АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3210/14
Головуючий в 1-й інстанції -
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової
Л.М.

суддів - Тамакулової
В.О., Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 05 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на повнолітню
непрацездатну дочку,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з вказаним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти в розмірі ? частини
усіх видів його доходу, оскільки вона є
інвалідом 2 групи, має пенсію 860 грн., що
є недостатньо для забезпечення її
матеріального стану.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 05
лютого 2014 року позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь позивачки аліменти в
розмірі 1/8 частини його доходу;
вирішено питання про судові витрати;
рішення суду допущено до негайного
виконання в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

З таким рішенням не погодилася ОСОБА_1,
подала апеляційну скаргу, в якій
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з
відповідача аліменти в розмірі ?
частини на її користь до 1 жовтня 2016
року. ( а.с.45)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга, підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Згідно
свідоцтва, батьки позивачки, 12 січня 1996
року розірвали свій шлюб.

До повноліття позивачки відповідач
сплачував аліменти на її утримання на
користь третьої особи. З 2011 року ОСОБА_1
було встановлено 2 група інвалідності.

У зв*язку з чим рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 16
листопада 2011 року з ОСОБА_2 були
стягнуті аліменти у розмірі ? частини
на користь ОСОБА_1, починаючи з 01 жовтня
2011 року до 01 жовтня 2013 року. ( а.с.12 )

Згідно довідки МСЕК від 01 жовтня 2013
року у ОСОБА_1 залишена 2 група
інвалідності, з датою чергового
перегляду 15 вересня 2016 року.( а.с.5)

За довідкою управління соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної держадміністрації від 19
серпня 2013 року, позивачка отримує
державну соціальну допомогу по
інвалідності з березня 2013 року по
серпень 2013 року в розмірі 894 грн.
щомісяця. ( а.с.6)

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач є пенсіонером за віком за
списком № 1, отримує пенсію у сумі 1943,60
грн. із розрахунку за два останні
місяця.

Відповідно до вимог ст. 198 СК України
батьки зобов*язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини
усіх його доходів, враховуючи його
стан здоров*я, матеріальне становища,
що відповідає вимогам ст. 182 СК України,
зазначивши при цьому, що третя особа
ОСОБА_3, як мати позивачки також
зобов*язана брати участь у
матеріальному забезпеченні
повнолітньої непрацездатної дочки.

Аналізуючи зміст рішення суду першої
інстанції , колегія суддів вважає, що
воно відповідає вимогам ст. 213-215 ЦПК
України. Висновки районного суду про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог
ґрунтуються на наявних в матеріалах
справи доказах та нормах чинного
законодавства.

Разом з тим, вирішуючи питання стосовно
кінцевого строку стягнення аліментів,
районний суд помилково вважав, що це
стягнення повинно бути до зміни
матеріального стану сторін.

Так, з матеріалів справи видно, що
згідно довідки МСЕК від 02 жовтня 2013
року дата чергового перегляду
інвалідності встановлена 15 вересня 2016
року, на що суд не звернув уваги, а тому
в цій частині рішення суду слід
змінити, задовольнивши частково
апеляційну скаргу позивачки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про
те, що її мати не працює і не має
можливості працевлаштуватися,
оскільки займається доглядом за нею,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки ОСОБА_1 не було надано
доказів, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК
України, на підтвердження даних
обставин, а наданий епікриз з історії
хвороби та сама довідка МСЕК не містять
таких рекомендацій.

Судова колегія вважає, що інші доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та
зводяться до переоцінки доказів у
справі та до незгоди з їх оцінкою судом.
Проте, за вимогами ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, а тому переоцінка
доказів на вимогу сторони не
допускається.

Керуючись ст.ст. 303, 307- 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 05 лютого 2014 року змінити в
частині строку стягнення аліментів,
починаючи його з 04 жовтня 2013 року по 15
вересня 2016 року.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: