Справа №560/2145/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

за участю представника відповідача
Поповича С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ "ПриватБанк" в
особі Рівненської Філії ПАТ КБ
"ПриватБанку" (Дубровицьке відділення")
про визнання недійсним договору
іпотеки,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до відповідача ПАТ КБ
"ПриватБанк" в особі Рівненської Філії
ПАТ КБ "ПриватБанку" (Дубровицьке
відділення" з позовом про визнання
недійсним договору іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07
серпня 2008 року між ним та між ЗАТ КБ
«Приватбанк», найменування якого було
змінено на ПАТ КБ «Приватбанк» був
укладений договір іпотеки, який
посвідчений приватним нотаріусом
Дубровицького районного нотаріального
округу Рівненської області ОСОБА_5,
зареєстрований під №4763. Вказаним
договором забезпечене виконання
зобов'язань Іпотекодавця перед
Іпотекодержателем за Кредитним
договором № ROR0GA00000069 від 07 серпня 2008
року, який укладений між ОСОБА_6 та ПАТ
КБ "Приватбанк". Предмет іпотеки є
житловий будинок по АДРЕСА_1. Ухвалою
Дубровицького районного суду від 04.04.2013
року відкрите провадження у справі
№560/535/13-ц за позовом ПАТ КБ "Приватбанк"
до нього, як відповідача та третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_6 про звернення
стягнення. З матеріалів вказаної
справи, зокрема, з розрахунку
заборгованості за договором № ROR0GA00000069
від 07 серпня 2008 року вбачається, що
відповідач самостійно, в
односторонньому порядку без
узгодження з ним та з позичальником по
кредитному договору, змінив процентну
ставку за користування кредитними
коштами з 20,04% на рік до 24,96% на рік.
Відповідно до п. 32 Договору іпотеки
внесення змін до договору допускається
лише за згодою сторін. Узгоджені
сторонами зміни до цього договору
вносяться у письмовій формі і
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Проте такі
зміни не оформлені у порядку та у формі
визначених договором іпотеки. У зв'язку
з тим, що, на думку позивача, банком
неправомірно та без попередження було
підвищено відсоткову ставку за
кредитним договором, він звернувся до
суду з даним позовом та просив суд
визнати недійсним договір іпотеки,
укладений між сторонами 07 серпня 2008
року.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, заперечував проти їх
задоволенні у повному обсязі,
посилався на їх необґрунтованість та
безпідставність.

Вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд вважає, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008
року між ОСОБА_6 та між ЗАТ КБ
«Приватбанк», найменування якого було
змінено на ПАТ КБ «Приватбанк», був
укладений кредитний договір № ROR0GA00000069,
за умовами якого ОСОБА_6 отримав в
кредит грошові кошти у сумі 108650,00 грн.
зі сплатою 20,04% річних. Викладене
підтверджується копіями даного
кредитного договору, а також додатками
до нього наявними в матеріалах справи
(а. с. 7-11).

Судом було встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором 07 серпня
2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
найменування якого було змінено на ПАТ
КБ «Приватбанк», позивачем, був
укладений договір іпотеки, за умовами
якого в іпотеку відповідачу був
переданий житловий будинок загальною
площею 92,60 кв.м., житлова площа 55,50 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Даний договір був посвідчений
приватним нотаріусом Дубровицького
районного нотаріального округу
Рівненської області ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 4764 (а. с.
12-14).

З пояснень наданим
представниками сторін у судовому
засіданні судом встановлено, що
відсоткову ставку за кредитним
договором № ROR0GA00000069 від 07 серпня 2008
року було підвищено з 20,04 % до 24,96 %.

Діючим законодавством передбачено, що
правочини визнаються недійсними з
моменту їх укладання. Договір іпотеки
№ ROR0GA00000069 укладений 07.08.2008 р., а позовна
заява подана в 11.12.2013 р. через 5 років
після укладання договору. Загальний
строк позовної давності становить 3
роки.

Як підставу своїх позовних вимог
Позивач посилається на збільшення
Відповідачем в односторонньому
порядку відсоткової ставки за
користування кредитом. Посилання на
таку підставу є хибним, виходячи з того,
що на момент укладання кредитного
договору і відповідно договору іпотеки
жодних обмежень щодо збільшення
відсоткової ставки діючим
законодавством не було передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч.2 ст. 632 ЦК
України, договір укладений сторонами
по справі, має умови, згідно яких банк
має право в односторонньому порядку
підвищувати розмір процентної ставки.

А саме, відповідно до п. 2.3.1 Договору,
Банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування Кредитом, при
зміні конюктури ринку грошових
ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу
долара США до гривні більше ніж на 10% у
порівнянні з курсом долара СІЛА до
гривні, встановленого НБУ на момент
укладання даного договору; зміні
облікової ставки НБУ; зміні розміру
відрахувань у страховий фонд. При цьому
банк надсилає Позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність зміненої
процентної ставки.

Такий новий розмір відсоткової ставки
за цим Договором починає
застосовуватись з дати, що буде вказана
у Повідомленні Кредитора до
Позичальника, без укладення Сторонами
відповідної угоди про внесення змін до
цього Договору.

У разі незгоди із встановлюваним
згідно умов цього пункту Договору
новим розміром відсоткової ставки,
Позичальник не пізніше 20.01.2009 року,
повинен звернутися у відділення
ПриватБанку та надати письмове
повідомлення (відповідь) про свою
незгоду із такою новою ставкою.

У разі неподання Позичальником
письмового повідомлення (відповіді)
про його незгоду із такою новою
ставкою, вважається згодою
Позичальника на встановлення
Кредитором такого нового розміру
відсоткової ставки з дати, що зазначена
у Повідомленні Кредитора а саме 01.02.2009
року.

Окрім того, сплата без вийнятку
усіх чергових платежів з 01.02.20009 року (та
у кредиту; додатково свідчить про
фактичне прийняття пропозиції про
підвищення відсоткової ставки
клієнтом.

Верховний суд України, в "Узагальненнях
судової практики розгляду цивільних
справ, які виникають з кредитних
правовідносин" (2009-2010рр.) зазначив, якщо
боржник сплачує відсотки за новою
ставкою, то пропозицію слід вважати
прийнятою і правочин вчиненим.,
враховуючи ч.ч. 2, З ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК
України (навіть за відсутності доказів
належного повідомлення боржника), так
як фактичні дії вказують на прийняття
пропозиції.

Аналогічна позиція викладена в п.
28 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин".

Прийняття рішення підвищення
відсоткової ставки (зміна умов
договору) і відправлення повідомлень
про прийняте рішення були здійсненні
до 09.01.2009 року. Тобто до моменту
набрання чинності законом, від 12.12.2008
року про заборону одностороннього
підвищення відсоткових ставок.

Оскільки право банку збільшити
процентну ставку шляхом надсилання
відповідних повідомлень було
реалізовано до набрання чинності
Закону України № 661-VI від 12.12.2008 року,
банк діяв відповідно до умов
укладеного з Позивачем договору та в
рамках чинного законодавства.

Позивач звернувся до Дубровицького
районного суду Рівненської області
11.12.2013 року, тому є обґрунтованими
підстави вважати, що на дату подання
позовної заяви до суду, було пропущено
трирічний строк позовної давності,
щодо заявлених позовних вимог про
визнання не дійсним договору Іпотеки.

Згідно ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Діючим законодавством, а саме ст. 11
Закону України «Про іпотеку»
визначено, що у разі забезпечення
основного зобов'язання іпотекою
нерухомого майна, що належить третій
особі (майновому поручителю), майновий
поручитель є іпотекодавцем відповідно
до чинного договору і не несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання боржником. У
разі порушення боржником основного
зобов'язання майновий поручитель
відповідає за задоволення вимоги
іпотекодержателя нерухомим майном, що
є предметом іпотеки.

Отже, іпотекодавець відповідає перед
іпотекодержателем за виконання
основного зобов'язання по кредитному
договору своїм нерухомим майном, тобто
в межах вартості нерухомого майна.
Сторонами, Позивачем та Відповідачем,
при укладанні договору іпотеки ROR0GA00000069
від 07.08.2008 р. була визначена заставна
вартість нерухомого майна Розділ 7
Договору іпотеки).

Твердження щодо визнання договору
іпотеки недійсними повинно
ґрунтуватися на законі, а не
припущеннях. Іпотечний договір
відповідає повністю вимогам чинного
законодавства, а саме Закону України
''Про іпотеку", Закону України «Про
захист прав споживачів», ст.215 ЦК
України.

Іпотечний договір укладений: у
письмовій формі; підписаний
уповноваженими особами - Позичальником
та власником предмету іпотеки;
відповідно до чинного законодавства
нотаріально посвідчений та
зареєстрований в державному реєстру
іпотек; договір відповідає всім
істотним умовам договору, які
передбачені Законом, а саме визначений
зміст основного зобов'язання; опис
предмету іпотеки достатній для його
ідентифікації; визначена вартість
предмету іпотеки, тощо.

Статтями 27,46 ЦПК України,
передбачено, що обов'язок із
доказування покладається також на
осіб, яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст.27 ЦПК України.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені у судовому засіданні, суд
дійшов висновку щодо
необґрунтованості, безпідставності та
недоведеності позовних вимог позивача,
у зв'язку з чим вважає за необхідне
відмовити в задоволенні даного позову
у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо
відшкодування судових витрат, на
підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи
результат розгляду справи, суд вважає,
що витрати по сплаті судового збору,
понесені позивачем при звернення до
суду з даним позовом, не підлягають
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 214, 215, 218,
292, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ
"ПриватБанк" в особі Рівненської Філії
ПАТ КБ "ПриватБанку" (Дубровицьке
відділення") про визнання недійсним
договору іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Заступник голови Дубровицького

районного суду
К.М. Отупор