АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/3222/2014
Головуючий в І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» про стягнення
страхового відшкодування за договором,
-

в с т а н о в и в :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПрАТ СК «Брокбізнес»
про стягнення страхового
відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15
березня 2011 року між ним та відповідачем
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
006-1005441/015НТ, згідно якого відповідач
зобов'язався при настанні страхового
випадку відшкодувати завданий збиток в
межах страхової суми у порядку та на
умовах, передбачених договором
страхування, а позивач зобов'язався
своєчасно сплатити страховий платіж і
виконати інші умови, передбачені
договором.

Об'єктом страхування, відповідно до п.
2.1. договору є майнові інтереси, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
марки «Кіа Sportage», реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить позивачу на праві
власності. 8 березня 2012 року мав місце
страховий випадок, а саме трапилась
пожежа внаслідок самозаймання
моторного відсіку, в якій було
пошкоджено зазначений автомобіль. Про
факт страхового випадку позивач одразу
повідомив відповідача у інформаційну
сервісну службу.

12 березня 2012 року позивач письмово
повідомив відповідача про настання
страхового випадку, шляхом подання
заяви встановленої форми та наданв усю
необхідну інформацію та документацію
по встановленню причин та наслідків
страхового випадку, чим виконав всі
вимоги п.13.1. договору страхування,
проте питання складання страхового
акту та виплати відшкодування вирішено
не було.

Згідно висновку № 707 від 27 травня 2012
року, складеного експертом Вінницького
відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України, вузли та
агрегатитранспортного засобу, що
придатні для подальшого використання
становлять 31 195,69 грн. Таким чином,
страхове відшкодування, яке підлягає
виплаті на користь позивача
відповідачем становить: 80 000,00 грн.
(страхова сума) - 8000,00 грн. (франшиза) - 31
195,69 грн. = 40 804,31 грн.

Проте відповідачем була здійснена
виплата страхового відшкодування лише
в сумі 14 586,20 грн. Позивач зазначив, що
виплачена сума страхового
відшкодування розрахованого з
порушенням укладеного договору і
Правил добровільного страхування
транспортних засобів, зареєстрованих
Державною комісією з регулювання
ринків фінансових послуг 9 березня 2005
року, з урахуванням уточнених вимог
просив стягнути з відповідача на його
користь 9 025,00грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року у
задоволенні зазначеного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити. Зокрема,
апелянт посилається на ті обставини, що
судом першої інстанції не належним
чином досліджено наявні в матеріалах
справи докази та упереджено ухвалено
рішення на користь відповідача, в тому
числі через те, що він є юридичною
особою.

В суді апеляційної інстанції
представник ПрАТ СК «Брокбізнес» -
Томін О.О. проти апеляційної скарги
заперечував, просив рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 31 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи в
судове засідання не прибув, про причини
неявки суд не повідомив, у зв'язку із
чим колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у його відсутність на
підставі частини 2 статті 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 15 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ПрАТ
СК «Брокбізнес» укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу № 006-1005441/015НТ, за
умовами якого, з урахуванням
додаткової угоди №1 від 10 січня 2012 року,
автомобіль марки «Кіа
Sportage»реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить позивачу на праві власності
було застраховано від страхових
ризиків: ДТП, стихійні лиха, природні
явища, пожежа, вибух або самозаймання,
падіння дерев, інших предметів,
протиправних дій третіх осіб,
незаконне заволодіння транспортним
засобом.

8 березня 2012 року о 19 год. 25 хв. стався
страховий випадок, а саме в
застрахованому автомобілі на
автошляху ст. Липовець - м. Іллінці, на
відстані близько двох км. від с.
Іллінецьке, Іллінецького району
виникла пожежа, в результаті якої
вогнем знищено: вітрове скло,
акумулятор, радіатор, гумові патрубки,
шини передніх коліс, навісне
обладнання двигуна, моторний відсік,
панель приладів, радіатор
кондиціонера, фари освітлення; вогнем
пошкоджено: капот, передні крила,
дзеркала заднього виду, декоративне
пластикове оздоблення передніх дверей,
що підтверджується актом про пожежу
від 8березня 2012 року та Листом Служби
наглядово-профілактичного
обслуговування Іллінецького району
при управлінні Держтехногенбезпеки у
Вінницькій області № 203 від 15 березня
2012 року.

12 березня 2012 року позивач надав
відповідачу заяву про подію, що має
ознаки страхового випадку за договором
добровільного страхування
транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ, яка
була отримана відповідачем, в якій
зазначив обставини настання
страхового випадку та вказав
пошкоджені деталі застрахованого
тарснпортного засобу, про що
представником відповідача в
присутності позивача в той же день було
складено акт огляду транспортного
засобу (дефектна відомість).

Позивач звертався до відповідача з
метою отримання письмових роз'яснень
та копії матеріалів страхової справи №
39022, яка стосується пошкодження його
автомобіля внаслідок пожежі 8 березня
2012 року, що підтверджується копією
заяви позивача від 4 травня 2012 року та
листом від 19червня 2012 року.

Листом вих. № 040/2012-03-30/01 відповідач
повідомив позивача, що згідно Звіту №
12/23 про визначення матеріального
збитку завданого власнику автомобіля,
наданого ПП «Експерт-Асіст»
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності № 12947/12, виданий Фондом
державного майна України 8 лютого 2012
року), матеріальний збиток в результаті
пошкодження внаслідок пожежі складає
146 034,50 грн.

Листом відповідача вих. № 979 від 28
травня 2012 року, позивача було
повідомлено, що у зв'язку з
необхідністю визначення вартості
непошкоджених та придатних до
подальшої експлуатації вузлів, деталей
і агрегатів застрахованого автомобіля,
відповідач керуючись п. 12.1.1. та п. 12.2.9
договору страхування прийняв рішення
про відстрочку у виплаті позивачу
страхового відшкодування строком до 6
(шести) місяців.

Листом вих. № 1331 від 19 липня 2012року
відповідач проінформував позивача, що
згідно висновку експертного
дослідження № 5157/12-54 від 31 травня 2012
року, вартість непошкоджених і
придатних для подальшої експлуатації
вузлів, деталей та агрегатів становить
57 413,80 грн., у зв'язку з чим розмір суми
страхового відшкодування становить (80
000,00 грн. (розмір страхової суми) - 57 413,80
грн. (вартість працездатних залишків) - 8
000,00 грн. (розмір франшизи)) = 14 586,20 грн.,
яка булавиплаченапозивачу.

Звітом № 12/23 від 7 червня 2012 року про
визначення матеріального збитку
завданого власнику автомобіля «Кіа
Sportage»реєстраційний номер НОМЕР_1 в
результаті пошкодження внаслідок
пожежі станом на 28 березня 2012 року,
складеного експертом ПП
«Експерт-Асіст» Занюк О.В. за
замовленням відповідача від 28 березня
2012 року, встановлено, що матеріальний
збиток заподіяний власнику автомобіля
«Кіа Sportage» реєстраційнийномер НОМЕР_1 в
результаті пошкодження внаслідок
пожежі, станом на 28 березня 2012 року
складає 146 034,50 грн., а вартість
відновлювального ремонту складає 525
698,86 грн.

Згідно висновку № 5157/12-54 експертного
автотоварознавчого дослідження від 31
травня 2012 року, складеного судовим
експертом Київського
науково-дослдіного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України Дмитрієвим О.М. за листом
відповідача від 10 травня 2012року,
ринкова вартість ліквідних
непошкоджених і придатних до подальшої
експлуатації вузлів, деталей та
агрегатів автомобіля марки «Кіа
Sportage»реєстраційний номер НОМЕР_1,
станом на 28 березня 2012 року складала 57
413,80 грн. До висновку № 5157/12-54 додано
ремонту калькуляцію № D5157/12 від 28
травня 2012 року, контрольний лист D5157/12
від 28 травня 2012 року.

21 червня 2012 року відповідачем складено
страховий акт № 39022/1 згідно якого
встановлено, що заявлена страхова
подія є страховим випадком, враховуючи
вимоги діючого законодавства та
документів, які були зібрані під час
розслідування, а тому позивачу
підлягає виплаті сума страхового
відшкодування у розмірі 14 586,20 грн., яка
була перерахована позивачу 5 липня 2012
року, що підтверджується копією
платіжного доручення № 6296 від 5 липня
2012 року.

При цьому як вбачається з документів,
наданих позивачем, за його заявою про
проведення експертного товарознавчого
дослідження експертом було визначено
вартість не самих ліквідних
непошкоджених і придатних для
подальшої експлуатації вузлів, деталей
та агрегатів автомобіля, а залишкову
вартість автомобіля.

Так, згідно висновку № 707 експертного
товарознавчого дослідження з
визначенням матеріального збитку
внаслідок пошкодження транспортного
засобу від 27 квітня 2012 року, складеного
головним судовим експертом
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України Базалицьким В.С.
кваліфікаційне свідоцтво № НОМЕР_3
видане 15 вересня 2004 року та проведеного
за замовленням позивача про проведення
автотоварознавчого дослідження по
визначенню залишків транспортного
засобу, розрахункова вартість залишків
автомобіля (можливих для подальшого
використання вузлів та агрегатів
згідно вимог Правил дорожнього руху та
у відповідності до п.7.22 методики
товарознавчої експертизи з
врахуванням витрат на демонтаж,
дефектування, без врахування попиту на
ринку регіону та термінів на їх
реалізацію) може складати 31 195,69 грн. на
день проведення дослідження (як бувших
у користуванні). До Висновку експерта №
707 додано таблицю ілюстрацій № 1.

Щодо висновку судової експертизи, то
експертом також визначено вартість
залишків автомобіля, а саме: у висновку
судової автотоварознавчої експертизи
№ 322Е-07/13 від 19 серпня 2013 року,
складеного експертом Приватного
підприємства
експертно-науково-дослідним центром
«Експертиза» Добровольським В.О., який
діяв на підставі Свідоцтва № НОМЕР_2,
виданого Міністерством юстиції
України від 25 грудня 2008 року, на
виконання ухвали Шевченківського
районного суду м. Києва про проведення
автотоварознавчої експертизи,
встановлено, що вартість залишків
автомобіля «КіаSportage»реєстраційний
номер НОМЕР_1, після настання
страхового випадку 8 березня 2012 року
складає 48 488,00 грн. в тому числі ПДВ. До
Висновку № 322Е-07/13 додано роздруківки з
Інтернету щодо вартості аналогічно
пошкоджених автомобілів, що
пропонуються для продажу на ринку
України, фото таблиці

№ 1-6.

Відносин у сфері страхування, зокрема,
і відносини у сфері укладення
договорів добровільного страхування,
регулюється Законом України «Про
страхування» (далі - Закон).

Статтею 1 Закону встановлено, що
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
страхування», добровільне страхування
- це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про
страхування» передбачено, що
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до п. 12.2. договору №
006-1005441/015НТ добровільного страхування
наземного транспорту від 15 березня 2011
року (далі - договір страхування)
Страховик має право, зокрема, -
перевіряти інформацію, яку повідомив
Страхувальник, а також виконання
Страхувальником умов і вимог договору,
- самостійно з'ясовувати причини та
обставини страхового випадку,
замовляти проведення незалежних
експертиз та досліджень по з'ясуванню
обставин події та визначення розміру
збитків, - надсилати запити у
відповідні установи і отримувати
додаткові документи, необхідні для
з'ясування обставин страхового випадку
та здійснення виплати страхового
відшкодування при цьому строк
складання страхового акту та строки
виплати відшкодування продовжуються
на період очікування вказаної
інформації. На вимогу страхувальника
страховик дає письмову відповідь про
причини продовження строку.

Страховик у разі особливо складних
обставин страхового випадку може
затримати прийняття рішення щодо
виплати страхового відшкодування за
ризиками, що зазначені в п.п.10.1.01 - 10.1.4.
на строк до 6 (шести) місяців. Про
прийняття такого рішення страховик
повідомляє страхувальника в строк 10
(десяти) робочих днів з дати подання
страхувальником останнього документу
в письмовій формі з обґрунтуванням
причин (п.12.2.9. договору страхування).

Пунктом 15.2.3. договору страхування
встановлено, що при визначенні розміру
збитку розрахунок страхового
відшкодування виконується на підставі
документів авто товарознавчого
дослідження (експертизи), яке замовляє
Страховик тощо.

У разі, коли страхова сума на
транспортний засіб, зазначена в п.4.8.
договору та/або в Переліку
застрахованих ТЗ (додаток 3 до договору)
для кожного ТЗ окремо менша, ніж 90% від
ринкової вартості застрахованого ТЗ на
дату настання страхового випадку та у
випадку конструктивної загибелі ТЗ
(коли вартість відновлювального
ремонту перевищує 75% ринкової вартості
ТЗ на дату настання страхового
випадку), Страховик має право прийняти
рішення про виплату страхового
відшкодування в розмірі страхової
суми, встановленої на застрахований
транспортний засіб, за вирахуванням
безумовної франшизи, вартості
непошкоджених і придатних до подальшої
експлуатації вузлів, деталей і
агрегатів та попередніх страхових
виплат за цим договором стосовно
застрахованого ТЗ. При цьому ТЗ
залишається у власності
Страхувальника (п.п.15.15.2 п. 15.15 договору
страхування).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що лише висновком експерта,
замовленим відповідачем, як таким, що
відповідає умовам Договору
страхування, визначено вартість
непошкоджених і придатних до подальшої
експлуатації вузлів, деталей і
агрегатів автомобіля, а тому вказаний
висновок приймається судом як належний
та допустимий доказ.

Договором страхування встановлено
розмір загальної страхової суми 80 000,00
грн. (п.4.8.3. договору) та розмір
безумовної франшизи в разі
конструктивної загибелі ТЗ - 10% від
загальної страхової суми (п.4.11.2.
Договору).

Як вбачається з Висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 322Е-07/13
від 19 серпня 2013 року, експертом не
встановлено вартості непошкоджених і
придатних до подальшої експлуатації
вузлів, деталей і агрегатів, а
визначено вартість залишків
автомобіля, що не може бути враховано
при визначенні суми страхового
відшкодування, відповідно до умов
Договору страхування, а тому не
правильно не прийнято судом як
належний доказ.

Аналізуючи зібрані у справі докази,
умови договору, що регулюють
правовідносини між сторонами та
виходячи із встановлених обставин,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
відповідач керуючись умовами
укладеного договору та чинним
законодавством України, вірно визначив
суму страхового відшкодування, яка
піддягає до виплати позивачу, а саме
суму загальної страхової суми за
вирахуванням безумовної франшизи та
вартості непошкоджених і придатних до
подальшої експлуатації вузлів, деталей
і агрегатів, яка визначена на підставі
висновку № 5157/12-54 експертного
автотоварознавчого дослідження від 31
травня 2012 року, а саме:

80 000,00 грн. (загальна страхова сума) - 80
000,00 * 10% (безумовна франшиза) - 57 413,80 грн. =
14 586,20 грн., яка і була виплачена
позивачу, що вбачається з матеріалів
справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що судом не належним чином
досліджено наявні в матеріалах справи
докази та не дано їм відповідної
оцінки, що призвело до ухвалення
незаконного рішення, не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
розгляді справи. Також безпідставними
є посилання скарги на упередженість
висновків суду та відмову в позові,
зокрема, з тих підстав, що відповідач є
юридичною особою, оскільки судом вірно
встановлено характер спірних
правовідносин, що виникли на підставі
укладеного договору , та вірно
застосовано норми матеріального права.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

У зв'язку із викладеним колегія суддів
не вбачає передбачених статтею 309 ЦПК
України підстав для скасування
рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко