Справа №557/1960/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року

Гощанський районний суд Рівненської
області в складі

судді
Рудик Л.М.

при секретарі
Гончар Г.С.

за участю представника позивача
Ганенко О.І.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Гоща цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості та
зустрічний позов ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» про визнання кредитного договору
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилається на те, що згідно
кредитного договору № ВL5276/1,
укладеного 14 серпня 2009 року між
публічним акціонерним товариством
««Універсал Банк» та ОСОБА_2,
останньому було видано кредит в
розмірі 40 231 грн. 88 коп. строком до 01
серпня 2016 року, який він зобов'язувався
повернути, сплативши відсотки за
користування кредитом в розмірі 22%
річних (базова процентна ставка на час
укладення кредитного договору) в
строки та в порядку, визначеними
кредитним договором. В подальшому
відсотки за користування кредитом
підлягали коригуванню відповідно до
умов договору.

21 липня 2011 року між банком та
відповідачем була укладена угода про
припинення зобов'язань за кредитним
договором № ВL 5276/1 від 14 серпня 2009 року
за умови сплати позичальником у період
з 21 липня 2011 року по 01 липня 2014 року
грошової суми в розмірі 29 776 грн. 81 коп.
по 827 грн. 13 коп. щомісячно. В разі
неналежного виконання зобов'язань
позичальником за угодою від 21.07.2011
року, сторони повинні були повернутися
до виконання зобов'язань за кредитним
договором із зарахуванням платежів,
проведених на виконання угоди, в
рахунок погашення зобов'язань
позичальника за основним договором.

Оскільки відповідач свої зобов'язання
за угодою про припинення зобов'язань та
за кредитним договором належним чином
не виконує, утворилася прострочена
заборгованість по кредиту, яка станом
на 14 жовтня 2013 року становить 34 690 грн. 61
коп., яку позивач просить стягнути з
відповідача в судовому порядку.
Одночасно просить стягнути з
відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю.

Відповідач позов не визнав і пояснив,
що 14 серпня 2009 року між ним та публічним
акціонерним товариством ««Універсал
Банк» було укладено кредитний договір,
відповідно до умов якого банк
перерахував кошти в розмірі 40 231 грн.
88 коп. на погашення його заборгованості
перед цим же банком за попереднім
кредитним договором, який був
укладений ним з банком у травні 2008 року.
Вважає, що оскільки він не отримував у
позивача готівкові кошти на руки, то
вимагати від нього погашення кредиту
банк не має права. На його думку у
позивача відсутні належні докази того,
що йому надавався кредит.

Одночасно відповідач звернувся до суду
із зустрічним позовом про визнання
кредитного договору від 14.08.2009 року
недійсним, в якому посилається на те, що
29 травня 2008 року між ним та позивачем
було укладено кредитний договір, на
підставі якого позивач надав йому
споживчий кредит у розмірі 5 000 доларів
США під 25,5 % річних. Оскільки у нього
виникли труднощі з приводу повернення
кредиту, 14 серпня 2009 року між ним та
позивачем було укладено інший
кредитний договір № ВL5276/1 і отриманими
за цим договором коштами він погасив
заборгованість перед банком за
кредитним договором № ВL5276 від 29 травня
2008 року. Вважає, що позивач при
підписанні кредитного договору від
14.08.2009 року допустив ряд порушень
діючого законодавства, зокрема ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки до підписання
кредитного договору йому не було
надано інформацію про умови
кредитування, строк видачі кредиту,
його цільове призначення, розмір
відсоткової ставки за користування
кредитом, порядок погашення кредиту та
інше. На думку відповідача, умови, на
яких йому було надано кредит у серпні
2009 року, є несправедливими та
дискримінаційними по відношенню до
нього як до позичальника. В зв'язку з
цим просить визнати кредитний договір
№ ВL5276/1, укладений 14 серпня 2009 року між
ним та публічним акціонерним
товариством ««Універсал Банк»,
недійсним.

Представник позивача зустрічний позов
не визнав і пояснив, що договір
№ ВL5276/1, укладений 14 серпня 2009 року між
відповідачем та публічним акціонерним
товариством ««Універсал Банк», не
належить до категорії споживчих
договорів, а являється кредитним
договором, тому на нього не поширюються
положення ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», оскільки
ціллю споживчого кредиту є придбання
позичальником певної продукції у
розмірі та на умовах, передбачених
договором, а в даному випадку кредит
надавався не на придбання продукції, а
на погашення попереднього кредиту.
Відповідач, підписуючи кредитний
договір, добровільно підтвердив свою
згоду з умовами кредитування, які
вказані у договорі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, оцінюючи докази,
досліджені в судовому засіданні, суд
рахує, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до кредитного договору №
ВL5276/1 (кредит без відстрочення),
укладеного 14 серпня 2009 року між
публічним акціонерним товариством
««Універсал Банк» та ОСОБА_2,
вбачається, що останньому було видано
кредит в розмірі 40 231 грн. 88 коп. строком
до 01 серпня 2016 року, який він
зобов'язувався повернути, сплативши
відсотки за користування кредитом в
розмірі 22% річних (базова процентна
ставка на час укладення кредитного
договору) в строки та в порядку,
визначеними кредитним договором. В
подальшому відсотки за користування
кредитом підлягали коректуванню
відповідно до умов договору
(п.п.1.3.1-1.3.2.2).

До даного часу базова процентна ставка,
визначена умовами кредитного договору
на рівні 22 % річних (п.1.3.1 договору),
позивачем не змінювалася.

21 липня 2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено угоду про
припинення зобов'язань за кредитним
договором № ВL 5276/1 від 14 серпня 2009 року.
Згідно умов вказаної угоди сторони
визнали, що станом на 21 липня 2011 року
загальний розмір заборгованості
позичальника за кредитним договором
становила 49 628 грн. 01 коп. Відповідно до
п.2.1 угоди про припинення зобов'язання
відповідач зобов'язувався період з 21
липня 2011 року по 01 липня 2014 року
сплатити позивачеві 29 776 грн. 81 коп.,
сплачуючи щомісячно з 01 серпня 2011 року
до 01 липня 2014 року по 827 грн. 13 коп., а
також сплатити позивачеві відсотки за
користування кредитними коштами в
розмірі 0, 0001 % річних. В разі
неналежного виконання зобов'язань
позичальником за угодою від 21.07.2011 року,
сторони зобов'язувалися повернутися до
виконання зобов'язань за кредитним
договором із зарахуванням платежів,
проведених на виконання угоди, в
рахунок погашення зобов'язань
позичальника за основним договором.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідач умови угоди про припинення
зобов'язань за кредитним договором не
виконав, в зв'язку з чим сторони
повернулися до дії кредитного договору
від 14 серпня 2009 року. Відповідно
до п.3 угоди позивачем було проведено
зарахування платежів, проведених на
виконання угоди, в рахунок погашення
зобов'язань відповідача за кредитним
договором. Станом на 14 жовтня 2013 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором від 14 серпня 2009
року становить 34 690 грн. 61 коп.
(прострочена заборгованість за
кредитом), яка підлягає стягненню на
користь позивача.

Суд не погоджується з твердженнями
відповідача про те, що він не отримував
від позивача кредитні кошти готівкою
на руки, а тому не повинен платити
заборгованість за кредитним договором,
оскільки надані суду представником
позивача документи підтверджують
факти отримання відповідачем грошових
коштів в розмірі 40 231 грн. 88 коп.

Так, із заяви на видачу готівки №
019В26 вбачається, що 14 серпня 2009
року відповідачеві було видано готівку
в розмірі 40 231 грн. 88 коп. Цього ж дня
отримані кошти були обміняні ним на
валюту на 4 789,51 доларів США, що
підтверджується квитанцією №
019GА8 про здійснення
валютно-обмінної операції від 14.08.2009
року, після чого ці кошти були внесені
останнім на рахунок, відкритим на його
ім'я, згідно заяви на переказ готівки
№ 019В89 від 14.08.2009
року.

Підлягають також відшкодуванню на
користь позивача судові витрати по
справі в розмірі 346 грн. 91 коп.

Що стосується зустрічного позову про
визнання договору недійсним, то суд
вважає, що останній до задоволення не
підлягає.

З оглянутого в судовому засіданні
кредитного договору № ВL5276/1 (кредит без
відстрочення), укладеного 14 серпня 2009
року між публічним акціонерним
товариством ««Універсал Банк» та
ОСОБА_2, вбачається, що даний договір не
являється договором про надання
споживчого кредиту, а має місце
кредитний договір.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В даному випадку наявний кредитний
договір, оскільки цільове призначення
його було не придбання споживачем
продукції, а погашення заборгованості
за попереднім кредитним договором, про
що чітко зазначено в п.1.4 кредитного
договору від 14.08.2009 року.

Доводи відповідача про те, що він при
підписанні кредитного договору від
14.08.2009 року не був ознайомлений з його
умовами, зокрема, з умовами
кредитування, строком видачі та
повернення кредиту, його цільовим
призначенням, розміром відсоткової
ставки за користування кредитом,
порядком погашення кредиту та іншими
умовами надання кредиту, не відповідає
дійсності, оскільки кредитний договір
підписаний власноручно відповідачем,
що останній підтвердив у судовому
засіданні. Всі умови надання та
погашення кредиту передбачені умовами
договору, а підписання договору
відповідачем являється способом його
волевиявлення. Дані про те, що на момент
підписання кредитного договору на
відповідача зі сторони позивача (його
представників) чинився тиск, його було
введено в оману та інше останнім в
судовому засіданні не надані. За таких
обставин вимоги відповідача про
визнання договору недійсним є
безпідставними.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, в
силу ст.ст.525, 526, 1054 ЦК України, договору
від 14 серпня 2009 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» (КОД ) 34 690 (тридцять
чотири тисячі шістсот дев'яносто)
гривні 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» (КОД ) судові витрати
в розмірі 346 (триста сорок шість) грн. 91
коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» про
визнання кредитного договору
недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Гощанський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя