АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3497/14
Головуючий у суді 1 інстанції: Головін
Справа 185/8477/13-ц
Доповідач: Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої: судді Кочкової Н.О.,

Суддів: Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

При секретарі:
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля» про
відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» на заочне рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 вересня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково,
стягнуто на його користь з відповідача
8000 грн. на відшкодування моральної
шкоди (а.с.40-41).

Ухвалою цього ж суду від 17 лютого 2014
року у задоволення заяви ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про перегляд
заочного рішення від 16 вересня 2013 року -
відмовлено (а.с.68).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити (а.с. 73-75).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 10 липня 2000 року працював на
шахтах, правонаступником яких є ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля». Працюючи в
тяжких умовах праці отримав виробничу
травму, а саме: закрита тупа травма
живота з розривом сечового міхура,
множинні переломи кісток тазу,
травматичний шок 2 ступеня. 27 грудня 2012
року відповідачем були складені
відповідні акти Н-1 та Н-5. 09 квітня 2013
року позивача було звільнено з роботи
за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я.

За висновком МСЕК від 12 квітня 2013 року
позивачу встановлено
первинно-повторно 80% втрати
професійної працездатності та 3 група
інвалідності (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги
частково і стягуючи з відповідача 8
000гр. на відшкодування моральної шкоди,
суд правильно керувався ст.. 1167 ЦК
України та ст.. 237-1 КЗпП України і
виходив із того, що внаслідок отриманої
виробничої травми, які позивач
отримав, працюючи у небезпечних та
шкідливих умовах праці, йому
спричинена моральна шкода з вини
відповідача, який не створив безпечних
умов праці.

Доводи відповідача про те, що позивач
пропустив строк позовної давності
встановлений ст.. 233 КЗпП України -
протирічать п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, тому
не можуть бути взяті до уваги.

Посилання апелянта на те, що судом
порушено принципи змагальності,
встановлені ст. 10, 60 ЦПК України, так як
позивачем не надано доказів на
підтвердження спричинення моральної
шкоди відповідачем - є безпідставним та
необґрунтованими. Крім того, не
заслуговують на увагу і доводи
відповідача про те, що суд не призначив
експертизу для встановлення факту
спричинення моральної шкоди, оскільки
наявність такого висновку при
вирішенні справ по відшкодування
моральної шкоди не є обов'язковим для
суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не з'ясував, у чому проявляється
моральна шкода, - спростовуються
матеріалами справи, а посилання на те,
що з 1 січня 2008 року виплата моральної
шкоди в України припиняється, -
стосується лише виплат із Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, і не мають правового
значення для вирішення даного спору.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції, яким у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам ст.
213, 214 ЦПК України, і його слід залишити
без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» відхилити.

Заочне рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 вересня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: