Справа № 249/2205/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді Вірченко О.М.

при секретарі Грузновій О.М.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шахтарська
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНКОМСТРАХ» про відшкодування шкоди,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,
мотивуючи свої вимоги наступним. 04
листопада 2012 року внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась на території м. Шахтарська в
селищі Давидівка в результаті наїзду,
здійсненого автомобілем під керування
відповідача, позивач був травмований.
Йому були заподіяні закритий перелом
правої стегнової кістки нижньої
третини та перелом гомілки середньої
третини. Внаслідок отриманої травми
позивач перебуває на лікуванні по
теперішній час. За період лікування
позивачем було витрачено на придбання
ліків 15 176,45 грн. Відповідач відшкодував
лише 2 000 грн. В даний час ОСОБА_4 не має
можливості пересуватися, оскільки на
травмованих ногах стоїть апарат
Ілізарова. Крім зазначеного, діями
відповідача позивачу заподіяно
моральну шкоду, яка полягає в тому, що
він зазнав фізичного болю та душевних
страждань в зв'язку із пошкодженням
його здоров'я та протиправною
поведінкою відповідача. Просив
стягнути з відповідача суму витрат на
лікування в розмірі 15 176,45 грн., грошову
суму у відшкодування моральної шкоди в
розмірі 100 000 грн., а також втрачений
позивачем заробіток в розмірі 6 053,20 грн.
Під час розгляду справи представник
позивача надав заяву про залишення без
розгляду вимог щодо відшкодування
витрат на лікування, просив залучити в
якості співвідповідача ПАТ «Страхова
компанія «ІНКОМСТРАХ» та стягнути з
ОСОБА_2 шкоду, пов'язану з тимчасовою
втратою працездатності в розмірі 18 197,20
грн., у відшкодування моральної шкоди 50
000 грн., стягнути з ПАТ «Страхова
компанія «ІНКОМСТРАХ» шкоду, пов'язану
з тимчасовою втратою працездатності в
розмірі 18 197,20 грн., у відшкодування
моральної шкоди 50 000 грн.

Ухвалою від 27 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 про відшкодування шкоди
в частині стягнення суми витрат на
лікування були залишені без розгляду.

Ухвалою суду від 30 грудня 2013 року до
участі в справі було залучено ПАТ
«Страхова компанія «ІНКОМСТРАХ».

Позивач в судове засідання не з'явився,
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
пояснив наступне. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась з вини ОСОБА_2, позивач отримав
тяжкі тілесні ушкодження. За
наслідками ДТП відносно ОСОБА_2 було
винесено вирок, яким останнього було
визнано винним. Відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «СК
«ІНКОМСТРАХ». Дорожньо-транспортною
пригодою позивачу заподіяно моральні
страждання - він не має можливості
самостійно ходити, працювати, не може
сам себе обслуговувати. Крім
зазначеного, внаслідок неможливості
працювати, ОСОБА_4 втратив заробіток,
який повинен бути відшкодований
відповідачами. Просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач просив відмовити в
задоволенні позову і пояснив, що не
повинен відшкодовувати позивачу
втрачений заробіток, сума моральної
шкоди, яку просить стягнути позивач є
завищеною.

Представник позивача пояснив суду, що
позовні вимоги є необґрунтованими з
огляду на наступне. Вимога про
відшкодування втраченого заробітку не
ґрунтується на законі, тому що
відсутній висновок експерта про
відсоток втрати позивачем
працездатності, висновком МСЕК на
даний час стійку втрату працездатності
позивача також не визначено.
Звертаючись із вимогою про
відшкодування втраченого заробітку і
до ОСОБА_2, і до страхової компанії,
позивач сам не визначився із
відповідачем. Сума моральної шкоди
завищена, виходячи із принципів
розумності і справедливості з ОСОБА_2
необхідно стягнути 2 000 грн.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

04 листопада 2012 року о 17 год. 46 хв. на
території м. Шахтарська, керуючи
належним йому транспортним засобом, у
темний час доби, ОСОБА_2 здійснював рух
по автодорозі
м.Єнакієво-м.Шахтарськ-м.Амвросіївка,
належної уваги до зміни дорожньої
обстановки не приділив та здійснив
наїзд на пішохода ОСОБА_4, причинивши
йому тяжкі тілесні ушкодження у
вигляді відкритого перелому правого
стегна у нижній третині, відкритого
перелому правого наколінника.

Вироком Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 12 вересня 2013
року ОСОБА_2 було визнано винним у
здійсненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 286 КК України.

Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Таким чином,
вина відповідача ОСОБА_2 в зазначеній
дорожньо-транспортній пригоді є
доведеною.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням, зокрема,
транспортних засобів, що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (зі змінами)
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Згідно із ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(доход), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. У разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.
Шкода, завдана фізичній особі
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, відшкодовується без
урахування пенсії, призначеної у
зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії,
яку вона одержувала до цього, а також
інших доходів.

Розмір втраченого фізичною особою
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я заробітку (доходу),
що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку
(доходу), який потерпілий мав до
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності. Тобто,
розмір втраченого заробітку (доходу)
потерпілого обов'язково визначається з
урахуванням втрати чи зменшення його
професійної або загальної
працездатності.

В матеріалах справи відсутні
докази того, що висновками МСЕК
позивачу встановлено ступінь втрати
професійної або загальної
працездатності чи встановлена група
інвалідності.

У відповідності із висновком експерта
від 15 листопада 2013 року № 449 при ДТП 04
листопада 2012 року ОСОБА_4 були
заподіяні наступні тілесні ушкодження:
відкритий перелом нижньої третини
правої стегнової кістки, відкритий
перелом правого надколінника, закритий
перелом обох кісток лівої гомілки в
середній третині. У зв'язку з цими
тілесними ушкодженнями ОСОБА_4 04
листопада 2012 року проведені операції:
первинна хірургічна обробка,
позавогнищевий металостеосинтез
апаратом зовнішньої фіксації
відкритого метафізарного перелому
правого стегна, закрита репозиція,
позавогнищевий металостеосинтез
апаратом зовнішньої фіксації перелому
кісток лівої гомілки. Надалі
відзначалася дестабілізація апарату
на лівій гомілці, проводилась заміна
спиць. 03 липня 2013 року ОСОБА_4 в зв'язку з
нестабільністю апаратів зовнішньої
фіксації на правому стегні і лівій
гомілці проведено їх демонтаж. 15 липня
2013 року проведена комп'ютерна
томографія правого стегна, на якій
виявлені КТ-ознаки перелому нижньої
третини правої стегнової кістки без
ознак консолідації (зрощення).
Враховуючи клінічні дані і дані
комп'ютерної томографії у зв'язку з
незрощеними переломами 16 липня 2013 року
проведена операція: некістковий
металостеосинтез незрощеного перелому
дистального метафізу правого стегна
пластиною з кутовою стабільністю,
остеотомія лівої малогомілкової
кістки в нижній третині,
позавогнищевий металостеосинтез
апаратом зовнішньої фіксації на лівій
великогомілковій кістці. При огляді в
судово-медичній експертній комісії 15
жовтня 2013 року на лівій гомілці у
ОСОБА_4 є апарат зовнішньої фіксації, що
свідчить про знаходження його на етапі
лікування. У зв'язку із знаходженням
ОСОБА_4 на етапі лікування з приводу
переломів правої стегнової кістки та
кісток лівої гомілки, що тривало не
зростаються, і невизначеністю
наслідків тілесних ушкоджень,
отриманих ним при ДТП, визначити
відсоток стійкої втрати
працездатності ОСОБА_4 нині не
надається можливим.

В зв'язку із вищезазначеним, у суду
відсутні підстави для стягнення
втраченого позивачем заробітку.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У відповідності із ст. 1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної чи
юридичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Суд приходить до висновку, що позивач
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди зазнав певних моральних
страждань - він переживає за своє
здоров'я, переніс ряд операцій,
вимушений до теперішнього часу
лікуватися, його постійно турбують
болі, що суттєво змінило звичайний
уклад його життя. Однак, керуючись
принципом розумності та
справедливості, зменшує заявлену
позивачем суму у відшкодування
моральної шкоди з ОСОБА_2 і стягує з
останнього на користь позивача 30 000 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

21 вересня 2012 року між ПАТ «Страхова
компанія «ІНКОМСТРАХ» та ОСОБА_2
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів - поліс № АВ/3420696,
строк дії якого з 22 вересня 2012 року по 21
вересня 2013 року.

Договір укладено відповідно до вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» і застрахованою
вважається відповідальність за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі, а саме автомобіля ЗАЗ 11021,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілої внаслідок
ДТП особи визначено в сумі 100 000 грн.,
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, завдану майну потерпілої
внаслідок ДТП особи визначено в сумі 50
000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн.

До вирішення спірних правовідносин, що
виникли між сторонами, застосовуються
положення Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №1961-IV в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
тобто в редакції від 9 січня 2012 року.

Відповідно до п. 22.3. ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини
другої статті 23 Цивільного кодексу
України, таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, чинній на час
вчинення ДТП) обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
становить 51 000 гривень на одного
потерпілого, то максимальна сума
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню зі страховика, становить
2 550 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з
задоволенням позову понесені
позивачем і документально
підтверджені судові витрати
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача, відповідно до
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 23, 979, 1167, 1194, 1195 ЦК України, ст.ст. 9,
22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ст.ст. 3, 61, 88, 208,
212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ІНКОМСТРАХ» про
відшкодування шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_4
грошову суму у відшкодування моральної
шкоди в розмірі 30 000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНКОМСТРАХ» користь ОСОБА_4 грошову
суму у відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2 550 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 224,52 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНКОМСТРАХ» судовий збір в розмірі 19,08
грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М.Вірченко