АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2/679/2013
Провадження № 22-ц/792/3/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Нетішинського міського суду
від 28 січня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
автомобіля.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним
позовом, зазначила, що з 27 серпня 1991
року перебуває у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_5 Проживали у м. Нетішині, вели
спільне господарство. У 2008 році за
спільні кошти придбали автомобіль Daewoo
Matiz E39, кузов №
НОМЕР_1, вартістю 52000 грн. У травні 2012
року ОСОБА_5 без її згоди продав
автомобіль ОСОБА_1, але від продажу їй
коштів не надавав. Згідно чинного
законодавства на відчуження спільного
майна подружжя потрібна згода іншого з
подружжя. Укладений договір
купівлі-продажу автомобіля порушує її
право власності на цінне майно.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 28 січня 2013 року позов задоволений
частково. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля Daewoo Matiz E39,
кузов № НОМЕР_1, укладений 19 травня 2012
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі
довідки-рахунку серії ДПІ № 3000765.
Зобов'язано ОСОБА_1 повернути
автомобіль у спільну сумісну власність
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Зобов'язано
ОСОБА_5 повернути ОСОБА_1 4000 доларів США,
що за офіційним курсу Національного
Банку України станом на 28 січня 2013 року
еквівалентно 31972 грн. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання про судовий збір.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, в апеляційній скарзі
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у позові.
Посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справ, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Судом не взято до уваги те, що при
укладенні правочину з відчуження
рухомого майна законодавством не
вимагається письмова згода іншого з
подружжя. Позивачу було повідомлено
про факт відчуження автомобіля і через
представника ОСОБА_2 виплачено
грошову компенсацію, що
підтверджується письмовою розпискою.

Рішення суду в частині відмови у позові
не оскаржується, а тому не
переглядається судом апеляційної
інстанції.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала.
Представники позивача визнали її не
обґрунтованою у повному обсязі. ОСОБА_4
не з'явилася, про розгляд справи
належним чином повідомлена.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5
перебували у зареєстрованому шлюбі з 21
серпня 1991 року та у 2008 році придбали
автомобіль марки Daewoo Matiz E93 2008 року
випуску, кузов № НОМЕР_1, який був
зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого 20
вересня 2008 року 8-м ВРЕР УДАІ м. Нетішин
УМВС України у Хмельницькій області.
Згідно довідки-рахунку серії ДПІ № 300765
від 19 травня 2012 року, виданої ФОП
ОСОБА_6, зазначений автомобіль ОСОБА_5
продав ОСОБА_1 Фактично продаж вчинено
за 4000 доларів США.

Наведене підтверджується матеріалами
справи і не заперечується сторонами по
справі.

Задовольняючи позов, суд
обґрунтовано виходив з того, що
всупереч вимогам закону відповідач
продав автомобіль, який є спільною
сумісною власністю подружжя, без згоди
дружини. Оспорюваний договір
купівлі-продажу виходить за межі
дрібного побутового та укладений
стосовно цінного майна. На його
укладення потрібна письмова згода
другого з подружжя.

Такий висновок суду узгоджується з
матеріалами справи і відповідає
вимогам закону.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

На підставі ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього
Кодексу.

Частиною 1 статті 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Разом з тим, суд, застосувавши
двосторонню реституцію як наслідок
недійсності правочину, вийшов за межі
позовних вимог.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

На підставі ч. 5 ст. 216 ЦК України з
власної ініціативи суд може
застосувати наслідки недійсності
нікчемного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 не заявляла вимоги про
застосування наслідків недійсності
правочину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009
року вимога про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена як одночасно з вимогою про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину та
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції слід змінити, виключивши із
мотивувальної частини і третього,
четвертого абзаців резолютивної
частини рішення посилання на
застосування двосторонньої
реституції, як правових наслідків
недійсності правочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 була повідомлена про відчуження
автомобіля і через представника ОСОБА_2
отримала грошову компенсацію не
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду не впливають і
його висновки не спростовують.

В решті рішення суду ґрунтується на
повно, всебічно досліджених матеріалах
справи, ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Нетішинського міського суду
від 28 січня 2013 року змінити, виключивши
із мотивувальної частини і третього,
четвертого абзаців резолютивної
частини рішення посилання на
застосування двосторонньої
реституції, як правових наслідків
недійсності правочину.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції:
Фурсевич О.В.
Провадження: № 22-ц/792/3/14

Доповідач: Талалай О.І.
Категорія: 19, 20