
зношених шпалер, ремонт та покраску
віконних рам та дверей балкону,
встановлення пральної машини терміном
до 01 листопада 2007 року.

За п.18 договору ОСОБА_5 зобов'язався
оплачувати послуги хімічної чистки
п'яти речей раз в рік.

За п.19 договору ОСОБА_5 зобов'язався
проводити ремонт меблів, побутової
техніки та електронного обладнання та
її заміни, якщо вони не підлягають
ремонту та відновленню.

За п.20 договору ОСОБА_5 зобов'язався
встановити кондиціонер до 01 травня 2007
року. (т.1 а.с.5-6).

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 не
були виконані всі умови договору від 22
лютого 2007 року. Зокрема, не були
виконані зобов'язання по оплаті
медичного обслуговування, оплаті
послуг хімчистки, проведенню ремонту
квартири, встановлення кондиціонеру,
оплата комунальних платежів.

У березні 2011 року заступник прокурора
Подільського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з
даним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, просив
розірвати договір довічного утримання
від 19 липня 2003 року, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, розірвати договір,
укладений 22 лютого 2007 року між ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про заміну набувача та
збільшення матеріального забезпечення
відчужувача за договором довічного
утримання від 19 липня 2003 року (т.2
а.с.56-58).

В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що ОСОБА_5 належним
чином не виконуються пункти 5, 8, 10, 11, 12,
14, 17, 18, 19, 20 Договору, що був укладений 22
лютого 2007 року, що порушує права ОСОБА_4
і є підставою для розірвання договору
довічного утримання.

Відповідачі позов не визнали,
мотивуючи це тим, що умови договорів не
були виконані з вини ОСОБА_4
Представник відповідача пояснив, що
відсутність рахунків на оплату
медичного обслуговування, за надання
послуг хімічної чистки речей,
позбавило ОСОБА_5 можливості належним
чином виконати вимоги п.п.10, 11, 18
договору, а п.12 не передбачає строків
оплати комунальних платежів та плати
за спожиту електричну енергію, п.17
договору не виконано з вини ОСОБА_4,
який перешкоджав доступу до квартири, а
строки її ремонту ним постійно
переносились. Посилався на те, що п.п.17,
19 договору носять не конкретний
характер, не визначено порядок,
механізм та умови їх виконання, вони не
мають якісних та кількісних
показників, не визначають порядку
оплати, а тому сторони не змогли дійти
згоди з приводу їх виконання.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
розірвання договору від 22 лютого 2007
року, суд першої інстанції виходив з
того, що набувачем ОСОБА_5 неналежного
виконувались обов'язки за договором.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
положенням ст. 755 ч. 1 п. 1 ЦК України.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
посилається на те, що відповідачем
ОСОБА_5 частково виконувались
обов'язки, передбачені договором від 22
лютого 2007 року, невиконання інших
обов'язків зумовлено тим, що по деяким з
них не визначені строки виконання,
віджувачем ОСОБА_4 не надавались
рахунки на оплату послуг, не надавався
доступ до квартири, проте зазначені
обставини не є підставою для відмови у
задоволенні вимог відчужувача про
розірвання договору довічного
утримання, оскільки відповідно до ст. 755
ч. п. 1 ЦК України договір довічного
утримання може бути розірваний на
вимогу відчужувача у разі невиконання
або неналежного виконання набувачем
своїх обов'язків, незалежно від його
вини. Та обставина, що набувачем не в
повному обсязі виконувались обов'язки
за договором від 22 лютого 2007 року,
відповідачами не була спростована.

Порушень процесуального закону, на що є
посилання в апеляційній скарзі, які б
відповідно до ЦПК України стали б
підставою для зміни або скасування
рішення суду, не встановлено.

До того ж, в апеляційній скарзі ОСОБА_3
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення про відмову у позові не
ставиться.

Судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги про
невірне застосування судом норм
матеріального права - ст. 755 ЦК України,
вважає, що норми матеріального права
судом першої інстанції застосовані
правильно, оскільки правовідносини,
які виникли між сторонами за договором
від 22 лютого 2007 року, регулюються ст. ст.
744- 756 ЦПК України, а підстави розірвання
договору довічного утримання, яким є
договір від 22 лютого 2007 року, визначені
ст. 755 ЦК України.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та зміни рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 12 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: