АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/2334/14 Головуючий у
Категорія 48 суддя Савченко
Доповідач суддя
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Верхньодніпровького
районного суду Дніпропетровсь-кої
області від 20 грудня 2013 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по аліментам
та пені, третя особа: ОСОБА_3,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
та ОСОБА_3 про звільнення від сплати
аліментів, третя особа: державний
виконавець Державної виконавчої
служби Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по аліментам та пені
посилаючись на те, що згідно рішення
Вільногірського міського суду від
25.02.1999 року з відповідача на її користь
було стягнуто аліменти в розмірі 1/4
частини з усіх видів його доходів на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з 11.02.1999 року. Але відповідач
ухилявся від сплати аліментів та
аліменти не сплачував. 06.04.2011 року у
позивачки з відповідачем відбулася
зустріч, під час якої він пообіцяв
розрахуватися до закінчення 2011 року із
заборгованістю по аліментам, за умови,
що вона напише заяву до ВДВС про
відсутність у неї претензій до нього, а
в разі відмови від написання заяви, він
взагалі ніколи не сплатить
заборгованості. Вона подала до ВДВС
заяву про те, що за період до 06.04.2011 року
вона до відповідача претензій не має.
Але відповідач її обдурив та не сплатив
заборгованості по аліментам. Також
рішенням Верхньодніпровського
районного суду з відповідача
стягуються аліменти на користь доньки,
в зв'язку з її навчанням до закінчення
нею навчання. Заборгованість по
аліментам становить 30045,90 грн. станом на
06.04.2011 року та станом з 06.04.2011 року до
15.04.2012 року в сумі 6453,89 грн. Відповідач
також повинен сплатити їй неустойку
(пеню) в сумі 133244,23 грн. за 365 днів на день
звернення з позовом до суду в розмірі 1 %
за кожен день від суми несплачених
аліментів в розмірі 36499,79 грн. (30045,90 грн.
+ 6453,89 грн.). Позивач просила суд
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по аліментам в сумі
36499,79 грн. та неустойку за невиплату
аліментів (пеню) в розмірі 133244,23 грн.,
всього 169744,02 грн., а також визнати
недійсною з моменту її складання і
підписання нею до ВДВС
Верхньодніпровського районного
управління юстиції заяву від 06.04.2011
року про відсутність у неї претензій до
ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її
користь судові витрати по справі
(а.с.2-3).

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
звільнення від сплати аліментів
посилаючись на те, що станом на 06.04.2011
року він сплатив всю заборгованість по
аліментам стягнутим за рішенням
Вільно-гірського міського суду
Дніпропетровської області від 25.02.1999
року, про що ОСОБА_1 написала відповідну
заяву державному виконавцю, яка була
долучена до виконавчого провадження.
Починаючи з 06.04.2011 р. він частково
сплачував аліменти та на день
звернення позивачки за первісним
позовом заборгованість складала 4162,89
грн. Крім того, на підставі рішення
Верхньодніпровського районного суду
від 16.11.2012 року він сплачує на користь
ОСОБА_3 аліменти на її утримання до
закінчення навчання, тобто до 30.06.2015
року у розмірі 1/7 частки з усіх видів
свого заробітку. Він хворіє на тяжку
хворобу туберкульоз та є інвалідом
третьої групи, в зв'язку з чим отримує
пенсію у розмірі 856,00 грн. на місяць.
Вказаної пенсії не вистачає для сплати
аліментів та погашення заборгованості.
Уточнивши позовні вимоги, просив суд
припинити стягнення аліментів, які
стягуються з нього на підставі рішення
Верхньодніпровського районного суду
від 16.11.2012 року на користь ОСОБА_3 на її
утриманні та звільнити від сплати
заборгованості по аліментам в сумі 4162,89
грн. (а.с.30-32,61-62).

Рішенням Верхньодніпровького
районного суду Дніпропет-ровської
області від 20 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог та
зустрічних позовних вимог відмовлено
(а.с.81-85).

В апеляційній скарзі (а.с.90-93) ОСОБА_1
просить рішення суду змінити, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, задовольнивши первісні позовні
вимоги, оскільки:

- суд не звернув уваги на те, що позивач
зверталась з чисельними скаргами та
заявами до правоохоронних органів та
ВДВС з приводу невиконання з боку
ОСОБА_2 свого обов'язку по сплаті
аліментів;

- розписку про відсутність претензій
щодо сплати аліментів позивачем було
написано внаслідок обіцянки ОСОБА_2
добровільно сплатити всю
заборгованість по аліментам, яка сама
по собі не може бути підставою для
звільнення відповідача від обов'язку
утримувати дитину;

- відповідно ст.188 СК України лише за
судовим рішенням можливо повне або
часткове звільнення відповідача від
його обов'язків щодо сплати аліментів;

- органами ВДВС рішення про перерахунок
або зменшення суми заборгованості
відповідача по аліментам не приймалось
і не виносилось;

- суд мав виходити з існування
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів в розмірі 36499,79 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що сторони за первісним позовом мають
спільну дитину, на утримання якої
рішенням суду стягнуто з відповідача
аліменти; заборгованість з аліментів в
сумі 30045,90 грн. не стягується ВДВС на
підставі заяви позивача про
відсутність претензій до відповідача,
підстав для визнання написання якої
під впливом омани немає, тому для
стягнення пені від цієї суми боргу з
аліментів підстав немає, а пеня з іншої
частині боргу не підлягає стягненню за
відсутності вини боржника.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Як вбачається зі справи, згідно
відповіді ВДВС на адресу позивача
заборгованість відповідача за
аліментами станом на 06.04.2011 року
становить 30045,90 грн.; за заявою позивача
від 06.04.2011 року про те, що вона не має
претензій до відповідача, в подальшому
заборгованість нараховувалась з 06.04.2011
року (а.с.9).

З довідки ВДВС вбачається, що згідно
заяви стягувача аліменти сплачено до
06.04.2011 року, заборгованість за
аліментами за період з 06.04.2011 року
станом на момент повноліття дитини
становить 6453,89 грн. (а.с.10).

Зазначена заява позивача на адресу
ВДВС не є правочином в розумінні
цивільного права, а тому до неї не
можуть бути застосовані положення
цивільного кодексу про визнання
недійсною з підстав написання цієї
заяви під впливом омани з боку
відповідача як боржника по сплаті
аліментів.

Тому суд правильно відмовив у
задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.26
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» № 6 від 07
лютого 2014 року, спір щодо розміру
заборгованості зі сплати аліментів
вирішується судом за заявою
заінтересованої особи; залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом VII ЦПК, або у позовному
провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом оспорювання є не розмір
заборгованості, встановлений ВДВС
станом на 06.04.2011 року в сумі 30045,90 грн., а
дії державного виконавця за заявою
позивача як стягувача аліментів від
06.04.2011 року про припинення стягнення
заборгованості станом на 06.04.2011 року.

Тому питання щодо обґрунтованості
рішення державного виконавця про
припинення стягнення аліментів з
урахуванням заборгованості станом на
06.04.2011 року має розглядатися в порядку
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця.

До вирішення цього питання позовні
вимоги про стягнення пені від суми
заборгованості за аліментами в розмірі
станом на 06.04.2011 року не підлягають
задоволенню як заявлені передчасно.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість за аліментами за період
з 06.04.2011 року виникла не з вини
відповідача, а у зв'язку з його станом
здоров'я та оформленням пенсії
(а.с.34,35,70).

Тому суд першої інстанції за наявності
заборгованість за аліментами за період
з 06.04.2011 року дійшов правильного
висновку про відсутність підстав для
стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровького районного
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2013 року в оскарженій частині -
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: