Справа № 445/642/14-ц
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"20" березня 2014 р. суддя Золочівського
районного суду Львівської області
Бакаїм М.В., розглянувши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Однак, вказана заява не відповідає
вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки
позивачем не сплачено суми судового
збору відповідно до Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Зокрема, згідно ст. 6 ч.3 Закону України
«Про судовий збір», за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру .

Відповідно до ст. 5 ч.1 п.1 ЗУ «Про судовий
збір» за подання позову про поновлення
на роботі позивач звільнений від
сплати судового збору, однак, за
відшкодування моральної шкоди судовий
збір справляється відповідно до вимог
ст. 4 ч. 2 ЗУ «Про судовий збір».

У відповідності до рішення
Конституційного суду України від 22.02.2012
року № 4-рп/2012 дано офіційне тлумачення
положень ст.233 КЗпП України у
взаємозв'язку з положеннями ст.ст.117, 237-1
цього кодексу. Конституційний суд
України роз'яснив, що ці положення слід
розуміти так, що для звернення
працівника до суду із заявою про
вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні, встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Дана обставина вимагає, щоб позивач
вказав у своєму позові, коли йому були
виплачені відповІдачем розрахункові
кошти і представити суду про це
відповідні докази. Якщо він пропустив
трьохмісячний строк на звернення в суд
з позовом, то повинен вказати чим це
було викликано і привести докази
поважності причин пропуску цього
строку та закласти вимогу про його
відновлення у відповідності до ст.234
КЗпП України.

В зв"язку з цим, позивачу необхідно
представити докази того, що його було
звільнено (наказ, копію трудової
книжки), а також коли саме були йому
виплачені розрахункові кошти у зв'язку
із звільненням з роботи, не
представлено довідки з бухгалтерії
про те, який у нього був середній
заробіток.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст.119, 120 ЦПК України, постановляє
ухвалу про залишення такої без руху,
про що повідомляє позивача і надає йому
строк для усунення недоліків.

Враховуючи вищезазначені недоліки
позовної заяви, вважаю за необхідне
залишити таку без руху, надавши
позивачу п'ятиденний строк для їх
усунення, попередивши, що у
протилежному випадку подана нею
позовна заява буде вважатись неподаною
та повернута йому.

Керуючись ст.121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - залишити без руху,
надавши позивачу строк п'ять днів з дня
отримання ухвали для усунення
недоліків, зазначених у мотивувальній
частині ухвали.

Попередити позивача, що у випадку
неусунення ним зазначених недоліків
позовної заяви у встановлений судом
строк така буде визнана неподаною та
повернута йому.

Ухвала є остаточною та не може
бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя М. В. Бакаїм