У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Кіровського району м.
Дніпропетровська, який діє в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: комунальне підприємство
«Житлове господарство Кіровського
району» Дніпропетровської міської
ради, про визнання договору купівлі -
продажу майна недійсним, скасування
реєстрації та визнання права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року прокурор Кіровського
району м. Дніпропетровська, який діє в
інтересах держави в особі
Дніпропетровської міської ради
звернувся до суду з вказаним позовом.
Зазначав, що за ОСОБА_1 на підставі
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 5 липня 2010 року
визнано право власності на підвальне
приміщення № V позначка 1-15 літера
В - 3 по АДРЕСА_1, загальною площею
169,8 кв.м. 21 грудня 2010 року ОСОБА_1
продала належне їй приміщення ОСОБА_2
Ухвалою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 21
жовтня 2011 року, рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
5 липня 2010 року скасоване у зв'язку з
нововиявленими обставинами, позовну
заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності залишено без розгляду.
Посилаючись на те, що правова підстава
якою посвідчувалось право власності
продавця на відчужений об'єкт відпала,
вважав, що укладений 21 грудня 2010
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір
купівлі - продажу підвального
приміщення № V позначка 1-15 літера В-3 по
АДРЕСА_1 загальною
площею 169,8 кв.м, має бути визнаний
недійсним, а реєстрація в КП
«Дніпропетровське МБТІ»
Дніпропетровської обласної ради права
власності на нежитлове приміщення
скасована та визнано право власності
на нього за територіальною громадою
м. Дніпропетровська.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 6 червня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, про часткове задоволення
позову. Визнано договір купівлі -
продажу нежитлових приміщень № V
позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1
загальною площею 169,8 кв.м., укладений 21
грудня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, недійсним. Скасовано державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_2
здійснену КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради на підставі договору
купівлі - продажу нежитлових приміщень
№ V позначка 1-15 літера В-3 по АДРЕСА_1
загальною площею 169,8 кв.м., укладеного 21
грудня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення апеляційного суду скасувати,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що
прокурор не мав повноважень подавати
позов в інтересах держави, оскільки
укладенням оспорюваного договору
купівлі - продажу її права і інтереси не
зачіпаються, підлягають відхиленню.

Судами встановлено, що предметом
вказаного договору було допоміжне
приміщення в жилому будинку право
власності на яке, у випадку
приватизації наймачами квартир у цьому
будинку, переходить до останніх.

Відповідно до ст. 5 ЖК України державний
житловий фонд перебуває у віданні
місцевих Рад народних депутатів,
останні створюють органи для
здійснення його приватизації, яка
полягає, зокрема, у відчуженні квартир
державного житлового фонду на користь
громадян (ст. ст. 1, 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду»). Згідно із ч. 2 ст.10
цього Закону у власність зазначених
осіб передаються і допоміжні
приміщення в жилих будинках.

Здійснення контролю за використанням
та утриманням об'єктів нерухомого
майна покладено на органи місцевого
самоврядування відповідно до ст. ст. 10,
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

З огляду на викладене прокурором
доведено наявність у спірних
правовідносинах інтересів держави та
правильно визначено орган, який
виконує функції держави в цих
правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова