АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/706/14
Головуючий 1 інст. - Назаренко О.В.
Справа № 2034/2-3962/11
Доповідач - Котелевець
24 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів - Кіпенка І.С.,
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року по справі за позовом Харківського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Височанської селищної
ради Харківського району Харківської
області до ОСОБА_2, за участю третіх
осіб - Міськрайонного управління
Держкомзему м. Люботин і Харківського
району Харківської області,
Реєстраційної служби Харківського
районного управління юстиції, про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації,
В липні 2011 року Харківській
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Височанської селищної
ради Харківського району Харківської
області звернувся у суд із позовом до
ОСОБА_2, за участю третіх осіб -
Міськрайонного управління Держкомзему
м. Люботин і Харківського району
Харківської області, Реєстраційної
служби Харківського районного
управління юстиції, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації.
На обґрунтування вказав, що на ХХХ1
сесії У скликання Височанської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 2 вересня 2010
року прийнято рішення «Про
затвердження технічної документації
на земельну ділянку АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, передачу її у
приватну власність ОСОБА_2».
На підставі цього рішення
відповідачці видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 099481, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку і
право користування землею, договорів
Однак рішенням Верховного Суду
України від 3 березня 2010 року право
власності на домоволодіння за
вказаної адресою визнано за ОСОБА_3
Рішенням У1 сесії У1 скликання
Височанської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 3 червня 2011 року задоволено
протест Харківської міжрайонної
прокуратури № 04-48/94-11 від 11 квітня 2011
року та скасовано рішення ХХХ1 сесії У
скликання Височанської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 2 вересня 2010 року.

Посилаючись на вказані обставини,
просив визнати недійсним Державний акт
серії ЯИ № 099481 на право власності на
земельну ділянку площею 0,1157 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_2; припинити право власності
ОСОБА_2 та зобов'язати її повернути
Державний акт на право власності і на
земельну ділянку до Міськрайонного
управління Держкомзему в м. Люботин і
Харківського району Харківської
області; зобов'язати Міськрайонне
управління Держкомзему в м. Люботин і
Харківського району Харківської
області скасувати відповідну державну
реєстрацію.

Справа розглянута за відсутності
відповідачки та третіх осіб.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 12
листопада 2013 року позов задоволено.

Державний акт серії ЯИ № 099481 на право
власності на земельну ділянку площею
0,1157 га, яка розташована по АДРЕСА_1,
виданий на ім'я ОСОБА_2, зареєстрований
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на земельну
ділянку і право користування землею,
договорів оренди земельної ділянки за
№ 77, визнано недійсним.

Запис про державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку
з кадастровим номером :00:006:0187
скасовано.

З ОСОБА_2 на користь УДК у
Харківському районі Харківської
області стягнуто судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник ОСОБА_2, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що справа
розглянута за відсутності
відповідачки та без врахування
правової позиції Верховного Суду
України, викладеної в постанові від 12
вересня 2012 року № 6-71цс12.

Інші сторони, треті особи рішення
суду першої інстанції не оскаржили,
своїх заперечень на апеляційну скаргу
не надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що рішення
ХХХ1 сесії У скликання Височанської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 2 вересня 2010
року «Про затвердження технічної
документації на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
передачу її у приватну власність
ОСОБА_2» скасовано, а право власності на
земельну ділянку перейшло до нового
власника - ОСОБА_3 Тому Державний акт
серії ЯЛ № 099481 є недійсним, а
відповідна державна реєстрація
підлягає скасуванню. Однак повністю
погодитись з таким висновком не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи; неправильно застосував норми
матеріального права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена законом.

Правові підстави набуття
громадянами і юридичними особами права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності
визначено ч. 1 ст. 116 ЗК України. Такими
підставами є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується держаним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на момент виникнення
правовідносин).

Спірною є земельна ділянка площею
0,1157 га, яка розташована по АДРЕСА_1

На ХХХ1 сесії У скликання Височанської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 2 вересня 2010
року прийнято рішення «Про
затвердження технічної документації
на земельну ділянку АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, передачу її у
приватну власність ОСОБА_2».

На підставі цього рішення
відповідачці видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 099481, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку і
право користування землею, договорів
оренди земельної ділянки за № 77
(а. с. 6-7).

Разом з тим, рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
2 вересня 2009 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 20 жовтня 2009 року, позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_4 є двоюрідною
племінницею ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано недійсним
заповіт, складений 29 березня 2006 року
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, та
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 69100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5

Однак рішенням Верховного Суду
України від 3 березня 2010 року рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 2 вересня 2009
рок та ухвала апеляційного суду
Харківської області від 20 жовтня 2009
року скасовані.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про встановлення факту родинних
відносин, визнання недійсним заповіту
та визнання права власності на частину
житлового будинку в порядку
спадкування відмовлено.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 8
листопада 2010 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено.

