Справа № 449/138/13
Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/895/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Береза В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

представника ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» Ковальчук А.О. та представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 09 жовтня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 09 жовтня 2013
року відмовлено у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ
««Райффайзен Банк Аваль». В
апеляційній скарзі апелянт,
посилається на незаконність
ухваленого рішення внаслідок
неповного та однобічного з'ясування
обставин справи, без належної оцінки
всіх доказів, порушення судом норм
процесуального права та неправильного
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. Зазначає, що банк
не піднімав однобічно процентної
ставки, а лише змінив відсоткову ставку
шляхом збільшення на 5% за несвоєчасне
виконання боржником зобов'язання, що не
є встановленим відсотком користування
кредитом, а тому суд безпідставно
визнав договір поруки припиненим та
необґрунтовано звільнив поручителя
від відповідальності. Крім того
стверджує, що шестимісячний строк для
подачі позову був перерваний подачею
відповідного позову, дана позовна
заяву була залишена без розгляду, однак
дані обставини не були дослідження
судом. (а.с. 80-83).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Ковальчук А.О. на
обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу представника
ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів не знаходить достатніх підстав
для задоволення скарги.

В супереч доводам апелянта, суд першої
інстанції з достатньою повнотою і
всебічністю дослідив надані сторонами
докази, вірно встановив фактичні
обставини справи, спірні
правовідносини та вирішив спір у
відповідності до норм матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, з дотриманням
процедури розгляду справи.

Згідно положень ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Судом безспірно встановлено, що 13
червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір №014/8201/82/49791
про надання цим Банком Позичальнику
кредиту в сумі 25 000 доларів США зі
сплатою 13,5% річних. Остаточний
термін повернення кредиту встановлено
13 червня 2017 року (а.с. 8-9).

На забезпечення виконання ОСОБА_6
його боргових зобов'язань перед
Кредитором між «Райффайзен Банк
Аваль», як кредитором, та ОСОБА_4, як
Поручителем, 13 червня 2007 року було
укладено договір поруки №014/8201/82/49791-2
(а.с. 12).

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6
за даним кредитним договором
отримав кредитні кошти в сумі 25 000
доларів США, що підтверджується
меморіальним валютним ордером №1/02/49791
від 14.06.2007 року (а.с. 13).

Встановлено також і те, що внаслідок
неналежного виконання ОСОБА_6 своїх
договірних зобов'язань щодо сплати
тіла кредиту та процентів за
користування кредитом, у цього
Позичальника утворилась
заборгованість, у зв'язку з чим позивач
22 жовтня 2008 року за вих. №02-5/05-3752
направив ОСОБА_4 досудову вимогу про
повне дострокове погашення
заборгованості за кредитним
договором в розмірі 29 065,23 доларів США в
5-ти денний термін, яку останній
отримав 25.10.2008 року та залишив без
належного реагування. (а.с. 15-16).

Як вбачається з наданого ПАТ
««Райффайзен Банк Аваль» розрахунку
боргу ОСОБА_6 за кредитом, така
заборгованість станом на 25 вересня 2012
року зросла та склала 1 099 394 грн. 82 коп., з
яких: заборгованість за кредитом - 181 558
грн.44 коп.(в еквіваленті 22 714,68 доларів
США);заборгованість за відсотками - 137 910
грн. 21 коп. (в еквіваленті 17 253,87 доларів
США); нарахована пеня за прострочку
кредиту - 309 085,85 грн. та нарахована пеня
за прострочку відсотків - 470 840,85 коп.

В жовтні 2012 року банк звернувся до суду
з позовом щодо стягнення відповідної
суми боргу з відповідача ОСОБА_4, як
поручителя за борговими зобов'язаннями
ОСОБА_6.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ ««Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із
того, що порука останнього відповідно
до положень ч.4 ст.559 ЦК України є
припиненою і з таким висновком суду
погоджується і судова колегія.

Зокрема, судом враховано, що
відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Виходячи з роз'яснень п.24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30 березня 2013
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
якими керувався суд, при вирішенні
таких спорів суд має враховувати, що
згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки.

Положення п.4.1. договору поруки
про те, що порука припиняється в межах
трирічного терміну з дня настання
строку виконання боргових зобов'язань
не пред'явить вимоги до поручителя,
обґрунтовано не взяті судом до уваги,
оскільки ці положення суперечать
ст.ст.251, 252 ЦК та вказаному висновку
Верховного Суду України.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що в грудні 2008 року ПАТ ««Райффайзен
Банк Аваль» звернувся з позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та до ОСОБА_4, як до
одного з відповідачів, щодо стягнення
заборгованості за тим же кредитним
договором №014/8201/82/49791 від 13 червня 2007
року, як на обставину, яка свідчить про
своєчасне звернення позивача до суду,
не заслуговує на увагу, оскільки
вказаний позов за заявою того ж
позивача 19 червня 2012 року залишено
судом Перемишлянського районного суду
Львівської області без розгляду, що
відповідно до ч.1 ст.265 ЦК України, що не
перериває перебігу строку звернення до
суду.

З наступним позовом
безпосередньо до ОСОБА_4, що є
предметом розгляду у даній справі, ПАТ
««Райффайзен Банк Аваль» звернувся
лише в жовтні 2012 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що ПАТ
««Райффайзен Банк Аваль», як кредитор,
пропустив строк звернення до суду
після пред'явлення вимоги до
поручителя ОСОБА_4

Судом першої інстанції також
встановлено, та не заперечувалось
представником ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" ні в суді першої інстанції, ні в
ході апеляційного перегляду, що з 03
березня 2008 року позичальнику ОСОБА_6
банком було підвищено відсоткову
ставку з 13,50% до 18,50%, на підставі п. 1.6.
Кредитного договору у зв'язку із
порушенням договірної дисципліни.

Пунктом 6.2. кредитного договору
передбачено право кредитора у випадках
передбачених цим договором змінити
процентну ставу за користування
кредитом. Про зміну кредитної ставки
кредитор письмово повідомляє
позичальника протягом 7 календарних
днів з дати прийняття рішення про її
зміну. Сторони висловлюють свою
цілковиту згоду без укладення
будь-яких додаткових угод до договору
вважати, що новий розмір процентної
ставки застосовується з дати прийняття
кредитором відповідного рішення про її
зміну та стосовно всієї непогашеної
суми кредиту.

Умовами укладеного між сторонами у
справі договору поруки не передбачено
право кредитора змінювати розмір
відсоткової ставки позичальнику, в
тому числі за порушення договірної
дисципліни, без згоди поручителя.

За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть
участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Доказів повідомлення позичальника про
зміну відсоткової ставки, та
погодження її зміни з поручителем, в
ході розгляду справи ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" не подано.

За даних обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку і
про те, що збільшення банком процентної
ставки за кредитом з 13,5 % до 18,5% у зв'язку
з порушенням позичальником кредитної
дисципліни було здійснено без згоди
поручителя ОСОБА_4, свідчить про
припинення поруки останнього, що
відповідає правовим висновкам
зробленим Верховним Судом України щодо
умов припинення поруки, зроблені в
постановах Верховного Суду України від
21 листопада 2011 року у справі №6-49 цс11 та
від 19 грудня 2011 р. у справі №6-67цс11.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
дійсні обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків оскаржуваного
судового рішення, а тому підстав для
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Перемишлянського
районного суду Львівської області від
09 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.