АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/428/13
Головуючий в 1 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів -
Козлова С.П., Слоквенко Г.П.

при секретарі -
Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка на
рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка про
стягнення моральної шкоди у звязку з
ушкодженням здоров'я на виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області звернулося
до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року та постановити нове
рішення, яким відмовити позивачу в його
позовних вимогах.

Як на підстави своєї апеляційної
скарги відповідач - ВВД ФСС НВВ та ПЗ
України в м. Тернівці посилається на те,
що рішення є незаконним та
необґрунтованим, оскільки ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права / а. с. 46-49/.

Зазначеним рішенням суду позовні
вимоги ОСОБА_1 - задоволені частково, з
відповідача на користь позивача
стягнено 1000 грн. страхової виплати за
моральну шкоду /а. с.41-44 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач ОСОБА_1 з 04 червня 1987 року року
по 05 травня 2008 року працював на
підприємствах вугільної
промисловості.

При виконанні трудових обов'язків
отримав виробничу травму, а також
захворів на професійне захворювання.
За висновком МСЕК від 27.02.2002 року
позивачу було встановлено первинно 10%
втрати професійної працездатності, (
а.с. 9)

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що внаслідок
втрати професійної працездатності у
позивача наявна моральна шкода,
оскільки він втратив працездатність,
стан його здоров'я незадовільний не
може працювати, багато часу
знаходиться на лікуванні.

Виходячи з обставин справи та
наслідків що наступили, керуючись
ст.ст.13,21,28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності» - суд першої інстанції
прийшов до висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
стягнувши з відповідача на користь
позивача 1000 грн. страхових виплат за
моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції правильно встановив
вище зазначені обставини справи.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
обставинам справи та вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що Законом України від
23.02.2007 року № 717-У скасовано право
потерпілих на виробництві громадян на
відшкодування їм моральної шкоди за
рахунок Фонду, - не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки позивач втратив
працездатність у зв'язку з отриманою
травмою на виробництві і був вперше
оглянутий у МСЕК з приводу цієї травми
27.02.2002 року, з встановленням розміру
втрати працездатності, тобто в період
коли згідно чинного на той час
законодавства, зокрема Закону № 1105-Х1У
від 23.09.1999 року, який набрав чинності з
01.04.2001 року, - обов'язок по відшкодуванню
шкоди (в тому числі і моральної шкоди), у
вигляді страхових виплат, покладено
було на спеціально створений для цього
Фонд.

За змістом ст.ст.21,28,30,34,35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» право на отримання
потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати за
моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.

Таким чином, право на відшкодування
моральної шкоди виникло у позивача ще в
лютому 2002 року.

Згідно ст. 58 Конституції України закони
та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч.ч.1,2 ст. 5 ЦК
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» передбачали
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам, як страхову
виплату, тому покладення на відділення
Фонду обов'язку по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною
відповідальністю зазначеного органу.

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи відповідача, як такі, що
суперечать матеріалам справи та
діючому матеріальному і
процесуальному закону, - про те, що для
вирішення питання щодо наявності
спричинення позивачу моральної шкоди
ушкодженням здоров'я, необхідні
спеціальні медичні знання, а тому для
об'єктивного вирішення спору
необхідний висновок медико-соціальної
експертизи. Згідно ст. 212 ЦПК України -
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими для вирішення спірного
питання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 06
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