22-ц/775/348/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Голуб Т.І.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів - Сорока
Г.П., Кочегарової Л.М.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Волноваського
районного суду Донецької області від 16
20 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просив
зменшити розмір аліментів, які
стягуються з нього за рішенням
Волноваського районного суду
Донецької області від 08.04.2009 року на
користь відповідачки на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно,
з 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) до 1/6 частини усіх видів
заробітку, до повноліття дитини, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину її віку, встановленого
законодавством. В обґрунтування
позовних вимог посилався на те, що на
теперішній час змінився його сімейний
та матеріальний стан, оскільки з 25
грудня 2012 року він перебуває у
зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою,
яка чекає від нього дитину, та у якої є
неповнолітня дитина від іншого шлюбу, а
оскільки батько дитини ухиляється від
сплати аліментів на її утримання, то
дитина перебуває на його утриманні.
Заочним рішенням Волноваського
районного суду Донецької області від 16
грудня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
утримуваних за рішенням Волноваського
районного суду Донецької області від
08.04.2009 року аліментів з ? частини до 1/6
частини заробітку та доходів
Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити, зменшити
розмір аліментів, утримуваних з нього
за рішенням суду на користь
відповідачки на утримання дитини з 1/4
до 1/6 частини усіх доходів до її
повноліття, але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину її
віку, встановленого законодавством.
При цьому посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про причини неявки суду не
повідомила, заяву про відкладення
розгляду справи не подала, про час та
місце судового засідання була
повідомлена належним чином. Тому,
відповідно до вимог ст.305 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку про
можливість розгляду справи у її
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2, який доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.
Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що сторони з 17
жовтня 1998 року по 16 лютого 2009 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, батьком
Рішенням Волноваського районного суду
Донецької області від 08 квітня 2009 року
з позивача стягнуто на користь
відповідачки аліменти на утримання їх
спільної доньки у розмірі ? частини з
усіх видів заробітку й інших доходів
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з 24
березня 2009 року та допущено негайне
виконання рішення суду в межах суми
платежу аліментів за один місяць.

Згідно довідки №955 від 23 жовтня 2013 року
про доходи, позивач має постійну роботу
та регулярний щомісячний дохід (вже без
врахування утриманих аліментів та
інших утримань), який у середньому
складає 4633 грн. (27797,92 грн. : 6 місяців).

ОСОБА_8 з якою позивач у даний час
перебуває у зареєстрованому шлюбі, є
працездатною та згідно довідки за №9
від 12 листопада 2013 року, отримала у
жовтні 2013 року заробітну плату у
розмірі 436 грн. 36 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з урахуванням
встановлених обставин, виходив з
недоведеності позивачем обставин щодо
суттєвого погіршення його
матеріального становища, а його
посилання на укладення шлюбу з іншою
жінкою, яка чекає від нього дитину,
понесення ним витрат на утримання
дитини останньої від першого шлюбу та
те, що аліменти, які стягуються з нього
набагато перевищують мінімальний
розмір аліментів на дитину її віку, не
свідчать про наявність обґрунтованої
потреби у зменшенні стягуваних
аліментів. Неповнолітня дитина нової
дружини позивачем не усиновлена і
будь-яких доказів тому, що його дружина
теж знаходиться на його утриманні
останній суду не надав. Тому суд дійшов
до висновку про необґрунтованість
позову та в задоволенні вимог позивача
відмовив.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, судом
першої інстанції неправильно не
враховано, що його сімейний стан
суттєво змінився і це призвело до
погіршення його матеріального стану,
оскільки він утримує вагітну дружину
та її неповнолітню дитину, колегія
суддів вважає безпідставними.

Згідно ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду,
може бути згодом збільшено або
зменшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Як вбачається зі справи, нова дружина
позивача перебуває у стані вагітності
14-15 тижнів (а.с.16) є працездатною, працює
та отримує дохід у вигляді заробітної
плати (а.с.18), тому доводи позивача, що
дружина знаходиться на його утриманні
є неспроможними.

Зі справи також вбачається, що позивач
не є батьком ОСОБА_7, матір'ю якої є
ОСОБА_8 (а.с.20), у зареєстрованому шлюбі з
якою перебуває позивач з 25.12.2012 року.
Тому у нього відповідно до закону немає
зобов'язань по утриманню даної дитини.
Позовна заява ОСОБА_8 про стягнення
аліментів з ОСОБА_2. на утримання
неповнолітньої дитини ухвалою суду від
25.10.2012 року була залишена без розгляду
(а.с.14), а тому не доказом доводів
позивача, що батько дитини ухиляється
від сплати аліментів на її утримання і
не надає допомоги на утримання. Тому,
доводи позивача про те, що ця дитина
знаходиться на його утриманні є
безпідставними. Сам по собі факт
проживання дитини разом з позивачем не
є доказом перебування дитини на його
утриманні.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для зменшення розміру
аліментів, що стягуються з позивача на
користь відповідачки на утримання
неповнолітньої дитини, оскільки
позивач не довів обставин щодо
погіршення його матеріального стану у
зв'язку зі зміною сімейного стану.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що суд першої інстанції не
встановив і не дослідив обставин щодо
розміру доходів відповідачки, не може
бути підставою для скасування рішення
суду та задоволення позову, оскільки
позивач в своїй позовній заяві не
посилався як на обставину зменшення
розміру аліментів на матеріальний стан
відповідачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд залишив поза увагою, що він справно
сплачує аліменти на утримання своєї
дитини, а відповідачка перешкоджає
його спілкуванню з дитиною, що він
платить аліменти на дитину у розмірі,
що значно перевищує мінімальний розмір
аліментів на дитину відповідного віку,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки ці обставини правового
значення для вирішення спору
відповідно до вимог ст.192 СК України не
мають.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність апеляційних підстав для
скасування рішення суду, у зв'язку з чим
рішення суду підлягає залишенню без
зміни, а апеляційна скарга позивача
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 16 грудня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Баркова Л.Л.

Судді :
Сорока Г.П.

Кочегарова Л.М.