Провадження № 22-ц/779/723/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
11 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ДП
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач наказом № 87 від 15.07.2013 року
звільнив його з роботи з посади
начальника ВТК за п.1 ст. 40 КЗпП України
у зв»язку з скороченням штату без
погодження такого звільнення з
профспілковим комітетом, членом якого
він являється.

Крім того, відповідач належним чином
не обґрунтував причини скорочення
працівників та зміни в штатному
розкладі підприємства.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_2 просив поновити його на роботі,
стягнути з відповідача заробітну
плату за час вимушеного прогулу та
заподіяну моральну шкоду в сумі 20000
грн.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 11 лютого 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт вказав, що відповідно до ст.43
КЗпП України розірвання трудового
договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
первинної профспілкової
організації,членом якої є працівник.
Згідно ст.252 КЗпП зміна умов трудового
договору для працівників, які є членами
виборних профспілкових органів,
допускається лише за попередньою
згодою виборного профспілкового
органу,членами якого вони є, а
звільнення членів виборного
профспілкового органу можливе на
наявності попередньої згоди виборного
органу, членами якого вони є, а також
вищого виборного органу цієї
профспілки. Однак, відповідач
своєчасно не звернувся до первинної
профспілкової організації з проханням
надати дозвіл на звільнення, а в
зверненні до вищого органу профспілки
не навів обґрунтованих мотивів
скорочення.

ОСОБА_2 зазначив, що посилання суду
першої інстанції на протокол профкому
профспілки працівників Збройних сил
України, який дав згоду на його
звільнення, є безпідставним, оскільки
він не є членом цієї профспілки.

В той же час первинна профспілкова
організація працівників
автомобільного транспорту та
шляхового господарства на ДП
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» та
обласна організація вказаної
профспілки відмовили у наданні згоди
на його звільнення, посилаючись на
порушення відповідачем ст.ст. 43,252 КЗпП
та ст.22 Закону України «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності».

Однак, суд першої інстанції не взяв до
уваги вказаних обставин та ухвалив
помилкове рішення, яке апелянт просить
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги з мотивів наведених
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача Джус О.Я.
заперечив доводи апеляційної скарги,
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно
наказу №132 від 03.07.2003 року працював на
ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» на
посаді начальника відділу технічного
контролю.

Наказом директора ДП
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» № 87 від
15.07.2013 року ОСОБА_2, звільнено з роботи з
посади начальника ВТК за п.1 ст. 40 КЗпП
України у зв»язку із скороченням
штату.

Відповідно до положень ч.1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно наказу директора ДП
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» № 59 від
13.05.2013 року проведено реорганізацію
ВТК з 15.07.2013 року та ліквідовано відділ
технічного контролю як окремий
підрозділ, виведено із штатного
розкладу підприємства ставку
начальника ВТК (а.с. 6).

Наказом підприємства № 60 від 13.05.2013
року ОСОБА_2 попереджено про наступне
вивільнення з 15 липня 2013 року у зв»язку
з скороченням його посади. (а.с.7).

Згідно положень ст.43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації) статті 40 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

У випадках, передбачених
законодавством про працю, виборний
орган первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник,
розглядає у п'ятнадцятиденний строк
обґрунтоване письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником.

Рішення виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) про
відмову в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган
має право розірвати трудовий договір
не пізніш як через місяць з дня
одержання згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з
працівником проведено власником або
уповноваженим ним органом без
звернення до виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника), суд
зупиняє провадження по справі, запитує
згоду виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) і після
її одержання або відмови виборного
органу первинної профспілкової
організації (профспілкового
представника) в дачі згоди на
звільнення працівника (частина перша
цієї статті) розглядає спір по суті.

Як вбачається із протоколу засідання
первинної профспілкової організації
працівників автомобільного транспорту
та шляхового господарства на ДП
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» від 27.11.2013
року, членом якої являється позивач
ОСОБА_2, за результатами розгляду
подання адміністрації заводу на
звільнення ОСОБА_2 прийнято рішення про
відмову в наданні згоди на його
звільнення із зазначенням
обґрунтування прийнятого рішення.
Зокрема зазначено, про порушення
адміністрацією вимог ст. 22 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» щодо
завчасного, не пізніше як за три місяці
до намічуваних звільнень надання
первинним профспілковим організаціям
інформації щодо таких заходів
включаючи інформацію про причини
наступних звільнень, кількість і
категорії працівників, яких це може
стосуватись, проведення консультацій з
профспілками про заходи з метою
запобігання звільненням чи зведення їх
кількості до мінімуму або пом»якшення
несприятливих наслідків будь-яких
звільнень.(а.с.47).

Президія обласної організації
профспілки працівників автомобільного
транспорту та шляхового господарства
розглянувши подання адміністрації
заводу на скорочення заступника голови
первинної профспілкової організації
не дала згоди на розірвання трудового
договору посилаючись на порушення
чинного законодавства: положень ст. 22
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності», ст.
ст. 43, 252 КЗпП України.

Постановляючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
поновлення на роботі, суд першої
інстанції входив із того, що рішення
профспілки про ненадання згоди на
розірвання трудового договору не є
обґрунтованим.

Однак, з таким висновком суду не можна
погодись, оскільки рішення
профспілкової організації містить
належне обґрунтування відмови в дачі
згоди на розірвання трудового договору
з ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що звільнення позивача
відбулося з дотриманням вимог норм
трудового законодавства.

У зв»язку з цим, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення вимог ОСОБА_2 про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Згідно довідки про доходи від 10.10.2013
року та представленого ОСОБА_2
розрахунку щодо вимог про оплату за
час вимушеного прогулу вбачається, що
середньоденна заробітна плата ОСОБА_2
становить 125,38 грн., а тому розмір
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за 178 днів становить - 22317, 64 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про
стягнення з відповідача моральної
шкоди, то такі не підлягають до
задоволення, оскільки позивачем не
представлено суду доказів заподіяння
йому моральної шкоди.

У зв»язку з наведеним, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути 487 грн. 20 грн.
судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 11 лютого 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді
начальника відділу технічного
контролю ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод».

Стягнути з ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 15.07.2013 року по
день ухвалення рішення в сумі 22 317,64
грн. з урахуванням обов»язкових
платежів.

В позові ОСОБА_2 до ДП
«Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» про
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі та стягнення середньомісячного
заробітку в сумі 2650 грн. допустити до
негайного виконання.

Стягнути з ДП «Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод» 487 грн. 20
грн. судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.