АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №0413/2653/12
Головуючий в 1 інстанції - Тимошенко
Провадження №22ц/774/690/К/14
Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі,
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі, які
про час та місце розгляду справи
належним чином повідомлені, апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка" на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 07 лютого 2014 року по
справі за ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати,-

особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з`явилися, про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" (надалі - ПАТ "Євраз Суха Балка")
про стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати. Уточнивши позовні вимоги, в
останній їх редакції просив суд
стягнути з ПАТ "Євраз Суха Балка"
недоплачену заробітну плату за час
відпусток за період з 01.01.1995 року по
01.03.2010 року у сумі 2822 грн. 61 коп.,
компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги станом на день
звільнення позивача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилався на те, що у період з 05.03.1994
року по 19.11.2002 року, та з 02.06.2003 року по
30.03.2010 року він працював на різних
посадах у відповідача та за час його
роботи на підприємстві наказами
неодноразово підвищувались тарифні
ставки і посадові оклади, однак
нарахування заробітної плати за час
відпустки проводилось із порушенням
законодавства.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 07 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 до ПАТ "Євраз Суха Балка"
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
"Євраз Суха Балка" на користь позивача
недоплачену заробітну плату за час
відпусток у сумі 2822 грн. 61 коп. без
утримання податків та обов'язкових
платежів. В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ "Євраз
Суха Балка" на користь держави судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Євраз Суха Балка", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за час відпусток та
відмовити в задоволенні вказаних
позовних вимог.

Так, з положень п. 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого 08.02.1995 року ПКМУ №100 та
введеного в дію з 01.01.1995 року,
вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах).

З 01.01.2005 року на підприємстві було
підвищено тарифні ставки (оклади)
згідно наказу по ВАТ "Суха Балка" №83 від
24.01.2005 року з метою матеріальної
зацікавленості працівників,
підвищення ефективності виробництва
та перевиконання планових завдань. У
цьому ж році ВАТ "Суха Балка" на
підставі п. 3.1. розділу 3 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ "Суха Балка"
на 2005 рік наказом по ВАТ "Суха Балка" №331
від 24.03.2005 року встановлено провести з
01.03.2005 року підвищення тарифних ставок
у 1,2014 рази, без зміни положень про
оплату праці.

Оскільки підприємством не порушено
умови Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ "Суха Балка"
на 2005 рік та було проведено підвищення
тарифних ставок з 01.01.2005 року з власної
ініціативи, на думку відповідача,
відсутні підстави для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток. Крім того, судом не взято до
уваги, що на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей, та не
враховано, що підприємство на власний
розсуд вже визначило корегуючі
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
суми за формулою: корегуючий
коефіцієнт = 1 + розмір підвищення
тарифних ставок та окладів (в частках
одиниці) Х 0,71, а тому незастосування
судом цієї формули є незаконним.

Крім того позивач звернувся до суду з
позовом із пропуском тримісячного
строку для звернення до суду за
вирішенням трудового спору з вимог, що
випливають з питань оплати праці.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_3 просить
апеляційну скаргу відхилити, як
необґрунтовану та безпідставну а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у період з 05.03.1994
року по 19.11.2002 року, та з 02.06.2003 року по
30.03.2010 року позивач ОСОБА_2 працював на
підприємстві ПАТ "Євраз Суха Балка" на
різних професіях і посадах.

Наказами по підприємству № 191 від 28.02.1995
р., № 426 від 28.06.1996 р., № 522 від 24.07.1997 р„ 312
від 25.04.2000 р„ № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від
29.07.2003р, № 717 від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р,
№ 952 від 15.09.2004р„ № 83 від 24.01.2005р„ № 331
від 21.03,2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від
05.04.2006р„ № 1117 від 02.10.2006р„ № 23 від
05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р., № 1432 від
10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р„ № 614 від
18.04.2008р. неодноразово підвищено тарифні
ставки і посадові оклади працівникам
підприємства.

Позивач неодноразово у період роботи
на підприємстві перебував у
відпустках, отримував заробітну плату,
йому нараховувалися та виплачувалися
відпускні.

Спір виник з приводу невірного
застосування розміру середньої
заробітної плати при нарахуванні сум
оплати за час відпусток, починаючи з
01.01.1995 року по 01.03.2010 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2., суд першої інстанції виходив
із доведеності позову у зв'язку з
порушенням відповідачем п.п.2,10 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року
(далі - Порядок), що призвело до
неправильного нарахування заробітної
плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України
"Про відпустки" порядок обчислення
заробітної плати працівникам за час
відпусток, додаткових відпусток у
зв'язку з навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_2
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підставі наказів №
191 від 28.02.1995 р., № 426 від 28.06.1996 р., № 522 від
24.07.1997 р„ 312 від 25.04.2000 р., №1252 від
19.12.2001р., №637 від 29.07.2003р., №717 від 20.08.2003р.,
№391 від 21.04.2004р., №952 від 15.09.2004р., №83 від
24.01.2005р., №331 від 21.03.2005р., № 92 від 31.01.2006р.,
№ 367 від 05.04.2006р„ № 1117 від 02.10.2006р„ № 23
від 05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р., № 1432 від
10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р„ № 614 від
18.04.2008р.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність
коригування заробітної плати при
розрахунку середнього заробітку для
нарахування оплати часу відпусток.

06 лютого 2012 року Генеральним
директором ПАТ "Євраз Суха Балка" з
профспілковими комітетами з метою
усунення виявлених порушень прийнято
спільну постанову №3, якою встановлено,
що, виходячи із фінансових можливостей
підприємства при розрахунку
заробітної плати за час відпусток за
період з 01.01.1995р. по 01.03.2010р., як
працівникам, так і колишнім
працівникам, коригуючі коефіцієнти для
визначення середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів у відповідності з
актами законодавства та рішеннями,
передбаченими колективним договором,
розраховуються за формулою: коригуючий
коефіцієнт = 1 + розмір підвищення
тарифних ставок та окладів (в частках
одиниці) х 0,71 (а.с.14).

Не застосовуючи вказану спільну
постанову, суд першої інстанції
виходив з того, що з матеріалів справи
не вбачається, що виконавчим органом -
генеральним директором в межах
повноважень на підставі Статуту
приймалось відповідне рішення у
вигляді акту щодо зменшення
коефіцієнту при розрахунку оплати
праці в період відпусток працівників,
крім того, спільна постанова носить
погоджувальний характер із
профспілками і не є належним рішенням
уповноваженого органу ПАТ "Євраз Суха
Балка".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 10 Порядку у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати".

Однак, виконавчим органом - генеральним
директором підприємства в межах
повноважень на підставі Статуту
відповідне рішення у вигляді акту щодо
зменшення коефіцієнту при розрахунку
оплати праці в період відпусток
працівників не приймалося, а спільна
постанова носить погоджувальний
характер із профспілками і не є
належним рішенням уповноваженого
органу ПАТ "Євраз Суха Балка".

На виконання спільної постанови було
видано Наказ № 296 від 16.02.2012 року, яким
визначено порядок розрахунку. Проте
вказаний Наказ також не містить
відповідного рішення з приводу питання
щодо зменшення коефіцієнту.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги відповідача про те, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та що підприємство на власний розсуд
вже визначило корегуючи коефіцієнти
для визначення середньої заробітної
плати у випадках підвищення тарифних
ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів з вищенаведених
підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо
застосування коефіцієнту 1,25 з 01.01.2005
року на підставі наказу № 83 від 24.01.2005
року, на думку колегії суддів, є
правильним, оскільки таке підвищення
відбулося відповідно умов Галузевої
Угоди на 2005 рік, яка передбачає
підвищення посадових окладів, Наказ
стосується всіх працівників
підприємства і таке підвищення
відповідає положенню п.10 Порядку.

У зв'язку з чим, колегія суддів не може
взяти до уваги доводи апеляційної
скарги відповідача щодо відсутні
правових підстав для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток з вищенаведених підстав.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року,
у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
статей 1, 12 Закону України "Про оплату
праці", визнано, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
письмовими матеріалами справи та
поясненнями учасників процесу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряється правильність
висновків суду та законність рішення
суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 та проведення
розрахунків в іншій частині позовних
вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника позивача повинна бути
залишена без задоволення, а рішення
суду першої інстанції, на підставі ст.308
ЦПК України, залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314,316
ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 07 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: