Номер провадження № 22-ц/785/3837/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
начальника філії - Одеського обласного
управління Акціонерного товариства
«Ощадбанк» по роботі з проблемними
активами ОСОБА_2 на рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» звернулося до суду до ОСОБА_3
з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи це тим, що згідно з
укладеним кредитним договором № 1 від 19
лютого 2009 року був наданий кредит в
сумі 600000 грн. з терміном остаточного
погашення не пізніше 18 лютого 2019 року
зі сплатою 21 % річних за користування
кредитом. У забезпечення виконання
зобов`язання щодо повернення кредиту
та відсотків за його користування за
вказаним кредитним договором між
Банком та ОСОБА_4 був укладений договір
поруки № 1 від 19.02.2009 року. Також було
укладено іпотечний договір, майновими
поручителями за яким виступили ОСОБА_3
та ОСОБА_5. Відповідно до вимог умов
кредитного договору ( п.1.5 ) позичальник
зобов`язаний здійснювати погашення
кредиту щомісячно в сумі по 5000 грн. 00
коп. та сплачувати відсотки, нараховані
Банком на залишок заборгованості за
кредитом, шляхом внесення готівки до
каси Банку або шляхом безготівкових
перерахувань. Позичальником
зобов`язання за кредитним договором
належним чином не виконані, внаслідок
чого ПАТ «Державний ощадний банк
України» просив суд стягнути з ОСОБА_3
заборгованість в сумі 198447 грн. 40 коп., в
тому числі прострочені відсотки -74219,18
грн., комісійну винагороду - 1280,00 грн. та
пеню - в сумі 122948,22 грн. та стягнути
судові витрати по справі.

Рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 13 лютого 2014 року у
задоволенні позову ПАТ «Державний
ощадний банк України» - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
заступник начальника філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» по
роботі з проблемними активами ОСОБА_2
звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Районним судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що:

- 19 лютого 2009 року між ВАТ
«Державний ощадний банк України»
(найменування змінено на ПАТ
«Державний ощадний банк України») та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1,
відповідно до якого позичальнику був
наданий кредит в сумі 600000 грн. з
терміном остаточного погашення не
пізніше 18 лютого 2019 року зі сплатою 21 %
річних за користування кредитом (а. с.
5-8);

- 19 лютого 2009 року на забезпечення
виконання зобов`язання за кредитним
договором між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_5 укладено
договір поруки № 1, згідно якого ОСОБА_5
взяла на себе зобов`язання відповідати
за повноту і своєчасність виконання
ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним
договором;

- 19 лютого 2009 року на забезпечення
виконання зобов`язання за кредитним
договором між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_3 і ОСОБА_5
укладено іпотечний договір б/н,
майновими поручителями за яким
виступили ОСОБА_3 та ОСОБА_5;

- рішенням Любашівського
районного суду Одеської області від
14.01.2010 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на
користь Банку стягнуто солідарно
заборгованість за кредитним договором
та звернено стягнення на нерухоме
майно, яке є предметом іпотеки за
іпотечним договором;

- рішенням Любашівського
районного суду Одеської області від
16.06.2010 року з ОСОБА_3 на користь Банку
стягнуто заборгованість по відсотках
за користування кредитом і пеню, а
також внесені зміни до указаного
кредитного договору № 1 від 19 лютого 2009
року, а саме терміном остаточного
погашення кредиту встановлено дату
набрання зазначеним рішенням законної
сили. До п.1.2 та 1.5 внесені зміни: дату
здійснення останнього платежу в
рахунок погашення кредиту встановити
дату набрання рішенням суду в цій
справі законної сили. Зазначене
рішення не було оскаржено і набрало
законної сили 27 червня 2010 року

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ПАТ
«Державний ощадний банк України»
протягом 3-х років від дня вступу в
законну силу вказаного рішення - 27.06.2010
року з відповідним позовом до ОСОБА_3 не
звертався, відповідач згідно заяви
просив застосувати позовну давність, в
той час, як позивач не зазначав про
поважність причини пропущення
позовної давності та не заявляв про її
поновлення, що є підставою для відмови
у позові у зв'язку із спливом позовної
давності,

Такий висновок районного суду є
правильним.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Любашівського районного суду
Одеської області від 16.06.2010 року позов
ВАТ «Державний ощадний банк України»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ВАТ «Держощадбанк»
заборгованість по відсоткам по кредиту
та пеню. Внесено зміни до кредитного
договору № 187 від 19.02.2009 року в п. п. 1.2.,
1.5. та встановлено дату здійснення
останнього платежу в рахунок погашення
заборгованості по кредиту - день вступу
даного рішення в законну силу. Рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 16.06.2010 року в апеляційному
порядку не оскаржувалося і вступило в
законну силу 27.06.2010 року.

З позовом про стягнення з
відповідача заборгованості по кредиту
ПАТ «Державний ощадний банк України»
звернулося до суду у січні 2014 року.
Заяву про поновлення позовної давності
позивач не подавав, в той час, як
відповідачем заявлено в суді першої
інстанції до постановлення рішення
заяву про застосування позовної
давності.

З умов іпотечного договору або зі
змісту інших документів, представлених
позивачем не вбачається, що сторони
домовилися про збільшення строку
загальної або спеціальної позовної
давності.

При таких обставинах суд першої
інстанції набув правильного висновку,
що строк позовної давності сплив, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості по кредиту.

Позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що строк давності
перервався і не є пропущеним так, як на
адресу поручителя ОСОБА_4 21.06.2013 року
направлено вимогу щодо погашення боргу
за кредитним договором № 1 від 19.02.2009
року. Оскільки поручитель і
позичальник несуть перед Банком
солідарну відповідальність, то
направлення (отримання) вимоги або
пред`явлення позову до одного з
боржників на думку апелянта перериває
позовну давність.

Судова колегія такі доводи
апеляційної скарги вважає
неспроможними, оскільки після внесення
судовим рішенням зміни у строки
договору іпотечного кредиту до дня
вступу рішення в законну силу, строк
виконання договору про іпотечний
кредит настав разом із набранням
судовим рішенням законної сили - 27.06.2010
року. Після цього у відповідності до ч.4
ст. 559 ЦК України порука припиняється,
якщо кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Зі змісту
апеляційної скарги вбачається, що Банк
звернувся з вимогою до поручителя лише
21.06.2013 року - тобто з пропущенням
встановленого ЦК України 6-ти місячного
строку, внаслідок чого договір поруки
вважається припиненим і після цього
поручитель не може нести солідарну
відповідальність за невиконання
позичальником зобов`язань за договором
іпотечного кредиту і бути солідарним
боржником разом із позичальником.

Крім того, Банком на
підтвердження доводів апеляційної
скарги взагалі не представлено
доказів звернення з вимогою до
поручителя ОСОБА_4 та не зазначено
причини не направлення досудової
вимоги до самого боржника.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права, які є
обов`язковою підставою для скасування
рішення або зміни рішення, при
вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
внаслідок чого апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника
начальника філії - Одеського обласного
управління Акціонерного товариства
«Ощадбанк» по роботі з проблемними
активами ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Любашівського районного суду
Одеської області від 13 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук