АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/3269/14
Головуючий у І інстанції - Каліушко Ф.А.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Поліщук Н.В.

при секретарі - Дудікову А.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою Слободян Валентини Валеріївни
в інтересах Товариства з обмеженою
відповідальністю «Франс Гардінер
Україна» на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 23 грудня
2013 року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Франс
Гардінер Україна» до ОСОБА_3 про
визнання наказу недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Франс Гардінер Україна»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3
про визнання наказу недійсним.
Товариство зазначало, що відповідач
ОСОБА_3, який будучи на той час
директором відповідача, на підставі
заяви ОСОБА_4 від 17.07.2012 року видав
Наказ №02/1707/12 від 17.07.2012 р. про
звільнення останньої з посади
заступника директора за угодою сторін
з 09.08.2012 року. Вважає, що зазначений
наказ було видано відповідачем з
порушенням вимог трудового
законодавства, оскільки заява ОСОБА_4
не містила посилання на статтю КЗпП
України, на підставі якої вона просила
звільнити її з роботи, та не підписана
працівником. Окрім того, в самому
наказі також не вказано норму закону,
на підставі якого звільнена з роботи
ОСОБА_4

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову ТОВ «Франс Гардінер
Україна» - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати дане
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позов ТОВ «Франс
Гардінер Україна», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з підстав та доводів,
наведених в ній.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся.

Розглянувши справу в межах дoвoдiв
апеляційної скарги, перевіривши
законність i обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2012 року
ТОВ «Франс Гардінер Україна», в особі
директора ОСОБА_3, відповідача по
справі, видано наказ по особовому
складу №02/1707/12, яким звільнено ОСОБА_4 з
посади заступника директора
Товариства за угодою сторін з 09 серпня
2012 на підставі її письмової заяви від 17
липня 2012 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги,
представник ТОВ «ФрансГардінер
Україна», вказує на недоліки при
написанні ОСОБА_4 заяви про звільнення
та на невідповідність наказу №02/1707/12
від 17.07.2012 року вимогам трудового
законодавства, просить суд захистити
право позивача шляхом скасування
спірного наказу.

Відповідно до п 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України,
розгляд і вирішення цивільних справ у
судах проводиться на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Звертаючись до суду з вимогою про
визнання наказу про звільнення
недійсним, позивачем не надано суду
будь-яких переконливих доказів, які б
свідчили про порушення відповідачем
прав Товариства внаслідок видання
даного наказу про звільнення ОСОБА_4
або підтверджували невизнання чи
оспорювання відповідачем ОСОБА_3 прав
та інтересів Товариства.

Ті обставини, що наказ ТОВ «Франс
Гардінер Україна», не містить посилань
на статтю і пункт закону, на підставі
якого ОСОБА_4 звільнена з роботи за
згодою сторін, та не визначає розміру і
дати проведення остаточного
розрахунку з працівником, не є
підставами для визнання наказу
недійсним, оскільки відповідно до ч.1
ст.116 КЗпП України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи та організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред»явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відтворення цієї норми закону у наказі
про звільнення працівника не є
обов»язковим.

Як видно із заяви ОСОБА_4 від 17.07.2012 р.
про звільнення її з роботи, то заява
містить підпис цієї особи (а.с.5).

Окрім того, вважаючи, що спірний наказ
не відповідає вимогам трудового
законодавства, ТОВ «Франс Гардінер
Україна» не позбавлено можливості
самостійно внести в нього зміни чи
доповнення або скасувати його.

Суд першої інстанції повно й всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку й прийшов до
правильного висновку провідсутність
підстав для визнання наказу №02/1707/12 від
17.07.2012 р. недійсним, а тому
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову ТОВ «Франс Гардінер Україна».

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Слободян Валентини
Валеріївни в інтересах Товариства з
обмеженою відповідальністю «Франс
Гардінер Україна» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 23 грудня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді