Номер провадження № 22-ц/785/3424/14
Головуючий у першій інстанції Іванова
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.

при секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 17 січня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АВТО
ПРОСТО" про застосування наслідків
недійсності правочину про надання
послуг на придбання автомобіля та
стягнення сплачених грошових коштів,

в с т а
н о в и л а:

15 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 20 липня 2010 року між
відповідачем ТОВ "АВТО-ПРОСТО" і ним
укладено угоду №0321651з додатками №№
1,2,4,5 до угоди, предметом якої є надання
відповідачем послуг, спрямованих на
придбання автомобіля "CHERY TIGGO", в рамках
створеної системи продажу автомобілів
"АВТО ТАК", за якою він зобов'язався
сплатити вартість автомобіля у вигляді
внесків, а також сплачувати послуги у
вигляді адміністративних витрат,
вступного внеску та страхових внесків.
Відповідно до договору він за період з
20 липня 2010 року до 09 січня 2013 року
сплатив на розрахунковий рахунок
відповідача 46658,63 грн., але до цього часу
він не отримав автомобіль. Він вважає,
що угода не відповідає положенням ст.
ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав
споживачів", якою забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики, яка вводить в оману, зокрема
утворення, експлуатація або сприяння
розвитку пірамідальних схем, коли
споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Тому він
вважає, що такої правочин є нікчемним й
до нього слід застосувати наслідки
недійсності укладеного між сторонами
правочину і стягнути сплачені за
угодою 46658,63 грн.

Посилаючись на ці обставини та на ст.
ст. 215, 216 України, позивач просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача, ТОВ "АВТО
ПРОСТО", в судове засідання не з'явився,
але надав письмові заперечення, у яких
проти позову заперечував й зазначав, що
укладена угода про надання послуг,
спрямованих на придбання автомобіля,
укладена згідно діючого законодавства
й підстав для визнання її нікчемною
немає.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
мотивуючи тим, що суд першої інстанції
порушив норми процесуального і
матеріального права.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивача ОСОБА_3,
пояснення на апеляцію, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 липня 2010 року між відповідачем ТОВ
"АВТО-ПРОСТО" та позивачем ОСОБА_3
укладено угоду №0321651 з додатками №№
1,2,4,5 до угоди, предметом якої є надання
відповідачем послуг, спрямованих на
придбання автомобіля "CHERY TIGGO" вартістю
100720 грн., в рамках створеної системи
продажу автомобілів "АВТО ТАК" (а.с. 5-12).

За угодою позивач зобов'язався
сплатити вартість автомобіля у вигляді
внесків, а також сплачувати послуги у
вигляді адміністративних витрат,
вступного внеску та страхових внесків
(ст. 5).

Відповідно до ст. 2 угоди відповідач ТОВ
"АВТО ПРОСТО" гарантувало надання права
на отримання автомобіля за умови
виконання позивачем всіх зобов'язань
за угодою.

Відповідно до угоди позивач за період з
20 липня 2010 року до 09 січня 2013 року
сплатив на розрахунковий рахунок
відповідача 46658,63 грн. (а.с. 12-44).

Позивач ОСОБА_3 не виконав умови угоди.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про
захист прав споживачів", забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що позивач має право на захист
свого права у випадку його порушення
відповідачем ТОВ "АВТО ПРОСТО", але в
судовому засіданні не доведено, що
умови укладеної угоди про надання
послуг, спрямованих на придбання
автомобіля, порушують права позивача
ОСОБА_3, є несправедливими та містять
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача й
підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК
України, ст. 19 Закону України "Про
захист прав споживачів" для визнання
угоди нікчемною й застосування
наслідків нікчемності угоди немає.
Тому права позивача не порушені й у
відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України
вимоги ОСОБА_3 не підлягають судовому
захисту.

Вказаний висновок суду першої
інстанції повністю узгоджується з
правовим висновком Верховного Суду
України, висловленим у постанові від 11
вересня 2013 року у справі №6-40цс 13 за
позовом ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АВТО
ПРОСТО" про визнання угоди недійсною та
відшкодування шкоди (а.с. 136-149), який
згідно із ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Посилання позивача ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі на те, що рішення
суду першої інстанції є незаконним,
оскільки суд не врахував, що угода про
надання послуг, спрямованих на
придбання автомобіля містить ознаки
пірамідальної схеми та нечесної
підприємницької діяльності, не
приймаються до уваги, оскільки не
відповідають дійсності та
спростовуються вище приведеними
доказами.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
позивач повинен був довести в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог.

Однак судом першої інстанції з
достовірністю встановлено, що
діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" не
пов'язана з функціонуванням
"пірамідальної схеми", у зв'язку з
відсутністю головних ознак
"пірамідальної схеми" - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 10 угоди підписання
цієї угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом Угоди й додатків до неї (а.с. 5).

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди
учаснику надається 7 днів для того, щоб
він міг детально ознайомитися з угодою
та прийняти її чи відмовитись від
участі в системі "АвтоТак". При цьому в
разі розірвання угоди протягом семи
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ "АВТО
ПРОСТО". Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ "АВТО ПРОСТО" про
розірвання Угоди. Однак, як установлено
судом, позивач із заявою про
розірвання угоди в семиденний термін
до ТОВ "АВТО ПРОСТО" не звертався, що
свідчить про його розуміння та згоду з
усіма умовами Угоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. ст. 626, 627 та 629 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Таким чином, позивач підписав
оспорювану угоду, ніяких заперечень
проти умов договору не заявляв тому всі
умови договору з моменту його
укладення стають однаково
обов'язковими для виконання сторонами.

Тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції з'ясував обставини,
які мають значення для справи, в
повному обсязі, дослідив в судовому
засіданні усі докази, які є у справі, з
урахуванням їх переконливості,
належності і допустимості, дав їм
правильну оцінку та виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна
скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 17 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік