АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/2985/14 Головуючий у
Категорія 30 суддя Ткаченко
Доповідач суддя
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансмаг»

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансмаг» до ОСОБА_1
про стягнення матеріальної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ТОВ «Трансмаг»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення суми посилаючись на те,
що 18.11.2010 р. сталося ДТП за участю
автомобілів, що належать ТОВ
«Трансмаг» та ОСОБА_1 Постановою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23.12.2010 р.
відповідач був визнаним винним у
скоєнні ДТП. Розмір матеріальної шкоди,
завданої ДТП, згідно звіту про оцінку
вартості матеріальної шкоди складає
182151,84 грн. ПрАТ «СК «Україна», в якій
була застрахована цивільно-правова
відповідальність відповідача,
сплатила позивачеві 50000,00 грн. в рахунок
відшкодування шкоди. 05.06.2012 р.
автомобіль було продано позивачем у
пошкодженому стані за 62400,00 грн. Позивач
просив стягнути з відповідача різницю
між вартістю втраченого ТОВ «Трансмаг»
внаслідок ДТП майна та відшкодованою
страховою компанією сумою страховки в
розмірі 69751,84 грн. та сплачений
позивачем при подачі позову судовий
збір в розмірі 697,52 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог -
відмовлено (а.с.95).

В апеляційній скарзі (а.с.100-102) ТОВ
«Трансмаг» просить рішення суду
скасувати, як необґрунтоване і
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
задовольнивши позовні вимоги:

- висновок суду про неможливість
визначення реальної вартості
втраченого позивачем майна для
відшкодування збитків не відповідає
дійсності, оскільки згідно положення
ст.1192 ЦК України розмір збитків
визначається відповідно до реальної
вартості майна;

- звіт № 153 від 30.05.2012 року про оцінку
ринкової вартості колісного
транспортного засобу повністю
відповідає ст.ст.57,59,64 ЦПК України щодо
допустимості встановлення відповідної
вартості продажу автомобіля у
пошкодженому стані його ринковій
вартості у пошкодженому стані;

- позивач згідно ст.ст.22,1192 ЦК України
має право вибору способу відшкодування
збитків, а тому висновок суду про
відмову позивача від ремонту є
необгрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що позивач від проведення
відновлювального ремонту відмовився
та продав пошкоджений автомобіль,
клопотань про проведення експертизи не
заявляв.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що
18.11.2010 р. сталося ДТП за участю
автомобілів позивача ТОВ «Трансмаг» та
відповідача ОСОБА_1

Згідно п.1) ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 23.12.2010 р.
відповідач визнаний винним у скоєнні
ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

В серпні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення матеріальної шкоди в сумі
140742,33 грн. з розрахунку вартості
відновлювального ремонту,
встановленій на підставі «Звіту про
оцінку вартості матеріальної шкоди» №
06/0211 від 17 лютого 2011 року в сумі 190742,33
грн., за відрахуванням суми страхового
відшкодування в розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14 березня 2012 року
у цивільній справі № 2-9031/11 (№ 2/412/1972/2012)
позовні вимоги про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 140742,33 грн.
задоволено (а.с.59).

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 липня
2013 року (а.с.60), залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від (а.с.62-63), рішення
суду першої інстанції від 14 березня 2012
року скасоване та в задоволенні позову
відмовлено з тих підстав, що вартість
відновлювального ремонту в сумі 190742,33
грн., встановлена на підставі «Звіту…»
№ 06/0211 від 17 лютого 2011 року, перевищує
вартість транспортного засобу на
момент пошкодження, встановлену тим же
«Звітом…», в сумі 182151,84 грн., при цьому
позивач продав не відремонтований
автомобіль за його вартістю в сумі 62400,00
грн. станом на 30 травня 2012 року.

З огляду на це позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення матеріальної шкоди в сумі
69751,84 грн. з розрахунку вартості
транспортного засобу на момент
пошкодження, встановленій на підставі
«Звіту про оцінку вартості
матеріальної шкоди» № 06/0211 від 17 лютого
2011 року в сумі 182151,84 грн., за
відрахуванням суми страхового
відшкодування в розмірі 50000,00 грн. та
суми від продажу 05 червня 2012 року не
відремонтованого автомобіля за його
вартістю станом на 30 травня 2012 року в
сумі 62400,00 грн., встановленій на
підставі «Звіту про оцінку вартості
колісного транспортного засобу» № 152
від 30 травня 2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано
послався на відсутність висновку
експертизи з приводу вартості
автомобіля на момент пошкодження.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.15
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року,
якщо пошкоджений транспортний засіб не
може бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження при цьому
відповідно до п.14 цієї постанови
ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд за заявою
заподіювача шкоди, одночасно повинен
вирішити питання про передачу цього
майна після відшкодування збитків
особі, відповідальній за шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з договором від 05 червня 2012 року
позивач продав автомобіль без
відновлювального ремонту за 62400,00 грн.
(а.с.44), тобто за його ринковою вартістю
станом на дату оцінки відповідно до
«Звіту про оцінку вартості колісного
транспортного засобу» № 152 від 30 травня
2012 року (а.с.28-43).

Таким чином на час розгляду справи
відповідач позбавлений права після
відшкодування збитків вимагати
передачу йому автомобіля без
відновлювального ремонту, про що
відповідачем зазначено в запереченнях
на позов (а.с.54-58).

Згідно з висновком, наявним у «Звіті
про оцінку вартості матеріальної
шкоди» № 06/0211 від 17 лютого 2011 року,
наданому позивачем, дійсна (ринкова)
вартість належного позивачу
автомобіля на момент пошкодження
становить 182151,84 грн., вартість
відновлювального ремонту - 190742,33 грн.,
вартість відновлювального ремонту з
врахуванням зношеності - 127566,24 грн.,
втрати товарної вартості - 0,0 грн.
(а.с.6-26).

Згідно «Звіту про оцінку вартості
колісного транспортного засобу» № 152
від 30 травня 2012 року станом на дату
оцінки встановлено, що вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу становить
55229,00 грн. (а.с.28-43).

Відповідно до п.15 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року,
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним; ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди; у разі
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що
надані позивачем «Звіти» від 17 лютого
2011 року та від 30 травня 2012 року містять
різні відомості про вартість
відновлювального ремонту з
врахуванням зношеності, а з
клопотанням про призначення судової
авто-товарознавчої експертизи позивач
до суду не звертався, у зв'язку з чим
неможливо встановити чи перевищують
витрати на ремонт транспортного засобу
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому слід визнати, що звернення
позивача до суду з позовом про
стягнення вартості автомобіля на
момент пошкодження після його продажу
без відновлювального ремонту слід
розцінювати як не згоду з визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
у зв'язку з чим відповідно до
вищенаведених роз'яснень
відшкодуванню підлягає різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди.

За відсутності у справі висновку
судової авто-товарознавчої експертизи
вартості транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди та
на підставі наданих позивачем звітів
вбачається, що така вартість становить
відповідно 182151,84 грн. та 62400,00 грн., а
різниця - 119751,84 грн., в той час як
позивачем отримано страхове
відшкодування в сумі 50000,00 грн. та кошти
від продажу в сумі 62400,00 грн., а всього
112400,00 грн., а тому позивачем не отримано
матеріальну шкоду в розмірі 7351,84 грн.

Але для задоволення позовних вимог в
зазначеному розмірі підстав немає,
оскільки позивачем клопотання про
призначення судової
авто-товарознавчої експертизи у справі
не було заявлено.

В той же час у цивільній справі № 2-9031/11
(№ 2/412/1972/2012) за позовом позивача до
відповідача про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 140742,33 грн. при
призначенні за клопотанням
відповідача ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
20 вересня 2011 року судової
авто-товарознавчої експертизи
відповідач ухилився від її проведення
та надання експерту автомобіля для
дослідження.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач відповідно до вимог
законодавства доказів про вартість
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, про
вартість відновлювального ремонту та
про вартість відновлювального ремонту
з врахуванням зношеності
транспортного засобу суду не надав.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Трансмаг»
- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: