Чуднівський районний суд
Житомирської області
Справа № 294/724/13-ц
Номер провадження 2/294/1013/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м. Чуднів

Чуднівський районний суд
Житомирської області складі:

головуючого судді Мельничука О.О.,

секретаря Рижук В.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 "про поділ майна подружжя",-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_3 про поділ спільнонажитого
під час шлюбу сторін, що тривав з 31.07.2010
року по 01.10.2011 року, майна, вказавши на
те, що під час шлюбу сторони придбали
14.10.2010 року автомобіль "ВАЗ-21093", н.з.
НОМЕР_1, 1998 року випуску, вартість якого
становить 27000 грн., а 04.08.2011 року
придбали автомобіль “ВАЗ-21112”, д.н.з.
НОМЕР_2, 2006 року випуску, вартістю 50606,23
грн., в зв"язку з чим позивачка просить
стягнути з відповідача на її користь
38803,11 грн. грошової компенсації
належної їй частини спільного майна,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач автомобіль "ВАЗ-21112" продав
без її згоди, а автомобіль "ВАЗ-21093"
залишається у його власності.

У судовому засіданні позивачка та
її представник підтримали позовні
вимоги та викладені в позовній заяві
обставини справи.

Відповідач у судовому засіданні
позов не визнав, вказавши, що на гроші,
які їм подарували на весіллі, сторони
придбали за 27000 грн. автомобіль "ВАЗ-21093",
але через декілька місяців він даний
автомобіль продав, хоча договір
купівлі-продажу не оформляв, а видавши
покупцям доручення. На отримані від
продажу автомобіля кошти він придбав
інший автомобіль "ВАЗ-21112", трохи
доплативши за нього зароблені ним
особисто гроші. Згодом він продав
автомобіль "ВАЗ-21112" ОСОБА_5 за суму, яку
він точно вже не пам"ятає (чи то за 25000
грн. чи за 26000 грн.). ОСОБА_1 не
заперечувала проти продажу автомобіля
і отримала 13500 грн. ще до оформлення
документів щодо продажу авто. Іншого
майна за такий короткий термін
спільного проживання сторін вони не
придбали, проживаючи у найманій
квартирі, а тому більш нічого ділити їм
не прийшлося.

Представник відповідача у
судовому засіданні підтримала позицію
свого довірителя.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення вказаних осіб,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково.

Згідно наявних у матеріалах
справи документів сторони перебували у
шлюбі з 31.07.2010 року по 01.10.2011 року і за
цей час придбали 14.10.2010 року автомобіль
"ВАЗ-21093", н.з. НОМЕР_1, який згідно
офіційних даних в даний час
знаходиться у володінні відповідача,
та 04.08.2011 року - автомобіль “ВАЗ-21112”,
д.н.з. НОМЕР_2, який був проданий
відповідачем іншій особі.

У відповідності до ст.ст. 60,69,70 СК
України та ст. 372 ЦК України набуте під
час шлюбу сторін майно являється
спільною власністю подружжя, частки
яких при поділі майна є рівними.
Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджують одному з
подружжя. Грошова компенсація
присуджується лише у разі відповідної
згоди подружжя.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" судам при вирішенні спорів
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільного
нажитого майна, наявного на час
припинення ведення господарства. До
складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи.

Згідно п. 25 даного Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", зазначено,
що при вирішенні питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

Відповідно ж до п. 30 вказаного
Пленуму Верховного Суду України кожен
із подружжя має рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності, а
тому необхідна взаємна згода подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права їх спільної сумісної власності
відповідно до ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК
України, а якщо один із них здійснив
його відчуження чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Таким чином присудження грошової
компенсації може мати місце з підстав,
передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Виходячи з того, що сторони не
порушували питання про припинення
права іншого співвласника на частку в
спільному майні, про спосіб поділу
спільного майна згоди не досягли,
попередньо не внесли на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми, тому суд вважає необхідним без
поділу майна в натурі лише визнати
ідеальні частки подружжя в автомобілі
"ВАЗ-21093", н.з. НОМЕР_1, який є спільною
сумісною власністю подружжя і частки
якого за сторонами визнаються рівними,
та змінити режим спільної сумісної
власності подружжя на дане майно на
режим спільної часткової власності.

Водночас, судом встановлено, що
автомобіль “ВАЗ-21112”, д.н.з. НОМЕР_2, був
зареєстрований на відповідача на праві
приватної власності, а згодом
відчужений згідно угоди
купівлі-продажу від 01.10.2013 року на
користь ОСОБА_5, який зареєстрував
вказаний автомобіль на своє ім"я 04.10.2011
року, що підтверджується довідкою
Центру надання послуг, пов"язаних з
використанням транспортних засобів з
обслуговування Любарського,
Романівського та Чуднівського районів
УДАІ УМВС України в Житомирській
області від 05.09.2013 року № 2271 (факт
продажу даного автомобіля
підтверджується і поясненнями сторін
по справі).

В Україні існує спеціальний
порядок купівлі-продажу транспортних
засобів, що регламентується Законом
України "Про дорожній рух" та
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 року №1388 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів". Зокрема, ст. 34
вказаного Закону передбачає
обов"язкову реєстрацію транспортного
засобу при вчиненні угоди про його
придбання, а п. 8 постанови Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№1388 обов"язковою умовою для укладення
договору купівлі -продажу
транспортного засобу передбачає його
попереднє зняття в установленому
порядку з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Матеріалами справи
підтверджується, що автомобіль його
власником був знятий з обліку, а в
послідуючому зареєстрований за новим
власником.

Отже, враховуючи те, що вказаний
об'єкт права спільної сумісної
власності подружжя (автомобіль
"ВАЗ-21112") відчуджений іншій особі, а
позивачка не зверталася в суд з позовом
про оспорення правомірності укладення
даного правочину (визнання даної угоди
недійсною чи її розірвання), то при
поділі майна подружжя мова може йти
лише про поділ отриманих коштів від
продажу спільного майна.

У матеріалах справи є письмовий
документ, під яким стоять підписи обох
колишніх співласників (колишнього
подружжя) та ОСОБА_5, про передачу
ОСОБА_1 13500 грн. При цьому ОСОБА_1 не
надала суду жодних доказів того, що за
короткий період перебування сторін у
шлюбі вони придбали крім автомобілів
ще й значну кількість іншого майна, в
якості нібито компенсації за яке вона і
отримала від відповідача 13500 грн.
Характерно, що при передачі вказаних
коштів був присутній ОСОБА_5, тобто
особа, яка купила автомобіль "ВАЗ-21112",
що лише підтверджує пояснення ОСОБА_3
щодо передачі ОСОБА_1 грошей у сумі 13500
грн. в зв"язку із вирішенням на той час
питання про продаж даного автомобіля.

Повернувши половину коштів із 27000
грн., які були, за його словами,
подаровані сторонам на весіллі,
відповідач фактично вважає, що він
виконав свої матеріальні зобов"язання
перед позивачкою, але така позиція не
може бути прийнята судом, так як
вказані кошти були уже витрачені під
час проживання сторін у шлюбі на
придбання конкретного майна (зокрема,
першого автомобіля) і поділу підлягає
все майно, яке було придбане під час
шлюбу (навіть сам ОСОБА_3 у судовому
засіданні посилався на той факт, що
нібито отримані ним від реалізації
автомобіля "ВАЗ-21093" кошти являються
лише частиною із сплочених ним грошей
за купівлю автомобіля “ВАЗ-21112” д.н.з.
НОМЕР_2).

У матеріалах справи є
довідка-рахунок серії КІМ № 859477, згідно
якої ОСОБА_5 04.10.2011 року придбав
автомобіль “ВАЗ-21112”, д.н.з. НОМЕР_2, 2006
року випуску, за 44838 грн. Сторони не
ставили перед судом питання про
проведення судової автотоварознавчої
експертизи щодо визначення вартості
даного авто, а пояснення відповідача
щодо вартості даного автомобіля є
неконкретними і суперечливими.

Згідно ст.ст. 57-60 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, а
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Отже, відповідно до наданих
сторонами доказів, шо приймаються
судом, із загальної вартості проданого
автомобіля "ВАЗ-21112" за 44838 грн. 1/2
частина його вартості, що належить
позивачці, становить 22419 грн., з яких
остання отримала фактично 13500 грн., а
тому недоотримана її частка у даному
майні становить 8919 грн.

Крім того, у порядку поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, слід визнати за
позивачкою право власності на 1/2
частину автомобіля "ВАЗ-21093" н.з. НОМЕР_1.

З відповідача з огляду на часткове
задоволення позовних вимог слід
стягнути 732,62 грн. у порядку
відшкодування понесених позивачкою
судових витрат по сплаті судового
збору та витрат на проведення
судово-товарознавчої експертизи на
суму 1268,03 грн. (388,03 + 880) пропорційно до
суми задоволених судом вимог, що
становить 57,77 % ((8919+13500) * 100 : 38803,11).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,15,60,88,212-215 ЦПК України, змістом
ст.ст. 328, 365 ч. 2,368, 372 ЦК України, ст.ст.
60,69,70,71 СК України, суд

в и р і
ш и в :

Позов задовольнити частково.

У порядку поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визнати за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину
автомобіля "ВАЗ-21093", н.з. НОМЕР_1, 1998 року
випуску.

У порядку поділу отриманих за
продаж автомобіля “ВАЗ-21112”, д.н.з.
НОМЕР_2, коштів стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 8919 грн. недоотриманої
нею частки у даному спільному майні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 732,62 грн. понесених позивачкою по
справі судових витрат пропорційно до
суми задоволених судом вимог.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана в Апеляційний суд
Житомирської області через
Чуднівський райсуд протягом десяти
днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо така
не буде подана.

Суддя: О. О. Мельничук