АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2883/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф.Ф. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегiя суддiв Судовоi
палати з цивiльних справ апеляцiйного
суду Днiпропетровськоi областi в складі:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів : Гайдук
В.І., Свистунової О.В.

При секретарі : Півненко
С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 04 лютого 2014 року
про забезпечення позову по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання договору позики
недійсним, -

встановила:

Ухвалою Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 лютого
2014 року забезпечено позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання договору позики недійсним
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, які знаходяться на рахунку
НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я
ОСОБА_4 у сумі 1 209 659,77 грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить ухвалу суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види
забезпечення позову та зазначено, що
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Судом встановлено, що, згідно змісту
позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним договору позики від
01 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, а також про визнання
недійсним договору поруки від 01 лютого
2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4(а.с. 1-7).

Забезпечуючи позов шляхом накладення
арешту на грошові кошти, що знаходяться
на рахунку НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк»
на ім'я ОСОБА_4, суддя місцевого суду
порушив вимогу ст. 152 ЦПК України щодо
співмірності виду забезпечення позову
та заявлених позовних вимог, не
обґрунтував доцільність застосування
у даному випадку саме зазначеного виду
забезпечення позову, не виклав в
оскаржуваній ухвалі доводи з приводу
існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, не взяв до уваги зміст позовних
вимог.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню з направленням
питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України,
колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 лютого
2014 року скасувати з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає, бо не перешкоджає
провадженню у справі.

Головуючий:

Суддi: