АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/392/2014
інстанції Гуцалюк О.В.
Доповідач Приходько Л.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року березня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого : Приходько Л.А.

Суддів : Бездрабко В.О.

Борка А.Л.

при секретарі : Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 20 червня 2013 року у
справі

за позовом

публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.,

в с т а н о в и л а :

В травні 2012 року ПАТ «Західінкомбанк»
звернувся до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що в січні 2003 року
між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ,
правонаступником якого є ПАТ
«Західінкомбанк», та ОСОБА_2 був
укладений договір № 678, умовами якого
було передбачено відкриття банком
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки. 22 травня 2008 року між
банком та відповідачем була укладена
Додаткова угода № 1 до договору № 678, за
якою на картковий рахунок відповідача
було встановлено кредитний ліміт в
розмірі 4000,00 грн. зі сплатою 21 % річних,
кредитний ліміт було встановлено на
один рік, до 22 травня 2009 року. У зв'язку з
неналежним виконанням позичальником
зобов'язань за кредитним договором
виникла заборгованість, яка станом на 08
травня 2012 року становить 3567,49 грн., та
складається з простроченої
заборгованості за кредитом 1553,41 грн.,
простроченої заборгованості за
процентами - 1628,60 грн., пені 385,48 грн.
Зважаючи на викладене ПАТ
"Західінкомбанк" просило стягнути з
відповідача на користь Банку вказану
заборгованість, та вирішити питання
щодо відшкодування судових витрат.

20 червня 2013 року Комсомольським
районним судом м. Херсона ухвалено
повторне заочне рішення, яким позов
ПАТ «Західінкомбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Західінкомбанк» заборгованість по
договору № 678 від 24.01.2003 року та
додатковою угодою № 1 про встановлення
кредитного ліміту від 22.05.2008 року на
загальну суму 3567,49 (три тисячі п'ятсот
шістдесят сім гривень 49 копійок) грн.,
яка виникла станом на 08.05.2012 року.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на допущенні судом
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати, та ухвалити нове
рішення яким відмовити у задоволені
позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав в повному обсязі за
обставинами викладеними у скарзі.
Просив рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволені позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги
представник ПАТ «Західінкомбанк»
Гавловська Я.М., зазначила, що на її
думку, рішення суду є законним та
обґрунтованим, просить апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймають участь у розгляді справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Виходячи з положень статей 6,626-631,526 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1050, 1054 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому від
суми кредиту.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 24 січня 2003 року
між позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір № 678 на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки платіжної системи «Укркарт» ,
відповідно до якого Банк відкрив
ОСОБА_2 картковий рахунок НОМЕР_1 у
національній валюті України для
здійснення операцій платіжною карткою
платіжної системи «Укркарт», здійснює
видачу Клієнту ПК та виконує
розрахунково-касове обслуговування
картрахунку Клієнта.

22 травня 2008 року між позивачем та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
1 про встановлення кредитного ліміту,
за умовами якої Банк встановив на
картковий рахунок кредитний ліміт в
розмірі 4000грн., терміном на 1 рік до 22
травня 2009 рік включно, зі сплатою 21 %
річних.

Вказані обставини визнані сторонами
та підтверджуються матеріалами
справи.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Додатковою угодою №1 від 22.05.2008 року
про встановлення кредитного ліміту,
відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 08 травня 2012
року утворилась заборгованість, яка
складається із простроченої
заборгованості за кредитом в розмірі
1553,41 грн. та простроченої
заборгованості за процентами в розмірі
1628,60 грн. Розмір заборгованості
перевірений судом першої інстанції
та належними доказами не
спростований.

Доводи апелянта про недоведеність
надання йому кредиту спростовуються
дослідженими судом матеріалами
справи, а саме додатковою угодою № 1
від 22.05.2008 року про встановлення
кредитного ліміту, особисто
підписаною відповідачем; випискою по
рахунку №НОМЕР_1, детальною довідкою
по рахунку №НОМЕР_1, з яких вбачається,
що відповідач користався кредитним
лімітом, отримував кредитні кошти,
частково виконував зобов'язання по
погашенню кредиту та сплаті
відсотків за його користування. Крім
того, ОСОБА_2 під час розгляду справи не
заперечував факт використання ним
кредитного ліміту та часткового його
погашення.

Пунктом 2.2.2 Додаткової угоди №1 від
22.05.2008 року передбачена
відповідальність Клієнта за
користування неповерненою в строк
сумою кредитного ліміту та/або
відсотків за користування кредитним
лімітом у вигляді сплати
підвищених процентів (пені) у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
буде діяти в період неповернення
суми кредитного ліміту.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з матеріалів справи
строк дії додаткової угоди про
встановлення кредитного ліміту
визначений сторонами до 22.05.2009 року,
отже звернувшись до суду з вимогами
про стягнення кредитної
заборгованості 13.05.2009 року, позивачем
загальна позовна давність не
пропущена.

У зв'язку з неповерненням у строк
визначений договором кредитного
ліміту та не сплати відсотків за
користування кредитним лімітом Банк
, відповідно до умов договору
нарахував пені за 343 дні, в межах
спеціальної позовної давності
визначеної п.1ч.2 ст. 258 ЦК України, в
розмірі 385,48 грн. Доводи апелянта щодо
нарахування Банком штрафних санкцій
у подвійному розмірі і з пропуском
спеціальної позовної давності не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи.

Доводи апелянта про одностороннє
розірвання Банком в січні 2009 року
договору на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки та додаткової угоди №1 до
нього також не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи
та спростовуються дослідженими по
справі доказами. Так, як вбачається
з виписки по картковому рахунку
№НОМЕР_1, детальної довідки по
картковому рахунку №НОМЕР_1, довідки
ВФ ЗБО УМВС України в Херсонській
області №338 від 06.09.2013 року Банк
продовжує обслуговувати картковий
рахунок №НОМЕР_1 відкритий на підставі
Договору на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки: в період з січня 2009 року по
квітень 2012 року нараховував відсотки
за користування кредитним лімітом; в
період з жовтня 2009 року по липень 2010
року зараховував на рахунок грошові
кошти, які перераховувалися в рахунок
сплати боргу відповідача ВФ ЗБО УМВС
України в Херсонській області на
підставі рапорту ОСОБА_2

Блокування Банком, з будь-яких причин,
платіжної картки не свідчить про
розірвання Банком Договору на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки.

Суд з достатньою повнотою з'ясував
дійсні обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дослідив
надані сторонами докази, яким дав
належну оцінку та постановив законне і
обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Допущені судом порушення норм
процесуального права, зокрема не
повідомлення відповідача у спосіб
визначений законом про час та місце
розгляду справи, на що посилається
апелянт, не призвели до неправильного
вирішення справи, а тому, в силу
вимог ч.3 ст. 309 ЦПК України, не є
підставою для скасування або зміни
рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 20 червня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :