Справа № 463/1492/13
Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/823/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко
С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника ЛКП«№500» Масюка М.В.,
відповідача ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 15 листопада 2013 року у
справі за позовом ЛКП «№500» до ОСОБА_5,
ОСОБА_3, третя особа: Львівська міська
рада, про визнання договорів про
надання послуг з утримання будинків та
прибудинкових територій, з
централізованого постачання холодної
і гарячої води та центрального
опалення укладеними та стягнення
заборгованості, зустрічним позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Львівського
комунального підприємства «№500», третя
особа: Львівська міська рада, про
зобов'язання укласти договір про
постачання теплової енергії, -

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 15 листопада 2013 року
первісний позов Львівського
комунального підприємства «№500»
задоволено частково. Судом
постановлено визнати укладеними
договори про надання послуг з
утримання будинків та прибудинкових
територій а також надання послуг з
централізованого постачання холодної
і гарячої води та центрального
опалення між Львівським комунальним
підприємством «№500» та ОСОБА_5, що
проживає в АДРЕСА_1. Вирішено питання
судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5, ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_5, ОСОБА_3
В апеляційній скарзі зазначають, що
таке ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного і всебічного з'ясування
обставин справи. Висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, а обставини, що мають значення
для справи, які суд вважає
встановленими, фактично не доведені.
Апелянти зазначають, що суд
безпідставно не врахував те, що труба
теплопостачання знаходиться в їх
квартирі, тобто їхнє майно
використовується для технічних цілей,
тому мають право на оплату від ЛКМ«№500»
за оренду приміщення на підставі ст.762
ЦК України. Просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким зобов'язати це комунальне
підприємство укласти договір з
урахуванням зниження якості теплової
енергії, що постачається, стягувати з
ЛКП на користь апелянтів 1250 грн.
щомісячно (а.с. 93-94).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4
на обґрунтування апеляційної скарги,
заперечення на скаргу представника
ЛКП«№500» Масюка М.В., перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і позовних
вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

У відповідності до положень ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції, приймаючи рішення за
первісним позовом ЛКП «№500» визнав
укладеними з відповідачем ОСОБА_5, що
проживає в АДРЕСА_1 договори про
надання послуг з утримання будинків та
прибудинкової території, а також з
централізованого постачання холодної
і гарячої води та центрального
опалення.

При цьому, суд відмовив у задоволенні
позовних вимог ЛКП «№500» щодо
стягнення з відповідачів
заборгованості за надані послуги з
центрального опалення у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до суду за захистом порушеного права і
останній це рішення суду не оскаржив,
фактично погодившись з доводами суду в
цій частині та в запереченнях просив
рішення суду залишити без змін.

В той же час, колегія суддів вважає
помилковим рішення в частині визнання
судом укладеними зазначені вище
договори.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 4 цього ж Кодексу передбачено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Отже, чинне законодавство не
передбачає такого способу захисту
цивільних прав, як визнання договору
(правочину) укладеним за результатами
розгляду відповідних позовних вимог.

Визнання договору (правочину)
укладеним по суті є встановленням
факту, що має юридичне значення, та може
мати місце лише при розгляді спору про
право цивільне.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідачі не
заперечують факту існування між ними
та ЛКП «№500» договірних правовідносин
щодо надання послуг з утримання
будинків та прибудинкової території, а
також з централізованого постачання
холодної і гарячої води та
центрального опалення, за яке вони
систематично здійснюють оплату
продовж останніх 3-х років.

Таким чином, позов ЛКП «№500» до
відповідачів щодо визнання договорів
укладеними як самостійні вимоги не
підлягають задоволенню, у зв'язку з чим
рішення суду в цій частині слід
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні цих позовних
вимог.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до Львівського
комунального підприємства «№500», третя
особа: Львівська міська рада, про
зобов'язання відповідача укласти
договір про постачання теплової
енергії з включенням до цього договору
пункту про відповідальність виконавця
у випадку зниження якості послуг що
надаються, та встановлення грошової
компенсації за неналежну якість
послуги шляхом зниження наполовину
вартості оплат за подачу теплової
енергії та здійснення оплати за
використання їхньої квартири при
подачі тепла в будинку, то суд
правомірно відмовив у задоволенні цих
позовних вимог, виходячи з положень
ст.6, 627 ЦК України щодо свободи
договору, навівши у своєму рішення
належні обґрунтування і мотиви, з якими
судова колегія погоджується.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, п.2 ч.1ст.307, ч.1ст.309, ст.313, ч.2 ст.314,
ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 15 листопада 2013 року в
частині задоволення позову ЛКП «№500»
до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа:
Львівська міська рада, про визнання
укладеними договорів про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, з
централізованого постачання холодної
і гарячої води та центрального
опалення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні цих
позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.