Семенівський районний суд Полтавської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2014 р.
смт.
Семенівка

№ 547/208/13-ц

провадження у справі № 2/547/3/14

Семенівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - судді Литвина М. М.,

при секретарі - Сінельник С. А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Семенівка Полтавської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про розподіл сумісного майна подружжя.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Семенівського районного суду
Полтавської області із позовом до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя.

Позов мотивує тим, що в період з 24.12.1982
року по 04.12.2012 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2.

Під час перебування в шлюбі вони
спільно побудували будинок АДРЕСА_1.
Технічний паспорт на цей будинок за
взаємною згодою був виписаний на
ОСОБА_2.

На даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
досягнуто згоди, щодо розподілу
спільно нажитого майна.

Оскільки відповідач по справі чинить
перешкоди в користуванні спільним
будинком, який належить позивачу та
відповідачу на праві спільної сумісної
власності подружжя, прохала суд
розділити майно, яке належить їм на
праві спільної сумісної власності
внатурі та визнати за нею, ОСОБА_1,
право власності на ? частину вказаного
житлового будинку з надвірними
будівлями виділену в натурі.

ОСОБА_2 звернувся до Семенівського
районного суду Полтавської області із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
розподіл спільного майна подружжя, в
якому вказував, що позовні вимоги
ОСОБА_1 є незаконними та
необґрунтованими, вказавши суду, що
жодних перешкод в користуванні спірним
житловим будинком ні він, ні їх діти,
не чинили. Бувша дружина, користуючись
його відсутністю, самостійно і без його
згоди зібрала речі, предмети побуту,
посуд, побутову техніку, які
придбавались ними разом, в період
шлюбу, і ви несла їх із будинку, та
розпорядилась ними на власний розсуд.
Кількість привласнених спільних речей
- 53 найменування на загальну суму 45 000,00
грн. Також ОСОБА_1 взяла, без його
згоди і дозволу сумісні кошти, в роз
мірі 10000 російських рублів (3833,00 грн.) та
1500,00 грн. Одержала грошовий переказ на
суму 18000 російських рублів (6899 грн.) та
витратила його на власні потреби
всупереч інтересам сім'ї. Таким чином
відповідачка використала на свої
потреби грошові кошти на загальну суму
12 233,00грн.. Далі позивач, в своєму
позові, вказав, що, для проведення
ремонту будинку під час шлюбу ним було
отримано в борг 74 404,00грн., які також
підлягають розподілу.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_2, прохав
стягнути із ОСОБА_1 ? частину вартості
спільного майна в сумі 65 818,00 грн., у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
розподіл спільного домоволодіння
відмовити.

В ході судового розгляду ОСОБА_1, свої
позовні вимоги змінила, прохаючи
визнати за нею право власності на ?
частину вказаного житлового будинку з
надвірними будівлями без виділення
частки в натурі, вказувала, що позовні
вимоги, викладені в зустрічному позові,
не визнає в повному обсязі. Жодних
спільних речей вона не забирала, взяла
виключно її особисті речі, та речі, які
були подаровані їй особисто до дня
народження та ще до укладення шлюбу.
Грошові перекази, які отримувала від
ОСОБА_2 вона витрачала виключно на
потреби сім'ї. Про отримання позики на
проведення ремонту будинку ОСОБА_2 їй
не повідомляв, тому вважає, що дані
кошти їм було отримано та використано
для власних потреб. Жодних спільних
речей та грошових коштів вона не
присвоювала тому прохала її первісний
позов задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі.

Представник позивача за первісним
позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3, що діє на
підставі доручення, викладені
обставини підтримав, прохав визнати за
ОСОБА_1 право власності на ? частину
вказаного житлового будинку з
надвірними будівлями без виділення
частки в натурі.

В ході судового розгляду відповідач за
первісним позовом та позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2, позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнав в повному
обсязі та вказав, що ОСОБА_1 присвоїла
їх спільні речі, вартість яких він
визначив відповідно до їх ринкових цін
станом на даний час, грошові кошти, а
також кошти, отримані ним за договором
позики, які були витраченні на ремонт
спільного будинку.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що діє на
підставі угоди про представництво
інтересів, зустрічний позов підтримав,
прохав стягнути із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 половину вартості спільного
майна в сумі 65 818,00 грн.

Суд, заслухавши пояснення позивача за
первісним позовом, її представника,
відповідача за первісним позовом, його
представника, розглянувши матеріали
справи та оцінивши їх в своїй
сукупності, приходить до наступного.

Судом по справі встановлено, що згідно
копії свідоцтва про укладення шлюбу
від 24.12.1982 року укладено шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1.

Згідно копії свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_2 04.12.2012р. шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 04.12.2012року.

Таким чином, в період з 24.12.1982 року по
04.12.2012 року ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2.

Під час перебування в шлюбі ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 спільно побудували будинок
АДРЕСА_1.

Згідно копії Технічного паспорту від
29.11.2006р. на вказаний будинок,
виготовленого КП «Лубенське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» власник будинку
зазначений - ОСОБА_2, загальна площа
будинку становить 189,2 кв.м. житлова
площа становить - 144.1 кв.м..

Згідно копії Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 16.01.2007р.
власником житлового будинку АДРЕСА_1
зазначено - ОСОБА_2.

Таким чином, судом встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 був
побудований в період перебування в
зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 та є об'єктом права спільної
сумісної власності.

Згідно Звіту про незалежну оцінку
житлового будинку садибного типу з
надвірними будівлями, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 , виконаного ФОП
ОСОБА_6, вартість вказаного будинку з
надвірними будівлями становить 122070
грн. (сто двадцять дві тисячі сімдесят
гривень).

На даний час між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
досягнуто згоди, щодо розподілу
спільно нажитого майна.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК
України, згідно якої суд розглядає
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного Кодексу
України, вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу
України, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.68 Сімейного Кодексу
України, розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК
України, є спільною частковою
власністю.

Виходячи зі змісту загальних засад
регулювання права власності, що
встановлені ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в рівних частинах.

На основі викладеного, суд вважає, що
первісний позов ОСОБА_1 про визнання
права приватної власності на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1, без
визначення меж в натурі, підлягає до
задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд
не може прийняти його твердження про
те, що ОСОБА_1, самостійно і без його
згоди присвоїла речі, предмети побуту,
посуд, побутову техніку, які
придбавались ними разом в період шлюбу,
в загальній кількості 53 найменування
на загальну суму 45 000,00 грн., оскільки,
суду не надано документального
підтвердження їх наявності, та не
надано документального підтвердження
визначення вартості вказаних речей.
При цьому, суд не може прийняти
твердження представника ОСОБА_2 про те,
що наявність майна підтверджується
показами членів сім'ї, котрі, на даний
час, перебувають у неприязних
стосунках із ОСОБА_1

В судовому засіданні, також, не надано
документального підтвердження
заволодіння ОСОБА_1 грошовими коштами
на загальну суму 12 233,00грн., не надано
підтвердження того, що ОСОБА_1
витратила вказані грошові кошти для
власних потреб. Також, не надано
підтвердження того, що грошові кошти,
отримані ОСОБА_2 за договором позики, в
сумі 74 404,00грн. були використані на
проведення капітального ремонту
спільного житлового будинку. Крім того,
отримуючи кошти на вищезазначену суму
за договором позики, ОСОБА_2 повинен
був би погодити укладення такого
договору із ОСОБА_1.

На основі викладеного, суд приходить до
висновку, що обставини, викладені в
позовних вимогах ОСОБА_2 не знайшли
свого підтвердження в результаті
судового розгляду, тому вважає, що
зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню в зв'язку з
необґрунтованістю.

Судом встановлено, що під час подання
позовної заяви позивачем, за первісним
позовом, сплачено судовий збір в сумі
229грн. 40коп. згідно квитанції №1827.877.5
від 18.01.2013р., в процесі судового
розгляду встановлено, що ціна позову
первісного позивача відповідає
вартості спірного житлового будинку та
становить 122070 грн. (сто двадцять дві
тисячі сімдесят гривень), таким чином,
враховуючи заяву представника
позивача за первісним позовом,
додатково підлягає стягненню судовий
збір в сумі 991 грн. 30коп. (дев'ятсот
дев'яносто одна гривня 30 коп.).

На підставі ст. ст. 15, 16, 316, 355, 356 ЦК
України, 60, 61, 68-70 СК України, керуючись
ст.ст. 10,11, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(паспорт серії НОМЕР_3 виданий 16.08.2001р.,
ІПН - НОМЕР_1), на праві приватної
власності належить ? частина житлового
будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл
сумісного майна подружжя - відмовити в
повному обсязі в зв'язку з
необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(паспорт серії НОМЕР_3 виданий 16.08.2001р.,
ІПН - НОМЕР_1) на користь держави 991 грн.
30коп. (дев'ятсот дев'яносто одну гривню
30 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
проголошення рішення суду. Апеляційна
скарга подається Апеляційному суду
Полтавської області через
Семенівський районний суд.

Головуючий - підпис

«З оригіналом - згідно»

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області
М. М. Литвин