Справа № 591/8174/13-ц
Провадження № 2/591/630/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Попович Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом та мотивує свої вимоги тим, що 15
вересня 2011 року між ним та відповідачем
було укладено договір позики,
відповідно до якого він передав у
позику відповідачу грошові кошти у
сумі 70000 доларів США строком до 01 липня
2012 року, що підтверджується розпискою,
наданою відповідачем. Проте відповідач
свої обов'язки по договору позики
належним чином не виконав, кошти,
отримані по договору позики, не
повернув. Посилаючись на зазначені
обставини, просить стягнути з
відповідача на його користь грошові
кошти, які складаються з суми боргу - 70
000 доларів США, процентів - 84 350 доларів
США, 3% річних - 4 994, 82 доларів США., а
всього 159 344, 82 доларів США, а також
понесені судові витрати у розмірі 3 441
грн. та витрати на правову допомогу у
розмірі 3200 грн., а всього 6641 грн. 00 коп.

В подальшому позивач збільшив заявлені
позовні вимоги та просить стягнути з
відповідача суму боргу у розмірі 70000
дол. США та проценти за договором
позики у розмірі 103705,38 дол. США, три
проценти річних у розмірі 708736 грн., а
також судові витрати, понесені
позивачем на оплату судового збору у
розмірі 3441 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 4400 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на те, що на
момент судового розгляду
заборгованість по договору позики не
погашена, відповідач продовжує
користуватися грошовими коштами і на
сьогоднішній день, а тому мають
продовжуватися нараховувати відсотки
за користування коштами.

Представник відповідача позовні
вимоги визнав частково, зазначила, що
відповідач не заперечує обставин
отримання ним грошових коштів у
розмірі 70000 дол. США, проте внаслідок
скрутного матеріального становища він
не взмозі повернути борг. Вважає, що
відсотки за вказаним договором в
розмірі 5% в місяць мають
нараховуватися до 02 липня 2012 року, як це
встановлено у договорі позики, після
чого за невиконання зобов'язання має
стягуватися 3% річних за прострочку
виконання зобов'язання. Крім того,
посилаючись на скрутне матеріальне
становище відповідача, просила в
порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити
розмір неустойки за користування
коштів.

Позивач та відповідач повідомлялися
належним чином про час і місце розгляду
справи, але до суду не з'явилися.

Вислухавши думку осіб, які з'явилися в
судове засідання, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
розписки від 15 вересня 2011 року ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_3 в позику грошові
кошти в сумі 70 000 доларів США під 5
відсотків в місяць, вказану суму
зобов'язувався повернути в строк до 01
липня 2012 року (а.с. 6).

Проте відповідач своє зобов'язання по
поверненню суми боргу не виконав.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Ст. 1049 ЦК України встановлений
обов'язок позичальника повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем), у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Таким чином судом встановлено, що право
позивача порушене, відповідач
належним чином не виконав умови
договору, а тому на користь позивача
необхідно стягнути з відповідача борг
в сумі 70 000 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Як вбачається з укладеного між
сторонами договору позики від 15
вересня 2011 року, він був укладений на
строк до 01 липня 2012 року, а тому саме за
цей період мають стягуватися проценти
за користування грошима у розмірі,
визначеному у розписці, тобто 5% в
місяць.

Після 02 липня 2012 року за умови
невиконання позичальником свого
зобов'язання із повернення отриманих
коштів та сплати процентів за
користування грошима, позичальник несе
тягар наслідків, передбачених ст. 1050 ЦК
України, відповідно до якої якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Послання представника позивача на те,
що проценти визначені у договорі
позики мають бути стягнуті за весь
період прострочення зобов'язання не
грунтуються на законі, оскільки такі
наслідки порушення умов договору щодо
строку виконання зобов'язань сторонами
не були передбачені, що унеможливлює
дію договору після закінчення строків,
на які його було укладено.

З огляду на вказане з відповідача
підлягає стягненню 5% в місяць за період
з 15 вересня 2011 року по 01 липня 2012 року в
розмірі 35233,12 дол. США.

Розрахунок 3% річних за період з 02 липня
2012 року по 04 березня 2014 року становить
3%:365=0,008%; 0,008х609 (дні прострочення
зобов'язання) = 4,87%; 4,87%х 70000:100% = 3410,40 дол.
США.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у
такому порядку не підлягають зменшенню
через неспівмірність із розміром
основного боргу, оскільки вони є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

За змістом ст.ст. 549-551, 1048, 1054 ЦК України
неустойка (штраф, пеня) є одним із видів
забезпечення належного виконання
зобов'язання, а проценти є платою за
користування позикою, відтак суд не
може зменшити за правилами ч. 3 ст.551 ЦК
України належні до сплати кредитору
суми, які у даному випадку є платою за
користування та позикою.

З огляду на вказане, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованість за договором позики у
розмірі 70000 дол. США, проценти в розмірі
35233,12 дол. США, та 3% річних від
простроченої суми в розмірі 3410,40 дол.
США, а всього 108643,52 дол. США., що згідно
офіційного курсу Національного банку
України станом на 04 квітня 2014 року 11,22
грн. за 1 дол. США становить 1218980 грн. 29
коп.

На підставі ст. 88 ЦПК України
відповідач повинен відшкодувати
позивачу 3441 грн. 00 коп. в рахунок
повернення судового збору та
витрати на правову допомогу у розмірі
4400 грн. Доводи представника
відповідача щодо завищеної суми
правової допомоги не знайшла свого
підтвердження під час судового
розгляду, а розмір витрат наведений у
відповідних розрахунках.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 533, 551, 611, 625, 1046-1050
ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
борг в сумі 70000 доларів США, процентів -
35233,12 доларів США, 3% річних - 3410,40
доларів США., а всього 108643,52 доларів США,
що еквівалентно 1 218 980 грн. 29 коп., а
також понесені судові витрати у
розмірі 3441 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 4400 грн., а всього 1223380
грн. 29 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко