22-ц/775/470/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Безрук Т.В.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П.,
ПоповоїС.А.,

при секретарі Костомановій
А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
захист честі та гідності і
відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом,
зазначивши в обґрунтування позовних
вимог, що 30 червня 2013 року приблизно о
16.00 - 18.00 годині відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись
біля подвір'я її будинку по вул. Полевій
№ 22 в с. Приморське Новоазовського
району Донецької області, безпричинно,
з використанням нецензурної лайки та
ненормативної лексики обзивали її
жінкою легкої поведінки, чим принизили
її честь та гідність, а також ділову
репутацію, як вчительки. Зазначені дії
відповідачі вчинили прилюдно, їх крики
привернули увагу жителів села. Також
при конфлікті були присутності її троє
неповнолітніх дітей, які були налякані
та почали плакати. Протиправними діями
відповідачів їй було спричинено
моральну шкоду, вона зазнала
психологічного стресу, душевної болі
та страждань, внаслідок чого потрапила
на стаціонарне лікування до лікарні,
був порушений звичайний ритм її життя.
Просила стягнути з кожної з
відповідачів на її користь у
відшкодування моральної шкоди по 1500
гривень.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 23 січня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
приниження її честі та гідності по 700
(сімсот) гривень з кожної. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_3, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
позивачкою обставин, які суд вважав
встановленими, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
про відмову в позові. Зокрема, вказує,
що в порушення вимог ст. 10 ЦПК України,
суд не допитав заявленого
відповідачами свідка - дільничного
інспектора ОСОБА_7, який був на місці
подій 30 червня 2013 року. Також, суд не
долучив матеріали кримінального
провадження, відносно звинувачення
дочки ОСОБА_3, - ОСОБА_4 у спричиненні
ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, з
яких вбачається, що позивачка
посилається на ті самі події, виписки
та епікризи із лікарень, що і в даному
позові. Постановляючи рішення, суд, в
порушення вимог ст. 212 ЦПК України, не
оцінив достовірність показань ОСОБА_5,
який є сином позивачки, тому його
показання піддаються сумніву та не
повинні бути покладені в основу
рішення. Також, ставляться під сумнів
показання свідка ОСОБА_6, яка під час
виконання слідчих дій у кримінальному
провадженні, неодноразово змінювала
їх. Крім того, відносини між останньою
та позивачкою ґрунтуються на
матеріальній залежності ОСОБА_6 від
ОСОБА_1 та мають дружній характер.
Відповідачка доводить, що між
сторонами мав місце скандал, під час
якого вони обмінювались між собою
власними думками. Суд не з'ясував
причини виникнення конфлікту, не
врахував соціальну групу позивачки та
відповідачів, не встановив той факт, що
з боку ОСОБА_1 також було спричинено
моральну шкоду ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у
зв'язку з чим рішення не може бути
визнаним законним.

Позивачка та її представник в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи. Позивачка подала
заяву про розгляд справи у її
відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити, допитавши
в якості свідка дільничного
інспектора Новоазовського РВ УМВС
України в Донецькій області - ОСОБА_7,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у
п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду
України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку», у разі
якщо апеляційна скарга подана на
рішення щодо частини вирішених вимог,
суд апеляційної інстанції відповідно
до принципу диспозитивності не має
права робити висновки щодо не
оскаржуваної частини рішення ні в
мотивувальній, ні в резолютивній
частині судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення суду оскаржується
відповідачкою ОСОБА_3 Тому,
перевіряючи законність оскаржуваного
рішення, відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України, колегія суддів не перевіряє
справу в частині задоволення позову
щодо ОСОБА_2 із-за відсутності
апеляційної скарги на зазначену
частину рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 30 червня 2013 року
приблизно о 17 годині, на території
подвір'я будинку №22 по вул. Полевій у с.
Приморське Новоазовського району
Донецької області, де проживає з
малолітніми дітьми ОСОБА_1, між нею та
донькою ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка
знаходилася в стані алкогольного
сп'яніння, у зв'язку з особистими
неприязними відносинами виникла
сварка, під час якої ОСОБА_4 нанесла
ОСОБА_1 тілесні ушкодження. В
результаті бійки ОСОБА_4 впала на
землю, а ОСОБА_1 її утримувала.

Під час цього конфлікту до
подвір'я ОСОБА_1 підійшли ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, які також вживали в цей день
спиртні напої і стали лаятися на
позивачку нецензурною лайкою та
ображати її.

З копії епікризу № 2205/949 на ім'я
ОСОБА_1 вбачається, що остання в період
з 02 липня 2013 року по 08 липня 2013 року
перебувала на лікуванні в
Новоазовській ЦРЛ з діагнозом
нейроциркуляторная дистонія по
кардинальному типу. При зверненні до
лікарні скаржилась на болі в області
серця, давлюче - колючого характеру,
оніміння рук. З дитинства страждає на
вегето - судинну дистонію. Погіршення
після нервового стресу (конфлікт з
сусідами) протягом 3-х днів (а.с. 5).

Частково задовольняючи позов
ОСОБА_1, суд виходив з того, що факт
приниження честі та гідності
позивачки з боку відповідачів знайшов
підтвердження. Тому, враховуючи , що
таке порушення прав позивачки
призвело до моральних страждань
останньої, з урахуванням засад
справедливості та розумності, стягнув
у відшкодування моральної шкоди на її
користь з кожної відповідачки по 700 грв.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності зі ст.28
Конституції України та ст.270 ЦК України
фізична особа має право на повагу до
гідності та честі.

Статтями 297,299 ЦК України
передбачено, що кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканими. Фізична особа має право
звернутися до суду про захист її
гідності та честі. Фізична особа має
право на недоторканість своєї ділової
репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про
захист своєї ділової репутації.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань.
Погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір, суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини,
поясненням сторін та наданим ними
доказам дав належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову, оскільки
висловлювання відповідачів мали
виражений негативний характер, були
образливими, принизливими та такими, що
принижували честь, гідність та ділову
репутацію позивачки, як вчительки, з
точки зору людської моралі.

Даний факт не заперечувався та не
спростувався в судовому засіданні в
суді першої інстанції і в апеляційному
суді відповідачами, підтверджений
поясненнями свідка ОСОБА_6, яка
знаходилася на своєму подвір'ї і чула
нецензурну лайку та принизливі
висловлювання в бік позивачки.
Зазначені обставини підтверджені і
матеріалами кримінальної справи,
порушеної відносно ОСОБА_4 Допитаний
під час апеляційного розгляду справи
за клопотанням відповідачів свідок
ОСОБА_7 також підтвердив, що сторони
конфлікту висловлювалися нецензурною
лайкою та ображали позивачку.

Засобом захисту свого порушеного
особистого немайнового права ОСОБА_1
обрала визнання образливих та
принизливих висловлювань на її адресу,
що мали місце 30 червня 2013 року, такими,
що принижують її честь, гідність та
ділову репутацію.

Фізична особа, особисте немайнове
право якої порушено, в силу ст. 280 ЦК
України має право на відшкодування
майнової та (або) моральної шкоди, яку
їй завдано у зв'язку з таким порушенням.
Якщо суб'єктивну думку висловлено в
брутальній, принизливій чи
непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Компенсація моральної шкоди - це
вчинення стосовно людини, котрій
спричинено таку шкоду порушенням її
загальносоціальних (природних) прав чи
свобод, певних дій, які спрямовані на
усунення або ж послаблення в неї
негативних психічних станів і
процесів, викликаних внаслідок цього
порушення.

Право на компенсацію моральної шкоди
- це можливість людини, котрій
заподіяно таку шкоду внаслідок
порушення її загальносоціальних
(природних) прав чи свобод, вимагати від
порушника його обов'язку вчинити певні
дії, спрямовані на усунення або ж
послаблення в неї негативних психічних
станів та процесів, викликаних
(внаслідок цього порушення)
приниженням оцінки її честі і гідності.

Таким чином, там, де є порушення
якогось права людини чи якоїсь свободи,
завжди потерпає її гідність. Отже,
немає такого порушення права чи
свободи людини, яке не призвело б до
виникнення в неї конкретного права на
компенсацію моральної шкоди,
конкретної можливості вимагати такої
компенсації.

В результаті неправомірних дій
відповідачів, ОСОБА_1 завдано моральну
шкоду.

Визначаючи розмір компенсації
моральної шкоди, суд правомірно
виходив з принципів розумності та
справедливості, а також врахував
ступінь вини відповідачів, які
припустили образливі та принизливі
висловлювання на адресу позивачки;
глибину моральних страждань позивачки,
честь, гідність та ділова репутація
якої була принижена, що порушило
звичайний уклад її життя, спричинило
моральні страждання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
неповноту судового розгляду справи та
недоведеність її вини не спростовують
правильність висновків суду, оскільки
ніяких належних та допустимих доказів
на спростування встановлених судом
фактів відповідачкою не надано ні суду
першої інстанції, ні апеляційному суду.
Доказам, наданим позивачкою суд,
відповідно до ст.212 ЦПК України, дав
відповідну оцінку за своїм внутрішнім
переконанням і підстав для переоцінки
цих доказів у апеляційного суду немає.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду, як таке,
що ухвалено у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_3
- відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315ЦПК України,
колегія суддів ,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Новоазовського
районного суду Донецької області від 23
січня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді