Провадження № 2/522/1226/14
02 квітня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом
прокуратури Приморського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради до ОСОБА_2 про
витребування майна та скасування
Прокуратура Приморського району м.
Одеси звернулась до Приморського
районного суду м. Одеси з позовом в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради до ОСОБА_2 та просить
визнати незаконним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0, 1000 га,
розташовану по АДРЕСА_1, серії ЯЕ №673068
від 16 липня 2008 року, виданий ОСОБА_2, та
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі Одеською
регіональною філією державного
підприємства «Центр державного
витребувати земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
володіння ОСОБА_2 на користь Одеської
В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив наступне.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 07 вересня 2007 року було
задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43 та за
зазначеними особами було визнано право
власності на земельні ділянки,
розташовані по АДРЕСА_1, яке ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 28 травня
2009 року за апеляційною скаргою
прокуратури м. Києва скасовано, а
справа була направлена на новий
розгляд до того ж суду.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2009 року зазначена
вище цивільна справа була направлена
за підсудністю до Приморського
районного суду м. Одеси, який ухвалою
від 25 жовтня 2010 року залишив зазначений
позов без розгляду, у зв'язку з
повторною неявкою в судове засідання
позивачів.

На підставі рішення суду від 07 вересня
2007 року відповідач отримав державний
акт на право власності на земельну
ділянку, площею 0, 1000 га, розташовану по
АДРЕСА_1, серії ЯЕ № 673068, від 16 липня 2008
року.

Оскільки право власності ОСОБА_2 на
спірну земельну ділянку набуто
неправомірно, фактично й відсутня
підстава для видачі державного акту на
землю.

В судовому засіданні представник
прокуратури Приморського району м.
Одеси та представник Одеської міської
ради підтримали позовні вимоги в
повному обсязі та подали заяву про
розгляд справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з`явився, був сповіщений про розгляд
справи шляхом подання оголошення в
пресі в порядку ст. 74 ЦПК України, а тому
вважається сповіщеним належним чином.
Заяву про розгляд справи за його
відсутності не подавав та про причини
неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, повно і всебічно з'ясувавши
обставини справи, заслухавши пояснення
представників позивачів, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
07 вересня 2007 року було задоволено позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34,
ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38,
ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42,
ОСОБА_43 та за зазначеними особами було
визнано право власності на земельні
ділянки, розташовані по АДРЕСА_1, яке
ухвалою апеляційного суду м. Києва від
28 травня 2009 року за апеляційною скаргою
прокуратури м. Києва скасовано, а
справа була направлена на новий
розгляд до того ж суду.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2009 року зазначена
вище цивільна справа була направлена
за підсудністю до Приморського
районного суду м. Одеси, який ухвалою
від 25 жовтня 2010 року залишив зазначений
позов без розгляду, у зв'язку з
повторною неявкою в судове засідання
позивачів.

Також судом встановлено, що на підставі
рішення суду від 07 вересня 2007 року
відповідач отримав державний акт на
право власності на земельну ділянку,
площею 0, 1000 га, розташовану по АДРЕСА_1,
серії ЯЕ № 673068 від 16 липня 2008 року, який
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі Одеською
регіональною філією державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» № 33.
Зазначений акт виданий та підписаний
Управлінням земельних ресурсів у м.
Одесі та зареєстрований.

Отже, судом встановлено, що право
власності ОСОБА_2 на спірну земельну
ділянку набуто неправомірно, фактично
й відсутня підстава для видачі
державного акту на землю.

Стаття 143 Конституції України наділяє
територіальні громади правом
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляти майном, що є в комунальній
власності.

Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
України», ради представляють інтереси
територіальної громади та відповідно
до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» здійснюють
повноваження власника майна.

Згідно з рішенням Конституційного суду
України від 08.04.1999 р. за № 3-рп/99
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, прокурор або його заступник у
кожному випадку самостійно визначає в
чому саме полягає порушення інтересів
держави в конкретних правовідносинах,
які підлягають вирішенню в судовому
порядку.

Інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте,
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Інтереси держави відрізняються від
інтересів інших учасників суспільних
відносин. В основі перших завжди є
потреба у здійсненні
загальнодержавних (політичних,
економічних, соціальних та ін.) дій,
програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальної
цілісності України, гарантування її
державної, економічної безпеки, захист
прав усіх суб'єктів права власності та
господарювання.

Відповідно до пункту 2 ст. 121
Конституції України, на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, зазначених законом. В
тому числі такі випадки передбачені ст.
36-1 Закону України «Про прокуратуру»,
ст. 45 ЦПК України, згідно яких прокурор
має право звертатися до суду з заявами
про захист прав і свобод, інтересів
держави.

Згідно п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради. У зв'язку з цим,
органом, уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, є Одеська міська
рада.

Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі,
які належать на праві власності
територіальної громади міст, є
комунальною власністю, у комунальній
власності перебувають усі землі в
межах населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
право власності на землі за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації.

Пунктом 3 статті 116 ЗК України
передбачено, що безоплатна передача
земельних ділянок у власність
громадянам проводиться у разі
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян.

Однак судом встановлено, що ОСОБА_2
спірна земельна ділянка безоплатно у
власність або в користування Одеською
міською радою, як власником землі, не
надавалася.

Статтею 81 ЗК України встановлений
вичерпний перелік підстав набуття
права власності на земельні ділянки, а
саме: громадяни набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі: придбання за договором
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийнятті спадщини; виділення в натурі
належної їм земельної частки.

Підстав для набуття відповідачем права
власності на земельну ділянку не має, а
рішення суду, на підставі якого він
отримав державний акт на землю, як вище
зазначалося, скасоване.

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321
ЦК України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Статтею 319 ЦК України визначено, що
власник на свій розсуд володіє,
користується та розпоряджається
належним йому майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати майно від особи,
яка незаконним чином ним заволоділа.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Отже, з ОСОБА_2 підлягає до
стягнення в дохід держави сума
судового збору у розмірі 229, 40 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги прокуратури
Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради є законними та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 121, 143 Конституції
України, ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16, ч. 5 ст. 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в України», ст.ст. 81, 83, 116
Земельного кодексу України, ст.ст. 319, 321,
387 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209,
212, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги прокуратури
Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради до ОСОБА_2 про
витребування майна та скасування
державного акту, - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0, 1000 га,
розташовану по АДРЕСА_1 (кадастровий
номер :51:003:0268) серії ЯЕ №673068 від 16
липня 2008 року, виданий ОСОБА_2, та
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі Одеською
регіональною філією державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» за №33.

Витребувати земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :51:003:0268 з незаконного
володіння ОСОБА_2 на користь Одеської
міської ради.

Рішення суду є підставою для внесення
Реєстраційною службою Одеського
міського управління юстиції запису
щодо скасування реєстрації права
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку,
площею 0, 1000 га, розташовану по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави суму
судового збору у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси. У цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
Ю.Б. Свячена