Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/20885/14-ц

провадження № 2/521/978/14

25 березня 2014 року

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Стариш О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору дарування, третя
особа: ПАТ «Дельта Банк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання договору
дарування, посилаючись на те, що 20
листопада 2006 року за договором
дарування, позивач передала квартиру
АДРЕСА_1 у власність відповідача, який є
її сином. Умовою укладання договору
дарування було зобов'язання
відповідача надавати підтримку,
матеріальну допомогу, забезпечувати
гідне існування та піклування відносно
позивача.

Після укладення договору дарування
позивач, не виконує взяті на себе
обов'язки, 04.12.2006 року за договором
іпотеки передав квартиру АДРЕСА_1 в
заставу АКІБ «УкрСиббанк» (в
подальшому замінено на ПАТ «Дельта
Банк»), з метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки позивач вважає, що відповідач
ввів її в оману, щодо обставин
укладення договору дарування, вона
вимушена звернутись з цим позовом до
суду.

Позивач надала суду заяву в якій
підтримала позовні вимоги, просить суд
задовольнити їх в повному обсязі,
справу розглянути в її відсутність.

Відповідач надав суду заяву в якій
позовні вимоги визнав, не заперечує
проти їх задоволення, справу просить
розглянути в його відсутність.

Представник третьої особи ПАТ «Дельта
Банк» в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи в
порядку письмового провадження,
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 20
листопада 2006 року між ОСОБА_2 та її
сином ОСОБА_3 укладено договір
дарування, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_1, за яким
позивач передала квартиру АДРЕСА_1 у
власність відповідача.

Умовою укладання договору дарування
було зобов'язання ОСОБА_3 надавати
підтримку, матеріальну допомогу,
забезпечувати гідне існування та
піклування відносно ОСОБА_2, яка є
непрацездатною особою похилого віку.

Після укладення договору дарування
позивач, не виконує взяті на себе
обов'язки, про матір не піклується.

04.12.2006 року за договором іпотеки ОСОБА_3
передав квартиру АДРЕСА_1 в заставу
АКІБ «УкрСиббанк», яке в подальшому
замінено на ПАТ «Дельта Банк», з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 00 від 04.12.2006
року, не повідомивши банк, що на
житловій площі проживає та
зареєстрована особа, щодо якої є
зобов'язання відповідача щодо її
утримання.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним.

За таких обставин, суд вважає можливим
визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 20
листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Керуючись ст. 230 ЦК України, ст. ст. 10, 58,
60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 20
листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ О.Михайлюк