За ОСОБА_3 визнано право власності на
69/100 частин житлового будинку за
вказаною вище адресою (а. с. 74-81).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
визнання недійсними Державного акту ЯЛ
серії 099481 на право власності на
земельну ділянку площею 0,1157 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, виданого на
ім'я ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що
справа розглянута за відсутності
відповідачки, не можуть бути прийняті
до уваги.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
не надала доказів, які вона могла
подати до суду першої інстанції, та які
могли вплинути на нову оцінку наявних
у справі доказів з урахуванням її
позиції.

Посилання на незаконність рішення У1
сесії У1 скликання Височанської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 3 червня 2011
року, яким задоволено протест
Харківської міжрайонної прокуратури №
04-48/94-11 від 11 квітня 2011 року та скасовано
рішення ХХХ1 сесії У скликання
Височанської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 2 вересня 2010 року, є
безпідставними.

Дане рішення органу місцевого
самоврядування відповідачка не
оскаржила і не позбавлена такої
можливості.

У разі прийняття судом загальної
юрисдикції позовної заяви відповідно
до вимог статті 122 ЦПК України, поданої
прокурором в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого здійснювати
функції держави у спірних
правовідносинах, прокурор набуває
статусу позивача. Тому доводи
апеляційної скарги щодо відсутності у
Харківського міжрайонного прокурора
повноважень представляти в суді
інтереси громадян або держави не
ґрунтуються на законі.

Посилання на те, що рішення порушує
інтереси осіб, які не притягнуті до
участі у справі, також не ґрунтується
на законі.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5, 6 частини 2
статті 119 ЦПК України позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі; зміст позовних вимог, виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
вимоги, зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину.

За змістом зазначеної норми саме
позивач визначає коло осіб, які повинні
приймати участь у справі, обгрунтовує
свої вимоги з викладом відповідних
обставин та зазначенням доказів, що
підтверджують такі обставини.

До того ж вимоги стосується визнання
недійсним Державного акта на право
власності на земельну ділянку, тобто
документа, що посвідчує право на землю
за спірною адресою саме ОСОБА_2, а не
інших осіб.

Однак з висновком суду першої
інстанції про скасування відповідного
запису про державну реєстрацію
погодитись не можна.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України від 11 лютого 2010 року № 1878-У1 (з
наступними змінами) «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон №
1878-У1).

Так, згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 1878-У1
державна реєстрація прав є
обов'язковою.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме - зокрема, право власності на
нерухоме майно; право володіння; право
користування (сервітуту); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном (п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 4
Закону № 1878У1).

Державний реєстратор приймає
рішення про державну реєстрацію прав,
відмову в такій реєстрації, її
зупинення, про державну реєстрацію
обтяжень, про скасування запису,
погашення запису та внесення змін до
записів у Державному реєстрі прав (п. 2
ч. 2 статті 9 Закону № 1878-У1).

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону №
1878-У1).

Пунктами 27, 28 постанови Кабінету
Міністрів України від 20 липня 2011 року №
791 «Про внесення змін до постанов
Кабінету Міністрів України від 9
вересня 2009 року № 1021 і від 18 серпня 2010
року № 749 та визнання такою, що втратила
чинність, постанови Кабінету Міністрів
України від 25 грудня 1998 року № 2073
встановлено, що запис у Поземельній
книзі скасовується (поновлюється)
посадовою особою територіального
органу Держземагенства на підставі,
зокрема, рішення суду.

Скасування (поновлення) запису
здійснюється шляхом внесення до
автоматизованої системи відомостей
про скасування (поновлення) із
зазначенням дати та підстави
скасування (поновлення), посади,
прізвища та ініціалів посадової особи,
яка скасувала (поновила) запис, та
формування з використанням
автоматизованої системи нових аркушів
Поземельної книги, що засвідчується
підписом посадової особи, та
скріплюється печаткою територіального
органу Держземагенства.

Аналіз вказаних норм дає підстави
вважати, що підстав для скасування
запису про державну реєстрацію
Державного акту серії ЯИ № серії 099481 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1157 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:00:006:0187) у суду не було. Такі записи
підлягають скасуванню на підставі
рішення суду посадовою особою
територіального органу
Держземагенства та відповідним
органом державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 314
ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року змінити.

В позові Харківського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Височанської селищної ради
Харківського району Харківської
області до ОСОБА_2, за участю третіх
осіб - Міськрайонного управління
Держкомзему м. Люботин і Харківському
районі Харківської області,
Реєстраційної служби Харківського
районного управління юстиції, про
скасування державної реєстрації -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді