Провадження № 2/520/1992/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді
Луняченка В.О.

при секретарі
Лазнікові І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів

ВСТАНОВИВ:

26.09.13 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки
на утримання дочки ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі 3000 гривень, починаючи
стягнення з дня пред'явлення позову та
до досягнення дочкою повноліття, а
також допустити негайне виконання
рішення у частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.
Позивачка мотивує свої позовні вимоги
тим, що з 11.11.1995 року перебувала у шлюбі
з відповідачем. Рішенням Київського
районного суду м.Одеси від 21.02.2008 року
шлюб розірвано. Від даного шлюбу
народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка як зазначає позивачка знаходиться
на її утриманні. Відповідач ухиляється
від обов'язку брати участь в вихованні
дитини, грошової допомоги на утримання
дочки не надає, згоди по утриманню
дочки вони дійти не можуть, у зв'язку з
чим, вона вимушена була звернутися до
суду. Відповідач працює на двох
підприємствах та є їх засновником, має
мінливий дохід, частину доходу отримує
в натурі, інших аліментних зобов'язань
у відповідача не має, що з врахуванням
його матеріального становища дає змогу
стягувати аліменти у розмірі 3000 грн.
щомісячно на утримання дочки до
досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
підтримуючи надані суду заперечення,
просив у позові відмовити за
безпідставністю, оскільки вони після
розірвання шлюбу продовжують жити
однією сім'єю, проживають разом у
квартирі за оренду якої кошти сплачує
відповідач бо позивачка ніде не працює
та не має ніякого доходу, а причиною
звернення до суду є відповідачеві
боргові зобов'язання перед матір'ю
позивачки.

Вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
у задоволені позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти
та відповідні їм правовідносини:

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 11.11.1995 року, рішенням
Київського районного суду м.Одеси від
21.02.2008 року даний шлюб було розірвано.
Від шлюбу у сторін народилась дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено в судовому
засідання сторони на даний час
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, після розірвання шлюбу
мешкають разом та ведуть сумісне
господарство, що сторонами в судовому
засіданні не спростовувалось.
Проживають сторони в орендованій
квартирі, кошти за яку сплачує
відповідач, що підтверджується
наданими суду квитанціями та
розписками. На даний час доньці сторін
10 років. Доводи позивачки з приводу
того, що відповідач не цікавиться
життям дитини не знайшли підтвердження
оскільки відповідач водить дитину до
шкоди, зустрічає її зі шкоди та
займається її фізичним та духовним
розвитком, слідкує за її освітою. В
утриманні дитини він приймає участь
так як і інші члени родини. В судовому
засіданні встановлено, що позивачка не
працює. Надана суду позивачкою боргова
розписка, вказує на те, що неповернення
боргу ОСОБА_2 стало причиною для
звернення з вимогами про стягнення
аліментів.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено,
що за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Вимоги ст. 181 ч. 2 СК України
наголошують на те, що за домовленістю
між батьками дитини, той із них, хто
мешкає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні у грошовій і (або)
в натуральній формі.

В даному випадку сторони мешкають
разом ведуть спільне господарство, про
що сторони не заперечували.

Враховуючи викладене, надав належну
оцінку зібраним по справі доказам, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 180,181,182 СК України7, 8, 10,
11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання доньки ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Луняченко В. О.