АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/54/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №27
суддя Алтунін О.В.
Доповідач суддя Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Баранніка О.П.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 29 січня
2013 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
захист прав споживача, визнання
кредитного договору та договору
іпотеки недійсними, -

В с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом, який уточнив у квітні 2012 року,
до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя
особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
захист прав споживача, визнання
кредитного договору та договору
іпотеки недійсними(а.с.4-12, 83-86).

Позивач зазначав, що 13 грудня 2007 року
уклав з Акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» кредитний
договір №014/141694/3172/74.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
укладено договір іпотеки №014/141694/3172/74/691
від 13.12.2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за р.№5029. За умовами договору іпотеки
передав відповідачу в іпотеку нерухоме
майно, а саме житлову будівлю,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.1.1.1 договору відповідач
зобов'язався надати кредит, а
позичальник зобов'язався повернути
наданий кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом, належно
виконати усі умови, необхідні для
отримання кредиту, своєчасно та
належно здійснювати погашення
грошових зобов'язань. Також зазначено,
що кредитор надає кредит шляхом
зарахування на попередньо відкритий
рахунок позичальника у сумі 196 720
доларів США, які позивач отримав, що
було еквівалентно 993 436,00 грн.

Зі сторони позичальника усі умови,
запропоновані відповідачем з приводу
укладання кредитного договору, були
виконані у повному обсязі та належним
чином, в подальшому своєчасно та в
повному обсязі здійснювалася сплата
чергових погашень по кредиту та
відсоткам.

Відповідно до положень договору та
банківських квитанцій про сплату
заборгованості та відсотків за
договором зобов'язання за договором
виникли у валюті - долар США та
виконання зобов'язання за договором
здійснювалося у зазначеній валюті,
всього сплачено 47 415,26 доларів США, що
еквівалентно 301 237,77 грн., у зв'язку з чим
вважає, що залишок заборгованості за
кредитом становить 692 198,23 грн., яку
погоджується повернути.

Посилаючись на викладені обставин та
вказуючи на неправомірність укладення
кредитного договору в іноземній
валюті, що віповідач не мав відповідної
ліцезії на укладення таких договорів
та що у зв'язку з підвищенням курсу
іноземної валюти сума боргу значно
зросла, у зв'язку з чим значно
погіршився його фінансовий стан та що
йому, як споживачу та стороні за
договором, не було роз'яснено належним
чином умови договору та його положення,
що не мав повної інформації про умови
кредитування, детальний розпис
загальної вартості кредиту та сукупну
вартість кредиту, ОСОБА_1 просив:
визнати недійсними кредитний договір
№014/141694/3172/74 від 13 грудня 2007 року та
іпотечний договір №014/141694/3172/74/691 від
13.12.2007 року; зобов'язати приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 виключити
з Реєстру іпотек та заборони
відчуження запис про іпотеку та
заборону відчуження предмету іпотеки,
а саме на житлову будівлю загальною
площею 91,6 кв.м, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1; зобов'язати АТ «Райффайзен
Банк Аваль» прийняти від нього грошову
суму у розмірі 692 198,23 грн. з розстрочкою
платежів на 240 місяців за умов, що
місячний платіж складатиме 2 884,17 грн.

В позовній заяві в редакції від 05
квітня 2012 року (а.с.83-86, т.1) ОСОБА_1
зазначив, що 19.10.2007 року знаходився у
службовому відрядженні в м.Вижниці
Чернігівської області. При
перебуванні на території
будівельного об'єкту був тяжко
травмований. Відповідно до виписного
епікрізу №477 від 27.11.2007 року йому
діагностовано закриту черепно-мозкову
травму, забій головного мозку, струс
важкого ступеня, тріщина теменої
кістки зправа, посттравматична
енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. В результаті
травми у нього мали місце порушення
свідомості та розлади психіки:
посттравматична енцефалопатія,
астеновегетативний синдром,
психастенія з когнітивними розладами.

В період, коли ще після травми
знаходився в тяжкому стані: мав розлад
психіки, дружина ОСОБА_3 за їхньою
попередньою угодою, підготувала
необхідний пакет документів для
укладення кредитного договору.

13.12.2007 року між ним, в період, коли він
не усвідомлював значення своїх дій і не
міг контролювати їх, та АТ «Райффайзен
Банк Аваль» укладено кредитний договір
№014/141694/3172/74 на основі стандартної
форми, запропонованої відповідачем для
будь-яких клієнтів - фізичних осіб.
Також 13.12.2007 року укладено договір
іпотеки №014/141694/3172/74/691, предметом якого
стали домоволодіння та земельна
ділянка, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Договір іпотеки посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№5029.

Відповідно до умов кредитного
договору(п.1.1) кредитор надає
позичальнику кредит, а позичальник
отримує його відповідно до наступних
умов: сума кредиту становить 196 720
дол.США(п.1.2) на придбання нерухомості -
будинку, загальною площею 91,6 кв.м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Кредитний договір укладено на вкрай
не вигідних для нього умовах: розмір
суми кредитних коштів, процентна
ставка, штрафні санкції за порушення
умов договору були для його
матеріального становища після тяжкої
травми занадто великі. Він не міг
адекватно оцінити свої можливості
виконання кредитного договору за таких
умов після тяжкої травми та зміни стану
здоров'я.

За станом здоров'я не міг усвідомити
та належним чином проаналізувати зміст
кредитного договору, за нього це
зробила дружина.

Після підписання договору його
дружиною ОСОБА_3 виплачувались
необхідні платежі, але фактично
підприємницьку діяльність за нього
вела дружина і згодом прибуток
зменшився, стало неможливим виконувати
непосильні зобов'язання.

За кредитним договором отримав 196 720
дол.США, що на момент укладення кредиту
було еквівалентно 993 436 грн.

За весь час користування кредитними
коштами сім'я від його імені сплатила
банку загальну суму 48 146,88 дол.США, що
еквівалентно 307 097,13 грн., у зв'язку з чим
вважає, що зобов'язаний повернути банку
686 338,87 грн.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_1 на підставі положень Закону
України «Про захист прав споживачів»,
ст.ст.203,215,216,225,236,548 ЦК України просив:
визнати недійсним кредитний договір
№014/141694/3172/74 від 13.12.2007 року, укладений
між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ним,
ОСОБА_1; визнати недійсним договір
іпотеки №014/141694/3172/74/691 від 13.12.2007 року,
укладений між ним та АТ «Райффайзен
Банк Аваль», предметом якого є
домоволодіння та земельна ділянка,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5; стягнути
з нього, ОСОБА_1, на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» грошову суму в
розмірі 686 338,87 грн. на 240 місяців з
місячним платежем 2 859,74 грн.

Рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 29 січня 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково(а.с.194-196, т.1).

Визнано недійсним кредитний договір
№014/141694/3172/74 від 13 грудня 2007 року,
укладений між ОСОБА_1 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Визнано недійсним іпотечний договір
№014/141694/3172/74/691 від 13.12.2007 року, укладений
між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №5029.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» отримані за
кредитним договором кошти у розмірі 149
256,40 доларів США.

Накладено арешт на будинок по
АДРЕСА_1 до повернення ОСОБА_1
вищевказаних коштів ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль».

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на користь ОСОБА_1 17 грн.
судового збору та 37 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду в частині накладення
арешту на будинок та в частині
стягнення з нього на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» грошової суми
149 256,40 доларів США та у відмові в
застосуванні розстрочки виконання
рішення про стягнення зазначеної суми
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
стягнути з нього на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» грошову суму 1
194 051 грн., що по курсу НБУ складає 149 256,40
доларів США, та розстрочити виконання
рішення про стягнення вказаної суми на
240 місяців, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.207-209, т.1).

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставини щодо укладання
спірного кредитного договору та
отримання останнім кредитних сум,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права(а.с.198-202, т.1).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційних
скарг і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
відхиленню, апеляційна скарга ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в
зазначеній у судовому рішенні частині
щодо визнання вказаних правочинів
недійсними, суд виходив з того, що
станом на 13.12.2007 року ОСОБА_1 по своєму
психічному стану в зазначений період
не міг розуміти значення своїх дій і
керувати ними, тобто, в момент
укладення оспорюваних договорів був
недієздатним.

Такі висновки суду не можна визнати
обгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За положеннями ч.1 ст.628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або необхідними для договорів даного
виду, а також всі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За правилами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною(сторонами)
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Недодержання стороною(сторонами)
зазначених вимог має бути саме на
момент вчинення правочину.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю - ст.216 ЦК
України

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та(або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи.

При цьому, в п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснено, що
правила статті 225 ЦК поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та(або) не могла
керувати ними(тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК.

За змістом ч.1 ст.236 ЦК україни
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Відповідно до ст.548 ЦК України, яка
передбачає загальні умови
забезпечення виконання зобов'язання,
виконання зобов'язання(основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання(вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Недійсність правочину
щодо забезпечення виконання
зобов'язання не спричиняє недійсність
основного зобов'язання.

По справі встановлено, що 13 грудня 2007
року ОСОБА_1 уклав з ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», в даний час ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», кредитний
договір №014/141694/3172/74, за умовами якого
отримав кредитні кошти в іноземній
валюті у сумі 196 720,00 доларів США(а.с.16-26,
т.1).

Цільове використання грошових
коштів: придбання нерухомості - будинок
загальною площею 91,6 кв.м за адресою
АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,0915 га(а.с.16-26,
т.1).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 014/141694/3172/74 від 13
грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір
іпотеки №014/141694/3172/74/691 від 13.12.2007 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№5029.

Предметом іпотеки є будинок АДРЕСА_1,
який розташований на земельній
ділянці площею 0,0915 га та належить
іпотекодавцю на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 13 грудня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №5025(а.с.27-31).

Обгрунтовуючи висновок про визнання
вказаних правочинів недійсними, суд
послався на акт №121 від 20 листопада 2012
року експертної комісії Комунального
закладу «Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня», згідно якого
ОСОБА_1 по своєму психічному стану на
момент укладення зазначених
правочинів, тобто станом на 13.12.2007 року,
не розумів значення своїх дій і не міг
керувати ними.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
акт №121 від 20 листопада 2012 року
експертної комісії Комунального
закладу «Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня» не є належним
доказом в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК
України щодо психічного стану ОСОБА_1 в
момент укладення спірних правочинів,
оскільки, як вбачається із останнього,
експерти прийшли до висновку про
психічний стан ОСОБА_1 виключно з його
слів та без дослідження оригіналів
медичних документів(а.с.137-139, т.1).

При розгляді справи в апеляційній
інстанції за клопотанням представника
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
вересня 2013 року призначена та
проведена повторна
судово-психіатрична експертиза(а.с.21-22,
т.2).

Згідно акту №560-а/52-а від 14 січня 2014
року амбулаторної
судово-психіатричної експертної
комісії обласного центру
судово-психіатричної експертизи
Донецької облдержадміністрації
департаменту охорони здоров'я ОСОБА_1 в
період укладення кредитного договору
13.12.2007 року виявляв органічне ураження
головного мозку(наслідки перенесеної
19.10.2007 року черепно-мозкової травми,
гострий період), церебрастенічний
синдром(посткоммоційний синдром) - в
редакції МКБ-10). При укладенні
кредитного договору 13.12.2007 року ОСОБА_1
по своєму психічному стану міг
розуміти значення своїх дій і керувати
ними(а.с.63-77, т.2).

Акт №560-а/52-а від 14 січня 2014 року
амбулаторної судово-психіатричної
експертної комісії обласного центру
судово-психіатричної експертизи
Донецької облдержадміністрації
департаменту охорони здоров'я щодо
психічного стану ОСОБА_1 в момент
укладення спірних правочинів колегія
суддів вважає належним доказом,
оскільки останній грунтується на
амбулаторному огляді ОСОБА_1,
досліджених матеріалах справи
стосовно обставин укладення спірних
договорів та на оригіналах досліджених
медичних документів, у тому числі на
матеріалах медичної карти КЗ «Міська
лікарня №5» м.Дніпропетровска
амбулаторного хворого ОСОБА_1, які не
були предметом дослідження експертної
комісії Комунального закладу
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»(а.с.137-139, т.1;
а.с.63-77, т.2).

Отже, висновок суду про визнання
правочинів недійсними з тих підстав, що
в момент вчинення правочинів -
кредитного договору №014/141694/3172/74 від
13.12.2007 року та договору іпотеки
№014/141694/3172/74/691 від 13.12.2007 року, ОСОБА_1 не
розумів значення своїх дій та не міг
керувати ними, спростовується актом
№560-а/52-а від 14 січня 2014 року
амбулаторної судово-психіатричної
експертної комісії обласного центру
судово-психіатричної експертизи
Донецької облдержадміністрації
департаменту охорони здоров'я(а.с.63-77,
т.2).

Крім того, із справи вбачається, що
отримавши грошові кошти в іноземній
валюті за кредитним договором
№014/141694/3172/74 від 13.12.2007 року ОСОБА_1 за
договором купівлі-продажу від 13.12.2007
року придбав будинок АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 0,0915 га(а.с.27-31).

Після укладення кредитного договору
ОСОБА_1 сплатив банку на погашення
кредиту грошові кошти на загальну суму
48 146,88 доларів США, однак у зв'язку з
порушенням зобов'язань за договором у
нього утворилась заборгованість у
розмірі 2 250 971,13 грн., що
підтверджується рішенням Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
01 листопада 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 серпня
2012 року, яким із ОСОБА_1 стягнута
зазначена сума заборгованості(а.с.169-170).

Таким чином, зазначені обставини
свідчать, що правочин - кредитний
договір №014/141694/3172/74 від 13.12.2007 року був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
а саме отримання ОСОБА_1 кредиту на
придбання нерухомого майна, яке ним
придбано, при цьому позичальник брав на
себе зобов'язання по поверненню
кредитних коштів та частково повертав
їх, при укладенні договорів ОСОБА_1 мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Посилання ОСОБА_1 на порушення ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» положень
Закону України «Про захист прав
споживачів» при укладенні кредитного
договору №014/141694/3172/74 від 13.12.2007 року не
можуть бути взяті до уваги, оскільки
матеріали справи не містять належних
доказів, які б свідчили про те, що
останній не відповідає вимогам
ст.ст.11,18 Закону України "Про захист
прав споживачів" та ст.3 "Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту", затверджених
Постановою Правління НБУ від 10 травня
2007 року № 168.

Крім того, факт підписання позивачем
спірного договору та здійснення
відповідної оплати, свідчить про
прийняття ним умов укладеного
договору.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про
порушення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
зазначених ним норм матеріального
права, які регулюють правовідносини
укладення правочинів, то вони є
необгрунтованими і спростовуються
фактичними обставинами, які свідчать
про волевиявлення ОСОБА_1, як учасника
правочину, на укладення такого
правочину, який був спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

При встановлених обставинах колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції, як таке, що не відповідає
фактичним обставинам справи та діючому
законодавству, що регулює зазначені
правовідносини, підлягає скасуванню на
підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про відмову
ОСОБА_1 в задоволенні позову до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання недійсними кредитного
договору №014/141694/3172/74 від 13.12.2007 року,
договору іпотеки №014/141694/3172/74/691 від
13.12.2007 року та стягнення суми.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції задовольнити.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 29 січня 2013 року скасувати.

ОСОБА_1 в задоволенні позову до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання недійсними кредитного
договору №014/141694/3172/74 від 13.12.2007 року та
договору іпотеки №014/141694/3172/74/691 від
13.12.2007 року, стягнення суми, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -