Номер провадження № 22-ц/785/2641/14
Головуючий у першій інстанції Абухін
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді -
Драгомерецького М.М.,

суддів:
Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: представника
відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 15 листопада
2013 року за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 жовтня 2009 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулось до суду із позовом,
який у подальшому був ним уточнений, до
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 26.10.2011 року
позов було задоволено.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 13.06.2012 року вищезазначене
заочне рішення скасовано, а справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Позов обґрунтовано тим, що 14.03.2007 року
між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем
було укладено кредитний договір на
суму 50 000 доларів США, у тому числі
комісія за надання кредиту в розмірі 875
доларів США, на строк 84 місяці, по 14.03.2014
року включно, під 13,5 % річних з
погашенням кредиту та відсотків за
користування кредитом щомісячно.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем ОСОБА_6 був
укладений договір поруки від 14.03.2007
року, відповідно до умов якого останній
зобов'язався відповідати по
зобов'язанням ОСОБА_4, які виникають з
умов кредитного договору.

Однак, відповідачі своїх зобов'язань
належним чином не виконують, в зв'язку з
чим, станом на 15.09.2009 року у них виникла
заборгованість у розмірі 340 051,77
гривень.

На підставі зазначеного банк звернувся
до суду із вказаним позовом та просив
його задовольнити з наведених у
позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності
сторін.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 15 листопада
2013 року позов задоволено частково,
стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6
на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
1 077 811,13 гривень, а також судові
витрати по 910 гривень з кожного. В
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 просить скасувати
заочне рішення місцевого суду та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної
інстанції сторони по справі не
з'явилися, однак про розгляд справи
вони були сповіщені належним чином, про
що свідчать поштові повідомлення про
отримання ними судової повістки, крім
того інтереси відповідачів
представляє їх довірена особа, тому у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦК України
неявка сторін до суду апеляційної
інстанції не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги та пояснення
на апеляцію представника відповідачів
ОСОБА_3, вивчивши надані документи,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 3 ч.1 ст.215 ЦПК України
встановлено, що рішення суду
складається з мотивів, з яких суд
вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно правові акти.

Разом із тим, оскаржуване рішення суду
першої інстанції не відповідає вимогам
обґрунтованості, оскільки воно не
містить мотивів, з яких суд відхилив
факти, якими було обґрунтовано
заперечення відповідача, оскільки
послався в рішенні лише на доводи
позивача.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4
укладено кредитний договір №014/0058/73/71476
від 14 березня 2007 року про надання
кредиту у розмірі 50 000 доларів США на
строк до 14 березня 2014 року зі сплатою
13,5% процентів річних.

Згідно пункту 6.8. кредитного договору у
випадку невиконання відповідачем умов
цього договору, кредитор має право
вимагати дострокового стягнення
позичальником заборгованості за
кредитом, відсотків та штрафних
санкцій.

Разом із тим, пунктом 6.8. цього
кредитного договору передбачено, що
дострокове стягнення заборгованості
за кредитом, процентів та штрафних
санкцій, здійснюється за умови
попереднього (за тридцять діб)
повідомлення позичальника
рекомендованим листом.

Крім того, пунктом 5.7. кредитного
договору встановлено, що позичальник
зобов'язується повернути кошти
протягом 30 календарних днів з моменту
надіслання кредитором на адресу
позичальника рекомендованого листа
-повідомлення.

Зі змісту позовної заяви та заяви про
уточнення позовних вимог видно, що
позивачем не надано жодних письмових
доказів про повідомлення позичальника
рекомендованим листом за 30 діб про
дострокове стягнення заборгованості
за кредитом, процентів та штрафних
санкцій.

За таких обставин, судова колегія
вважає що у задоволенні позовних вимог
має бути відмовлено, оскільки
позивачем не виконано умови пунктів 5.7.,
6.8. кредитного договору щодо
попереднього повідомлення
позичальника рекомендованим листом
про дострокове повернення кредиту,
процентів та штрафних санкцій.

Крім того, 14 березня 2007 року між ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_6
укладено договір поруки №014/0058/73/71476/1,
згідно якого поручитель зобов'язався
відповідати за борговим зобов'язанням
позичальника ОСОБА_4 за кредитним
договором.

Пунктами 2.4., 2.5. договору поруки
передбачено, що банк має право
звернутися із письмовою вимогою до
поручителя у випадку невиконання
позичальником боргових зобов'язань за
кредитним договором, а поручитель
приймає на себе зобов'язання здійснити
виконання боргових зобов'язань
протягом 5-ти банківських днів з дати
направлення відповідної письмової
вимоги Банку.

Однак, в матеріалах цивільної справи
відсутні письмові докази про
направлення поручителю письмової
вимоги про виконання ним боргових
зобов'язань за позичальника за
кредитним договором.

Таким чином, відповідно до ст.526 ЦК
України та умов договорів про надання
кредиту і поруки, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог внаслідок
ненадання позивачем доказів про
належне письмове повідомлення
відповідачів про повернення ними суми
кредиту, процентів та штрафних санкцій.

Крім того, наведені аргументи
апеляційної скарги підтверджуються
правовими позиціями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладених в ухвалі від 19 червня
2013 року (справа №6-48599 св. 12, ЄДРСР 32116611).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У цьому разі підлягає застосуванню
норма ч.4 ст.559 ЦК України, відповідно до
якої порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

За таких обстави судова колегія
приходить до висновку, що звернувшись
до суду з даним позовом банком порушено
процедуру, яка була визначена
сторонами під час укладання спірного
кредитного договору та договору
поруки, що суттєво впливає на захист
прав відповідачів та покладених на них
обов'язків за спірним кредитним
договором та договором поруки.

Тому не повне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та неправильне застосування судом норм
матеріального права, у відповідності
до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
першої інстанції й ухвалення нового
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,-

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити, заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 15 листопада 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором залишити без
задоволення.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, проте воно може бути
оскаржено в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області: підпис М.М.
Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Копія вірна: суддя
М.М. Драгомерецький