Справа №461/1180/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.

при секретарі
Тарапацькому Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за позовом
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_1,
третя особа Львівське комунальне
підприємство «Центральне» про
зобов'язання до вчинення дій,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, третя особа ЛКП «Центральне» в
якому просить зобов'язати відповідача
за власні кошти демонтувати самовільно
влаштований балкон до квартири АДРЕСА_1
та привести балкон загального
користування до попереднього стану.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1. 23.12.2011р.
Галицькою районною адміністрацією
Львівської міської ради прийнято
розпорядження №р-627 «Про демонтаж
самовільно влаштованого балкону до
квартири АДРЕСА_1», яким зобов'язано
ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати
самовільно влаштований балкон до
квартири АДРЕСА_1 та привести балкон
загального користування до
попереднього стану. Однак, відповідач
не виконав вказаного розпорядження, на
неодноразові попередження не реагує, у
зв'язку з чим позивач змушений
звернутись до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала, дала
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просить позов
задоволити.

Представник відповідача в судовому
засідання позов заперечила з підстав,
викладених у письмових запереченнях.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, хоч про час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив. Суд ухвалив слухати
справу у відсутності представника
третьої особи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як видно з довідки з місця проживання,
про склад сім'ї та прописку ЛКП
«Центральне» від 10.05.2012р., /а.с.5/,
свідоцтва №Г-26329 від 11.06.2004р. про право
власності на квартиру /а.с.73/, власником
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Згідно ст.319 ч.2 ЦК України,
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 48 Конституції України
закріплено. що кожен має право на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічним вимог і правил
експлуатації будинку.

Згідно ст.100 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадиться з метою підвищення їх
благоустрою.

Відповідно до ст.152 Житлового
кодексу України переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої ради народних
депутатів.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме з витягу із протоколу №18
засідання міжвідомчої комісії
Галицького району від 01.11.2011р. /а.с.12/ та
розпорядження Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
№р-627 від 23.12.2011р. «Про демонтаж
самовільно влаштованого балкону до
квартири АДРЕСА_1» /а.с.13/ ОСОБА_1
зобов'язано за власні кошти
демонтувати самовільно влаштований
балкон до квартири АДРЕСА_1 та привести
балкон загального користування до
попереднього стану.

Разом з тим, пунктом 1.4.6 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від17.05.2005р.№76,
передбачено, що власник, наймач
(орендар) жилого будинку, жилого чи
нежилого у жилому будинку приміщення,
що припустив самовільне
переобладнання або перепланування,
зобов'язаний за свій рахунок привести
це приміщення до попереднього стану
лише у випадку, якщо це призводить до
порушення конструктивних елементів
або засобів протипожежного захисту.

Із звіту про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта від 20.03.2014р.,
затвердженого ПП «МАЛАХІТ» /а.с.77-87/
видно, що прибудова веранди до квартири
АДРЕСА_1 відповідає будівельним,
санітарно-технічним та протипожежним
нормам. Проводити демонтаж цієї
прибудови недоцільно, у зв'язку з тим,
що демонтажні роботи непередбачувані і
можуть привести до руйнування
конструктивних елементів основного
будинку. Також, вказана прибудова не
обмежує можливість використання за
призначенням даного будинку іншими
співвласниками, у зв'язку з тим, що
влаштована в торці балкону на 2-ому
поверсі 3-х поверхового житлового
будинку зі сторони внутрішнього
подвір'я, до стін квартири НОМЕР_1, і не
порушує прав інших співвласників в
користуванні і можливості проведення
ремонтно-будівельних робіт у разі
необхідності. Що відповідає п.4 ст.357 ЦК
України.

Наведене свідчить про те, що
відповідачем при здійсненні
реконструкції кв.АДРЕСА_1 було
дотримано усіх необхідних державних
будівельних норм, із дотриманням
санітарного та протипожежного
законодавства.

Окрім того, як видно із заяви
мешканців будинку АДРЕСА_1 /а.с.94/, такі
не заперечують щодо розширення
кв.НОМЕР_1 за рахунок балкону
загального користування, яким примикає
до даної квартири, тобто відповідачем
не порушено прав інших мешканців
вказаного будинку.

Однак, розпорядження голови
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради №р-627 від
23.12.2011р. «Про демонтаж самовільно
влаштованого балкону до квартири
АДРЕСА_1» приймалось без врахування
вищенаведених фактів, тобто таке
розпорядження не відповідає фактичним
обставинам справи.

Згідно п.6 ч.1 ст.3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність.

Суд погоджується з доводами
позивача, що відповідачем без
належного на те дозволу було здійснено
реконструкцію кв.АДРЕСА_1, однак суд
звертає й увагу на те, що зазначена
реконструкція була проведена за згодою
усіх мешканців даного будинку, була
спрямована на поліпшення стану будинку
в цілому, може експлуатуватись без
жодних застережень, а також те, що
влаштований до згаданої квартири
балкон був наявний і до такого
влаштування.

Окрім того, додатково суд вважає за
необхідне відзначити, що представник
позивача в судовому засіданні не
вказав та не зазначив, які саме і чиї
права порушив відповідач, і в чому це
полягає, окрім доводів щодо
неналежного дотримання процедури
погоджень.

Більше того, представник позивача не
змогла пояснити, як можна одночасно
демонтувати балкон та привести балкон
загального користування до
попереднього стану.

Статтею 3 Конституції України
закріплено, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

З врахуванням вищевикладеного,
дотримуючись засад справедливості та
розумності, беручи до уваги те, що дії
ОСОБА_1 були спрямовані лише на
реалізацію своїх прав, та жодним чином
не на порушення прав інших мешканців
будинку, які, не заперечують проти
проведеної реконструкції, оскільки
така реконструкція поліпшує стан
їхнього будинку, була проведена з
дотриманням встановлених норм та
стандартів, а також зважаючи на
відсутність технічних висновків щодо
безпечності проведення демонтажу, що
унеможливлює здійснення такого, суд
приходить до переконання, що відсутні
підстави зобов'язувати відповідача
здійснити такий демонтаж, а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-11,60,88,212-215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.