Справа № 573/336/14-ц
Номер провадження 2/573/105/14
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2014 року
м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М.С.

при секретарі:
Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопіллі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
дитини

в с т а н о в и в :

11 лютого 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів на
утримання дитини. Свої вимоги
мотивувала тим, що з відповідачем
зареєстрували шлюб 16 жовтня 2004 року.
Від подружнього життя мають
неповнолітнього сина: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однією сім'єю проживали до
2009 року. З того часу їх проживання
однією сім'єю з відповідачем фактично
припинено у зв'язку з тим, що між ними
виникають конфлікти, не можуть знайти
спільну мову, втрачено
взаєморозуміння, різні погляди на
сімейне життя. Спільне господарство
сторони не ведуть. На даний час
відповідач відбуває покарання за
вироком Білопільського районного суду
Сумської області у Сумській ВК-№ 116 .
Дитина проживає разом із позивачкою,
знаходяться на її вихованні та
утриманні. Посилаючись на вказані
обставини, ОСОБА_1 звернулась до суду з
даним позовом.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, надавши письмову заяву про
те, що позов підтримує в повному обсязі,
просила розглянути справу без її
участі ( а.с. 18).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
також не з'явився, із Сумської ВК-№ 116
надійшла його письмова заява про те, що
він проти задоволення позовних вимог
не заперечує ( а.с. 19).

У разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову відповідно до ст. 174
ЦПК України.

Отже, враховуючи позицію відповідача
ОСОБА_2, викладену у письмовій заяві,
суд приходить до висновку, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі сторін, на підставі наявних у
справі доказів, у відповідності до ч. 2
ст. 197 ЦПК України без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

У відповідності до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони у справі
зареєстрували шлюб 16 жовтня 2004 року у
виконкомі Улянівської селищної ради
Білопільського району Сумської
області, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено
відповідний актовий запис за № 5. Після
укладення шлюбу позивачці присвоєно
прізвище чоловіка - ОСОБА_2, що
підтверджено свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Від подружнього життя сторони у справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього
сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження (а. с. 7).

Згідно вироку Білопільського
районного суду Сумської області від 12
червня 2009 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2
ст. 187 КК України і призначено покарання
у виді 8 років позбавлення волі та
направлено на відбуття покарання до ВК
№ 116 (а. с. 8-12).

Як вбачається з позовної заяви,
причиною розпаду сім'ї стало те, що між
сторонами втрачено взаєморозуміння та
взаємоповагу, різні погляди на сімейне
життя, що зробило неможливою подальшу
побудову сімейних відносин.

Регулювання шлюбно-сімейних
правовідносин здійснюється на
принципах добровільності,
взаємоповаги, взаєморозуміння, а
держава забезпечує принцип свободи
шлюбу та принцип свободи розірвання
шлюбу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що між сторонами втрачено
взаєморозуміння, збереження сім'ї та
поновлення шлюбних відносин неможливо,
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі сторін, після розірвання
шлюбу не будуть порушені їхні особисті
права, а тому шлюб необхідно розірвати.

На підставі заяви позивачки та у
відповідності до ст. 113 СК України, якою
визначено, що особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище, суд
вважає за необхідне залишити їй
прізвище присвоєне при одруженні -
ОСОБА_2.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення із ОСОБА_2 аліменти на
утримання дитини також підлягають
задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України та роз'яснень, що містяться у п.
17 Постанови Пленуму Верховного суду
України №3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судом окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ, щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів, 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України передбачено, що
розмір аліментів на дитину може бути
визначений судом у частці заробітку
(доходу) матері, батька.

У відповідності до статті 27 Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року, діючої на Україні з 27 вересня 1991
року, держави-учасники визнають право
кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення умов
життя, необхідних для розвитку дитини,
в межах своїх здібностей і фінансових
можливостей.

З довідки виконкому Улянівської
селищної ради Білопільського району
Сумської області № 286 від 19 лютого 2014
року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно
проживає в с. Бакша Білопільського
району Сумської області разом із сином
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 17).

Таким чином, при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне положення дитини та
матері, а також відповідача, який є
працездатним і зобов'язаний утримувати
свою неповнолітню дитину до досягнення
повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Таким чином, суд приходить до висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи стягнення з дня звернення з
даним позовом до суду.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК
України стягненню з відповідача на
користь позивачки підлягає судовий
збір сплачений нею при зверненні з
позовом до суду в розмірі 243 грн. 60 коп.
за позовну вимогу щодо розірвання
шлюбу. За позовну вимогу щодо стягнення
аліментів судовий збір в розмірі 243 грн.
60 коп. підлягає стягненню із
відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 110, 112, 113, 180-183, 191 Сімейного Кодексу
України, статтею 27 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, п. 17
Постанови Пленуму Верховного суду
України №3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судом окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ, щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів»ст. ст. 4, 10, 60, 88, 209,
213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів на
утримання дитини, задовольнити
повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 16 жовтня 2004 року у
виконкомі Улянівської селищної ради
Білопільського району Сумської
області, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено
відповідний актовий запис за № 5,
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивачки, яка змінила його під час
державної реєстрації шлюбу, залишити -
ОСОБА_2.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4
частки заробітку (доходу), але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною
повноліття, починаючи стягнення з 11
лютого 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривень 60 копійок
судового збору сплаченого нею при
зверненні з позовом до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
(двісті сорок три) гривень 60 копійок
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: