У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Ковалевича С.П., Мельника Ю.М.,

секретаря судового засідання:
Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
комунального підприємства "Центральна
житлово-експлуатаційна організація
"Житловик" на рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 12 лютого 2014 року по справі
за позовом комунального підприємства
"Центральна житлово-експлуатаційна
організація "Житловик" до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 12 лютого
2014 року у задоволенні позову КП
«Центральна ЖЕО «Житловик» до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, КП
«Центральна ЖЕО «Житловик» подало
апеляційну скаргу, в якій вказують, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, є незаконним,
необґрунтованим, неповно та невірно
встановлені обставини, які мають
значення для справи.

Зазначають, що суд першої інстанції
необґрунтовано та безпідставно дійшов
висновків про те, що відповідачка з
поважних причин не проживає в кімнаті
АДРЕСА_1.

Встановлено, що в гуртожитку проходить
вибірковий капітальний ремонт :
часткова заміна електромереж в місцях
загального користування (коридорах).
Дданий вид

ремонтних робіт не передбачає
виселення мешканців з гуртожитку,
оскільки ремонтні роботи не здійснюють
перешкод для їх проживання.

Зазначають, що ремонтні роботи не
заважали ОСОБА_1 здавати цю кімнату в
піднайм особам, які порушують
громадський порядок та норми
співжиття.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР проведення
ремонтних робіт не є поважною причиною
для не проживання. Тому вважають, що
ОСОБА_1 не проживає без поважних причин
в кімнаті АДРЕСА_1 понад шість місяців,
а тому може бути визнана такою, що
втратила право користування цим
житлом.

Просять скасувати оскаржуване рішення
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

________________________________________________________________________
_____________________

Провадження № 22ц-787/659/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Тростянчук Г.Г.

Доповідач : Демянчук С.В.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях ОСОБА_1 вказує на
безпідставність доводів апеляційної
скарги та на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, яке просить залишити без
змін.

У судовому засіданні представник КП
"Центральна ЖЕО "Житловик", підтримавши
апеляційну скаргу повністю, надалв
пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1, заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалася на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що відповідачка ОСОБА_1 не
проживає в кімнаті АДРЕСА_1 зповажних
причин.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви та
доводи з якими погоджується і колегія
суддів.

З матеріалів справи вбачається, і це
встановлено судом, що відповідно до
рішення виконавчого комітету
Дубенської міської ради № 28 від 22 січня
2009 року, надано житлову кімнату НОМЕР_1
ОСОБА_3 (а.с.8-10). У даній кімнаті
зареєстрована як дружина ОСОБА_1. (а.с.13).

Як вказує позивач, ОСОБА_1 у вказаній
кімнаті тривалий час не проживає, що
підтверджується актами про не
проживання (а.с. 14-17).

Не заперечуючи дані обставини,
відповідачка ОСОБА_1 зазначала, що
дійсно вона не має можливості
проживати у вказаній кімнаті, так як в
гуртожитку проходить капітальний
ремонт, унаслідок чого жиле приміщення,
яке їй надавалось, не є благоустроєним
стосовно до умов населеного пункту, не
відповідає встановленим санітарним і
технічним вимогам.

Доводи відповідачки підтверджуються
повідомленнями КП «Центральна ЖЕО
«Житловик» від 19.09.2012 року № 836 /а.с. 43/
та від 10 лютого 2014 року № 126 від 10
лютого2014 року № 126 (а.с.75-76), з якого
вбачається, що гуртожиток знаходиться
на капітальному ремонті, який до цього
часу не проведено.

Дані обставини не заперечив в
апеляційному суді представик апелянта
та представник Дубенської міської
ради.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Згідно ст. ст. 6, 127 ЖК України жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Гуртожитки можуть
використовуватись для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 3
червня 1986 року № 208 затверджене
Примірне положення про гуртожитки,
яким відповідно до ст. 131 ЖК України
визначається порядок користування
гуртожитком, зокрема, можливість
збереження права користування жилою
площею у гуртожитку при тимчасовій
відсутності деяких категорій громадян
(п. 13 Примірного положення).

Разом з тим, а також відповідно до ч. 8
ст. 8 ЦПК України та з урахуванням
подібності за змістом правовідносин
саме щодо користування жилою площею у
гуртожитку з правовідносинами, що
регулюються загальними правилами ст.
ст. 71, 72 ЖК України щодо відсутності
осіб, які мають право користування
жилим приміщенням державного або
громадського житлового фонду,
положення цих правил про збереження за
відсутньою особою права на жиле
приміщення слід застосовувати і в разі
тимчасової відсутності у гуртожитку
особи, якій у ньому надавалася жила
площа (за відсутності підстав для
виселення).

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст. 60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, будь-яких доказів, заслуговуючих
на увагу, які є належними і допустимими,
спростовують висновки суду, не
надано.Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову
задоволення позову, суд першої
інстанції обґрунтовував поважність
тимчасової відсутності у гуртожитку
відповідачки неможливостю проживання
через проведення капітального ремонту
в гуртожитку. Колегія суддів важає
такий висновок суду правильним.

Так, в силу ст.ст.101, 102 ЖК України, не
передбачено проживання наймачів та
членів їх сімей в житлових приміщеннях
на час проведення капітального
ремонту, тому не проживання
відповідачки в спірній кімнаті є
безумовно поважною причиною.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що переконливих,
належних, допустимих і достовірних
доказів того, що відповідачка не
проживає у спірній квартирі понад
шість місяців без поважних на те причин
позивачем не надано,, інтересу до
спірного житла вона не втратила,
будь-якого іншого житла вона не має, в
кімнатіі звергаються її речі.

Достатніх доказів про те, що
відповідачка в кімнаті поселяє
квартирантів не надано. ОСОБА_1 вказала
на те, що з дозволу чоловіка, який був на
той час основним наймачем, поселялись
особи без її відома. Такі обставини не є
спростованими.

Ооскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства "Центральна
житлово-експлуатаційна організація
"Житловик" відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 12 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
С.П. Ковалевич

Ю.М. Мельник