Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Гордійчук С.О.,
Хилевича С.В.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сарненського районного суду від 5
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів,

в с т а н о в и л а :

10 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну
розміру аліментів. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що стягуваний з
відповідача за рішенням Сарненського
районного суду від 12 травня 2005 року
розмір щомісячних аліментів на
утримання дочки ОСОБА_4 у сумі 100 грн. на
даний час є недостатнім. Тому просила
суд стягувати з відповідача аліменти у
розмірі ? частини його заробітку
(доходу).

Рішенням Сарненського районного суду
від 5 лютого 2014 року позов задоволено.
Розмір стягуваних з відповідача за
рішенням Сарненського районного суду
від 12 травня 2005 року аліментів на
користь позивачки на утримання доньки
сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з
10 грудня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття, змінено зі 100 грн.
на щомісячне стягнення аліментів у
розмірі ? частини заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах місячного платежу допущено до
негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_1 вказував, що
погоджується сплачувати аліменти у
розмірі 1/6 частини своєї заробітної
плати. Сплачувати аліменти у більшому
розмірі не має змоги, оскільки на його
утриманні перебуває син від другого
шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, його
теперішня непрацююча дружина, а також
її донька від попереднього шлюбу, яка є
студенткою денної форми навчання
електромеханічного технікуму ім. О.М.
Бекетова. Крім того, його матір є
інвалідом другої групи та отримує
мінімальну пенсію, а тому він змушений
їй допомагати.

Сам він працює на Зміївській ТЕС ПАТ
«Центренерго й отримує
середньомісячну заробітну плату 5076
грн. 1/6 її частина буде складати 846 грн.
або 70 % від установленого законом
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку.

Покликаючись на ці обставини,
відповідач просив апеляційний суд
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити у справі нове
рішення про зменшення щомісячних
аліментів до 1/6 частини його заробітку.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивачка рішення місцевого суду
вважала законним та обґрунтованим і
просила апеляційний суд залишити його
без змін, а подану апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвалене місцевим судом рішення
частковій зміні з ухваленням у справі
апеляційним судом нового рішення з
таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України №
789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини.

Крім того, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення (ч. 1
ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.
183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним. Отже, у
зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру) ст. 184 СК
України відносить: нерегулярний,
мінливий дохід платника аліментів,
одержання частини доходу в натурі та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі, та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах
підлягає застосуванню не тільки ст. 192
СК України, на яку позивачка посилалася
у своїй позовній заяві, але й низка
інших норм, присвячених обов'язку
батьків утримувати своїх дітей (ст. 182
«Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів», ст. 183
«Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Сарненського районного суду
від 12 травня 2005 року з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 на
утримання доньки сторін ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, було стягнено щомісячні
аліменти у розмірі 100 грн., починаючи з 16
березня 2005 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Обґрунтовуючи свій позов у даній
справі, позивачка доводила, що
стягувані з відповідача за рішенням
Сарненського районного суду від 12
травня 2005 року аліменти у розмірі 100
гривень не покривають мінімальних
затрат на утримання дитини, та з
підстав, передбачених ст. 192 СК України,
просила суд задовольнити її теперішні
позовні вимоги до відповідача.

Зважаючи на викладені вище положення
сімейного законодавства та
встановлені обставини справи, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до цілком обґрунтованого
висновку про підставність позовних
вимог ОСОБА_2

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» з 1 січня 2014 року розмір
прожиткового мінімуму для дітей віком
від 6 до 18 років становить 1286 грн.

Тому виходячи з положень ч. 2 ст. 182 СК
України про мінімальний розмір
аліментів на одну дитину, з рівності
прав та обов'язків батьків щодо дитини
(ч. 1 ст. 141 СК України), та враховуючи
обставини, на які відповідач
покликається у своїй апеляційній
скарзі в їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
зменшення присуджених місцевим судом
щомісячних аліментів, які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивачки на утримання дитини сторін
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? до 1/5 частини
заробітку (доходу) відповідача, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку.

У зв'язку з цим оскаржуване рішення
підлягає відповідній зміні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 141, 181-184, 191, 192 СК України, ст.ст. 10,
11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Сарненського районного суду
від 5 лютого 2014 року частково змінити.

Зменшити розмір щомісячних аліментів,
які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання
малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з ? до 1/5 частини заробітку (доходу)
відповідача, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В решті рішення місцевого суду
залишити без змін, а подану апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: