Справа № 161/91/14-ц
Провадження№ 2/161/828/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ
«Альфа-Банк» про визнання кредитного
договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що 08.05.2008 року
між ПАТ «Альфа-Банк та ним було
укладено кредитний договір про надання
споживчого кредиту за № 490067943, за яким
банк надав мені кредит на придбання
рухомого майна в сумі 11 954, 36 США на
строк до 08.12.2014 року.

В забезпечення виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором
одночасно між мною та банком було
укладено договір застави. За згодою
сторін предметом застави визнано
придбаний за кредитні кошти автомобіль
CHERY AMULET, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

В забезпечення виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором
одночасно між його дружиною ОСОБА_2 та
банком укладено договір поруки, в якому
передбачено зобов'язання його дружини
як поручителя перед банком у разі
невиконання його обов'язків перед
банком по даному кредитному договору.

08.01.2009 року між банком та ним було
укладено договір про внесення змін і
доповнень № 1 до вищевказаного
кредитного договору на основі якого,
змінена дата остаточного повернення
кредиту на 08.05.2018 року.

З моменту укладення кредитного
договору ним добросовісно, вчасно і в
повному обсязі сплачувалися платежі,
згідно затвердженого графіку
погашення кредиту, а також відсотки за
користування кредитом. Але у вересні
місяці 2008 року в Україні виниклу
фінансова криза.

Стрімко почав понижуватися курс гривні
по відношенню до іноземних валют. В
результаті чого стало неможливо
отримувати прибуток, внаслідок
вказаної вище обставини він став
неплатоспроможним виконувати свої
зобов'язання за кредитним договором,

В результаті чого він звернувся до
банку з позовом про визнання
кредитного договору повністю
забезпеченим предметом застави та банк
звернувся до нього з зустрічним
позовом про стягнення заборгованості.
Відповідно до рішення Луцького
міськрайонного суду від 10.10.2012 р. в
результаті у його позові до банку
відмовлено, разом з тим позов банку
задоволено в повному об'ємі, а саме з
нього та з ОСОБА_3 стягнуто на користь
банку заборгованість за кредитним
договором в розмірі 106 833, 54 грн.
солідарно. Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 04.12.2012 р. дане
рішення залишене в силі. В силу
порушеного свого права він змушений
звернутись до суду за захистом.

Вважає, що даний позов підлягає до
задоволення оскільки вказаний
кредитний договір містить суперечливі
та дискримінаційні по відношенню до
позичальника умови, у договорі не
визначено його ціни, відповідачем не
була проведена переддоговірна робота з
позичальником, спірний кредитний
договір був підписаний ним під впливом
обману з боку банку, сторонами фактично
не було досягнуто згоди з усіх істотних
умов договору, оскільки узгоджені у
договорі розміри відсоткової ставки за
кредитом, ціни договору та розміру
фактичного з дорожчання кредиту в
кінці періоду кредитування не
відповідають фактично встановленим у

договорі розмірам, якби на момент
укладення договору йому було б відомо,
що розмір відсоткової ставки за
кредитом, ціна договору та розмір
фактичного з дорожчання кредиту в
кінці періоду кредитування не
відповідають фактично встановленим у
договорі розмірам та є більшими, він би
відмовився від його укладення.

Відповідно до вищевказаного слід
зробити висновок, що волевиявлення
учасників спірного кредитного
договору не відповідало їх реальній
волі, умови кредитування, які реально
встановлені, не відповідають
зазначеним вимогам та що загальна ціна
договору становить більш, ніж
встановлено у договорі.

Його волевиявлення на укладення
договору на умовах, з яких сторони
формально дійшли згоди в кредитній
угоді не відповідає фактично
встановленим істотним умовам договору.

Під час укладення кредитного договору
відповідач (банк) приховав від нього
повну та об'єктивну інформацію щодо
кінцевої сукупної вартості кредиту для
здійснення позичальником свідомого
вибору схеми кредитування та вказав у
договорі занижені значення показників
суттєвих умов договору, чим ввів в
оману його щодо реальної відсоткової
ставки, абсолютного значення з
дорожчання кредиту та кінцевої
загальної сумі кредиту, яку він сплатив
би відповідачу, проводячи оплату
встановленими у договорі розмірами
щомісячних платежів у визначеній у
договорі кількості таких платежів.

Факт приховування важливої інформації
перед підписанням договору та
невідповідність встановленим між
сторонами у договорі умовам до
фактично встановлених з метою
отримання прихованого прибутку, в
даному випадку і є умислом р діях
відповідача.

Отже, вважає, що узгоджений у договорі
розмір реальної відсоткової ставки та
узгоджений у договорі розмір
абсолютного здорожчання кредиту не
відповідають фактично встановленому у
договорі.

На попередньому судовому засіданні ним
буде заявлене клопотання про
призначення по даній справі
судово-економічну експертизу в ході
якої буде досліджено та визначено
відсоткову ставку, абсолютне значення
здорожчання кредиту та розмір
ануїтетного платежу, який відповідав
би зазначеній в умовах кредитування
загальній вартості кредиту. Просить
визнати оскаржуваний кредитний
договір недійсним.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце судового розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини своєї неявки до суду не
повідомляв. Представник позивача подав
до суду заяву про розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомляв, подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 08 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 490067943 (а.с. 5-6).

Згідно умов укладеного між сторонами
договору ОСОБА_1 попередньо
ознайомлений у письмовій формі з
інформацією про сукупну вартість
кредиту з урахуванням реальної
процентної ставки та значення
абсолютного подорожчання кредиту,
вартості, видів та предметів супутніх
послуг, також позивачу надано іншу
інформацію, надання якої вимагає чинне
законодавство України. Крім того
позичальник був ознайомлений з
загальними умовами кредитування
фізичних осіб ЗАТ «Альфа-Банк»,
затвердженими наказом ЗАТ «Альфа-Банк»
від 14 січня 2008 року, які йому роз'яснені
і зрозумілі та з якими він цілком
згодний (а.с. 6).

Також встановлено це вбачається із
змісту позову, що рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10.10.2012 року, яке залишене
без змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області задоволено позов
ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто в користь
банку заборгованість за оспорюваним
кредитним договором.

Підстави для ви знання договорів
недійсними визначені ст. ст. 215, 218 - 235 ЦК
України й такі підстави повинні мати
місце саме на час укладен ня такого
договору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

При цьому ст. 215 ЦК України установ лює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням у
момент його вчинення сто роною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених ст. 203 ЦК України.

При розгляді встановлено, що позивачем
та його представником на засадах
змагальності сторін суду не доведено
та не надано доказів на підтвердження
того, що на момент укладення спірного
кредитного договору порушено загальні
вимоги, які необхідні для чинності
правочину, передбачених ст. 203 ЦК
України. Оскільки такі твердження
позивача та його представника
спростовуються безпосередньо самим
оспорюваним кредитним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
вчинення правочи ну не має істотного
значен ня, крім випадків, установ лених
законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в
п.19 постанови від 06.11.2009 року N 9 Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (стаття 229
ЦК України), мають існувати саме на
момент вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про
визнання правочину недійсним повинна
довести, що така помилка дійсно мала
місце, а також що вона має істотне
значення. Не є помилкою щодо якості
речі неможливість її використання або
виникнення труднощів у її
використанні, що сталося після
виконання хоча б однією зі сторін
зобов'язань, які виникли з правочину, і
не пов'язане з поведінкою іншої сторони
правочину. Не має правового значення
помилка щодо розрахунку одержання
користі від вчиненого правочину.

Також встановлено, що позивачем та його
представником на засадах змагальності
сторін суду не доведено та не надано
доказів на підтвердження того, що на
момент укладення спірного договору
кредитного позивач помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо
одна зі сторін правочину навмисно
ввела другу сто рону в оману щодо обста
вин, які мають істотне зна чення (ч. 1 ст.
229 цього кодексу), такий правочин ви
знається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сто рона заперечує
наявність обставин, які можуть пере
шкодити вчиненню правочину, або якщо
вона замовчує їх існування. Сторона,
яка застосувала обман, зобов'я зана
відшкодувати другій стороні збитки у
подвійному розмірі та моральну шкоду,
що завдані у зв'язку з вчи ненням цього
правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в
п.20 по станови від 6.11.2009 № 9 «Про судову
практику роз гляду цивільних справ про
визнання правочинів не дійсними»,
правочин визнається вчиненим під впли
вом обману у випадку нав мисного
введення іншої сто рони в оману щодо
обста вин, які впливають на вчи нення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обма ну є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного зна чення.

Також судом встановлено і це
вбачається із змісту самого
оспорюваного кредитного договору№
490067943, що він укладений 08 травня 2008 року
між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 Також
позивачем та його представником на
засадах змагальності сторін суду не
доведено та не надано доказів на
підтвердження того, що саме ЗАТ
«Альфа-Банк», який є стороною правочину
ввів в оману ОСОБА_1

При цьому не приймається до уваги
посилання позивача на настання
фінансової кризи у вересні 2008 року та
зміну курсу гривні. Оскільки згідно
Постанови Пленуму ВСС України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
визнання кредитного договору
недійсним, оскільки зазначене
стосується обох сторін договору й
позичальник при належній
завбачливості міг, виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Відповідно до ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Також при розгляді справи встановлено,
що позивачем та його представником на
засадах змагальності сторін суду не
доведено та не підтверджено доказами
про нікчемність укладеного між
сторонами договору кредитного.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що позивачем та його
представником на засадах змагальності
сторін суду не доведено та не
підтверджено доказами у відповідності
до ст. 57 ЦПК України щодо пред'явлення
вимоги до банку перед укладенням
іпотечного договору про
невідповідність його умов чинному
законодавству, зокрема ст. 203 ЦК
України, чи доказів існування певних
розбіжностей щодо умов договору при
його укладенні, при цьому
волевиявлення сторін було вільним і
виражало їх волю. А тому за таких
обставин, суд вважає, що між сторонами
при укладенні оспорюваного договору
було досягнуто згоди щодо всіх його
умов і підстав для визнання кредитного
договору з підстав із вказаних в позові
мотивів немає. Крім того, підстави для
визнання договорів недійсними
визначені ст.ст. 215, 218-235 ЦК України, й
такі підстави повинні мати місце саме
на час укладення такого договору. За
таких обставин справи та відповідно до
зазначених норм матеріального права,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки в даному
випадку відсутні правові підстави
вважати оспорюваний іпотечний договір
недійсним та нікчемним.

Керуючись ст. ст. 215, 229, 230, 233, 236 ЦК
України, ст.ст. 10, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його
позову до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання
кредитного договору недійсним.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.
Ковтуненко