Справа № 333/4512/13-ц
Пр.№2/333/45/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2014 року

м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі

Головуючого судді
Піх Ю.Р.,

при секретарі
Бабенко Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Комунарському районному
суді м. Запоріжжя справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом в якому зазначив, що шлюб між
сторонами був зареєстрований 12.01.2002
року міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
управління юстиції, про що видано
свідоцтво про шлюб, актовий запис №8.
Від шлюбу народилися діти: дочка
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 і син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Відносини сторін стали
вкрай негативними, чого позивач в даний
час вимушений проживати окремо від
сім'ї в орендованій квартирі. Саме тому
фактичне проживання і реєстрація за
місцем проживання в позивача різні.
Шлюб на даний момент не розірвано.
Угоди про добровільний поділ майна, що
є спільною власністю подружжя, між ними
не досягнуто. За час проживання у шлюбі
сторонами набута квартира НОМЕР_2 в
будинку АДРЕСА_1, а також придбано
нежиле приміщення площею 28 кв.м., шляхом
приватизації (оплатного викупу), яке
розташоване в будинку АДРЕСА_1. Але
документів на це приміщення
відповідачка не дає, посилається на те,
що документи вона загубила. Квартира
купувалась 10.01.2011 року за 400 000 грн.,
договір купівлі-продажу посвідчено
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстровано за номером
№31.Враховуючи, що позивач працює на
іноземну фірму і часто буває у
відрядженнях, відповідачка не дає
документів на нерухоме майно і ховає
відповідну документацію від позивача,
унеможливлює використовувати йому
його право на володіння своєю часткою
спільного майна, документи, які
необхідно представити суду, як докази,
в позивача відсутні.

Але позивач звертається до суду за
захистом своїх порушених прав, що
передбачено ст.З ЦПК України.

06.01.2007 р. позивач надав відповідачці
заяву про згоду про укладання
відповідачкою будь-якого роду
договорів - а саме продажу, обміну,
оренди, передачі в іпотеку, що
стосується придбаного в шлюбі
будь-якого майна, та укладення
відповідного договору, визначаючи при
цьому всі істотні умови договорів на
свій розсуд, засвідчена нотаріально
нотаріусом ОСОБА_7 і зареєстрована у
реєстрі за №6. Дію цієї заяви позивач
бажає припинити, щоб відповідачка не
використала цю можливість для
позбавлення позивача його частки у
спільному майні. Таким чином, частка
позивача складає ? спільного сумісного
майна: квартири НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1
та нежитлового приміщення (огілатно
приватизованого)розташованого за
адресою АДРЕСА_1 площею 28 кв.м. У зв'язку
з чим позивач просив суд визнати за
ним право власності на ? частину
квартиру НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 та ?
частку нежитлове приміщення, яке
приватизоване на ім'я ОСОБА_3 площею 28
кв.м., розташоване за цією ж адресою
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
свої позовні вимоги уточнив просив
визнати за ним право власності на ?
частину нежитлового приміщення НОМЕР_1
на 1 поверсі літ.А-9, загальною площею 23,8
кв.м., яке розташоване за адресою
АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримала, просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце була
повідомлена своєчасно та належним
чином, про причину неявки суду не
повідомили, в заяві вказала, що проти
задоволення уточнених позовних вимог
не заперечує.

Вислухавши пояснення сторін,
всесторонньо дослідивши та оцінивши
матеріали справи, виходячи з
встановленого ст. 11 ЦПК України
принципу диспозитивності, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57
ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Стаття 58 ЦПК України
встановлює, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом і обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом встановлено, що шлюб між
сторонами був зареєстрований 12.01.2002
року міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
управління юстиції, про що видано
свідоцтво про шлюб, актовий запис №8.

За час проживання у шлюбі сторонами
придбано нежиле приміщення площею 28
кв.м., яке розташоване в будинку АДРЕСА_1
шляхом приватизації (оплатного викупу)
згідно договору № 154/90, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу.

Згідно ст.63 СК України, дружина і
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом (частина 3 статті 368 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 59 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно набуте нею, ним до
шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши їх доказами, суд виходить з
того, що зазначене нерухоме майно
сторони придбали за час перебування
шлюбі, воно є їх спільною сумісною
власністю і кожен з них має право на
частину цього майна. Відповідач не
заперечує проти запропонованого
позивачем варіанту поділу спірного
майна.

У зв'язку з чим, суд вважає, що
необхідно визнати право власності за
позивачем по справі ОСОБА_1 на ?
частину нежитлового приміщення НОМЕР_1
на 1 поверсі літ.А-9, загальною площею 23,8
кв.м., яке розташоване за адресою
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК
України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину нежитлового
приміщення НОМЕР_1 на 1 поверсі літ.А-9,
загальною площею 23,8 кв.м., яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ю.Р. Піх.