Справа № 131/2235/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2014

Іллінецький районний суд Вінницької
області в складі:

Головуючого судді Димбіцького
Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллінці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої поширенням недостовірної
інформації, ціна позову 1500 грн.,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом, у якому вказав, що відповідач
ОСОБА_2 є його сусідом по АДРЕСА_1 У
жовтні 2013 року ОСОБА_2 подав заяву до
Іллінецького РВ УМВС України у
Вінницькій області про те, що, ніби-то,
він вчинив крадіжку майна з його
домогосподарства, внаслідок чого 29
жовтня 2013 року працівники міліції
провадили обшук в його домоволодінні.
Будь-якого порушення закону працівники
міліції у нього не виявили, однак
поширення ОСОБА_2 недостовірної
інформації про нього, сам факт
перевірки і обшуку стали відомі його
односельцям, що призвело до приниження
його честі і гідності.

Тому він просить суд зобов'язати
відповідача ОСОБА_2 спростувати
інформацію про вчинення ним крадіжок
та відшкодувати йому завдану
поширенням неправдивої інформації
моральну шкоду в сумі 1500 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав, просить суд
їх задовольнити із викладених у
позовній заяві мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовних вимог ОСОБА_1 до
себе не визнав і пояснив, що восени 2013
року із його домогосподарства в
с.Петромарківка Іллінецького району
Вінницької області дійсно було вчинено
крадіжку майна, про що він повідомляв
сільського голову. При цьому він не
вказував на позивача ОСОБА_1, як на
вірогідного злочинця, не поширював про
нього такої інформації, тому просить
суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши письмові
докази у справі, суд доходить висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову із наступних
міркувань.

Правовідносини, що є предметом
спору між сторонами у справі,
регулюються цивільним законодавством
України щодо захисту особистих
немайнових прав. Зокрема, згідно
ст.ст.270, 275, 277, 280 ЦК України, відповідно
до Конституції України фізична особа
має право, зокрема, на право на повагу
до гідності та честі; фізична особа має
право на захист свого особистого
немайнового права від протиправних
посягань інших осіб; фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного; якщо фізичній особі
внаслідок порушення її особистого
немайнового права завдано майнової та
(або) моральної шкоди, ця шкода підлягає
відшкодуванню.

В судовому засіданні на підставі
досліджених доказів судом визнаються
встановленими наступні обставини у
справі:

- повідомлення про вчинення 29
жовтня 2013 року крадіжки майна із
домогосподарства ОСОБА_2 в
с.Петромарківка Іллінецького району
Вінницької області надійшло до
чергової частини Іллінецького РВ УМВС
України у Вінницькій області 29 жовтня
2013 року по телефону від
Росоховатського сільського голови
Іллінецького району Вінницької
області без зазначення особи
вірогідного зловмисника, воно було
зареєстроване в Журналі єдиного обліку
заяв і повідомлень про вчинені
кримінальні правопорушення та інші
події за № 2361 (а.3 матеріалів перевірки
Іллінецького РВ УМВС України у
Вінницькій області);

- ОСОБА_2 у своєму письмовому
поясненні працівникам міліції з
приводу викрадення його майна не
вказував особу ОСОБА_1 вірогідним
викрадачем, натомість зазначив, що не
знає, хто саме міг викрасти його майно
(а.3 матеріалів перевірки Іллінецького
РВ УМВС України у Вінницькій області);

- ОСОБА_1 особисто власноручною
заявою до начальника Іллінецького РВ
УМВС України у Вінницькій області 29
жовтня 2013 року давав згоду на огляд
його домогосподарства в
с.Петромарківка Іллінецького району
Вінницької області (а.3 матеріалів
перевірки Іллінецького РВ УМВС України
у Вінницькій області);

- при цьому огляд
домогосподарства ОСОБА_1 в
с.Петромарківка Іллінецького району
Вінницької області працівниками
міліції 29 жовтня 2013 року не провадився,
позаяк у матеріалах перевірки
Іллінецького РВ УМВС України у
Вінницькій області відсутній
передбачений кримінальним
процесуальним законом відповідний
документ про таку дію;

- сама подія кримінального
правопорушення за повідомленням від 29
жовтня 2013 року за результатами
перевірки працівниками Іллінецького
РВ УМВС України у Вінницькій області
встановлена не була (а.а.1, 19 матеріалів
перевірки Іллінецького РВ УМВС України
у Вінницькій області);

- заявлений позивачем ОСОБА_1
свідок у справі ОСОБА_3 в судовому
засіданні вказала лише на відому їй зі
слів ОСОБА_1, з яким вона проживає у
фактичному шлюбі, обставину щодо
проведення 29 жовтня 2013 року
працівниками міліції обшуку його
домоволодіння в с.Петромарківка
Іллінецького району Вінницької
області;

- заявлений позивачем ОСОБА_1
свідок у справі ОСОБА_4 в судовому
засіданні вказав лише на обставину
щодо, ніби-то, наклепу ОСОБА_2 відносно
нього самого за крадіжку консервації,
що мало місце раніше;

- заявлені відповідачем ОСОБА_2
свідки у справі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснили, що їм не
відомі обставини вчинення крадіжки
майна із домогосподарства ОСОБА_2 в
с.Петромарківка Іллінецького району
Вінницької області, разом із тим зі
слів односельців вони характеризують
ОСОБА_1, як особу, яка схильна до
вчинення крадіжок.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, суд вважає,
що жодна із вказаних позивачем ОСОБА_1 в
обґрунтування своїх позовних вимог
обставин щодо поширення відповідачем
ОСОБА_2 недостовірної інформації
відносно його особи та заподіяння йому
внаслідок цього втрат немайнового
характеру не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні
будь-якими об'єктивними належними
допустимими доказами. Зокрема,
дослідженням доказів у справі
встановлено, що ОСОБА_2 не повідомляв
будь-яким чином працівників міліції
про вчинення крадіжки його майна саме
ОСОБА_1, обшук в домогосподарстві
ОСОБА_1 як і огляд його домоволодіння
працівниками міліції не проводився,
жодних доказів поширення ОСОБА_7 у
будь-який спосіб недостовірної
інформації про ОСОБА_1 та заподіяння
йому внаслідок цього моральної шкоди
позивач не надав.

В той же час всі вказані позивачем
ОСОБА_1 у позовній заяві обставини
беззаперечно спростовані наведеними
вище дослідженими в судовому засіданні
доказами у справі.

Відтак суд не знаходить законних
підстав для задоволення позовних вимог
позивача про зобов'язання відповідача
спростувати недостовірну інформацію
про нього і відшкодувати завдану її
поширенням моральну шкоду внаслідок
їх недоведеності. Тому ОСОБА_1 слід
відмовити в задоволенні його позову до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, завданої поширенням
недостовірної інформації, ціна позову
1500 грн., за безпідставністю і
недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.270, 275, 277, 280 ЦК України, ст.ст.209, 212 -
212 ЦПК України,

В И
Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, завданої поширенням
недостовірної інформації, ціна позову
1500 грн., за безпідставністю і
недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний
суд.

Суддя
Ю.В. Димбіцький