Справа № 585/1233/14-ц
Номер провадження 2/585/476/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

головуючого судді
Євтюшенкової В.І,

при секретарі Зубко
К.В.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ромни справу за
позовом ОСОБА_2 до Хмелівської
сільської ради про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить
суд визначити їй додатковий строк
терміном у два місяці для подання заяви
про прийняття спадщини після померлої
бабусі ОСОБА_4, визнавши пропуск строку
для прийняття спадщини з поважної
причини, посилаючись на те, що ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року в Синівському
будинку-інтернаті для громадян
похилого віку. Вона доводилась рідною
тіткою її матері ОСОБА_5 та залишила
заповіт на все своє майно: земельну
ділянку на території Хмелівської
сільської ради та грошових вкладів, що
знаходяться у філії ощадбанку № 147/043
с.Хмелів, на ім'я останньої. Але мати
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тобто
раніше самої спадкодавиці. Вона, ОСОБА_2
є внучатою племінницею ОСОБА_4, тобто
спадкоємицею п'ятої черги. Інших
родичів у ОСОБА_4 немає, вона була
самотньою людиною, її рідна сестра
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
спадщину після ОСОБА_4 сестра не
приймала. Вона протягом шести місяців
після смерті баби не подала заяву про
прийняття спадщини, але строк для
подання заяви був пропущений нею з
поважних причин, а саме тому, що вона не
знала про існування заповіту на ім'я її
матері, який після смерті ОСОБА_5
знайшов у паперах її батько ОСОБА_7 у
січні 2014 року. Офіційного повідомлення
від Синівського будинку-інтернату про
смерть ОСОБА_4 їй не надходило, тому
вона не знала про її смерть.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1 позов
підтримав, просив його задовольнити та
пояснив, що до нотаріуса звернувся лише
у березні 2014 року, після того як зробили
запит до Синівського будинку-інтернату
і отримали відповідь, що ОСОБА_4
померла. Зацікавились її долею після
того, як у січні 2014 року батько
позивачки знайшов у паперах матері
ОСОБА_5 заповіт, тому зробили запит до
Синівського будинку-інтернату, куди ще
в 2007 році здали ОСОБА_4 Після цього
звернулися в нотконтору із заявою про
прийняття спадщини, але позивачці було
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії. З того часу як здали ОСОБА_4 в
інтернат, її долею не цікавились, бо
позивачка проживає у м.Києві, у с.Хмелів
приїздили нечасто і ненадовго. У рідної
бабусі позивачки ОСОБА_6 про долю її
сестри також не питали, не було нагоди.
Розуміє, що така поведінка його
довірительниці є неетичною.

Представник відповідача Хмелівської
сільської ради Балюра Н.В. проти позову
не заперечувала та пояснила, що дійсно,
крім внучатої племінниці ОСОБА_2
родичів у ОСОБА_4 не залишилось. Була
сестра ОСОБА_6, яка проживала у АДРЕСА_1
і на даний час також померла. ОСОБА_4
померла у Синівському
будинку-інтернаті, там її і поховали. В
період з 2007 року по 2014 рік бачила, що
позивачка та її представник, який є її
чоловіком, приїжджали у с.Хмелів.
Бачила їх не часто.

У подальшому представник відповідача
надала заяву про розгляд справи без
участі представника сільської ради
(а.с. 55).

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Між сторонами склалися
правовідносини з приводу спадкування,
які регулюються ЦК України.

Зі свідоцтв про смерть
вбачається, що ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м.Ромни Сумської
області (а.с. 13), а ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с. 14).

Із Додатку № 1 до п. 8 Форма № 1
вбачається, що батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
були ОСОБА_10 та ОСОБА_17 (а.с. 52, 54), отже
вони були сестрами.

Зі свідоцтва про народження
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що її
матір'ю була ОСОБА_6 (а.с. 17).

Згідно заповіту, посвідченого
секретарем виконкому Хмелівської
сільської ради 6 червня 2002 року ОСОБА_4
заповідала все своє майно ОСОБА_5 (а.с.
12).

Зі свідоцтва про смерть
вбачається, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Севастополь (а.с.
15).

Зі свідоцтва про народження,
виписаного російською мовою, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, вбачається, що її матір'ю
була ОСОБА_5 (а.с. 16).

В подальшому ОСОБА_2 вийшла заміж
за ОСОБА_16, шлюб з яким розірвала,
залишивши прізвище ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу (а.с. 33), а 7 червня 1996
року уклала шлюб з ОСОБА_1, змінивши
прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 34).

Таким чином, ОСОБА_2 є внучатою
племінницею ОСОБА_4, про що пояснив
представник позивача і визнала
представник відповідача, отже не
потребує доказування.

Відповідно до довідки
комунальної установи Синівського
будинку-інтернату для громадян
похилого віку та інвалідів від 03.02.2014
року № 01-2/41, ОСОБА_4 проживала в
будинку-інтернаті з 14.05.2007 року по 14.04.2008
року (а.с. 18).

З постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, винесеної державним
нотаріусом В.О.Мельник вбачається, що
ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом у
зв'язку з пропуском строку звернення із
заявою про прийняття спадщини. При
цьому встановлено, що після смерті
ОСОБА_4 в Липоводолинську
райдержнотконтору ніхто із
спадкоємців з заявами про прийняття
спадщини не звертався, спадкова справа
не заводилась (а.с. 9).

Незважаючи на визнання відповідачем
позову, суд не має підстав його
задовольнити, виходячи з вимог
законодавства та судової практики.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

При цьому поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, незнання
про існування заповіту тощо. У судовому
засіданні представник позивачки
пояснив, що поважність пропуску строку
звернення до суду полягає в тому, що
позивачка не знала про існування
заповіту на користь її матері та про
смерть самої спадкодавиці до січня 2014
року.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
однак позивачка не надала доказів
поважності пропуску строку звернення
із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно ст. 1 ЦПК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ. Виходячи із
засад справедливості та моральних
принципів суспільства, які
зобов'язують піклуватись про родичів
похилого віку, суд вважає справедливим
відмовити у продовженні строку
прийняття спадщини ОСОБА_2 після
ОСОБА_4, оскільки остання померла в
будинку-інтернаті для громадян
похилого віку, була похована за рахунок
державних коштів, позивачка жодного
разу її не навідувала, її долею не
цікавилась, що підтвердив і
представник позивачки у судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 1265, 1270, 1272 ЦК
України, ст.ст. 1, 10, 60, 212 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог до Хмелівської
сільської ради про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Роменського міськрайонного суду:
позивачкою - протягом 10 днів з дня
виготовлення 13 травня 2014 року повного
рішення, відповідачем - з дня отримання
копії повного рішення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ
В. І. Євтюшенкова