РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Бондарчука В.В.

секретаря
Потаніної О.О.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

відповідачів
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідачів
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
вселення,

встановив:

9 грудня 2013 року позивач
звернувся до суду із позовом до
відповідачів про вселення в квартиру,
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні квартирою, зобов'язання
надати ключі та здійснити реєстрацію
місця проживання, посилаючись на те, що
з 1998 року проживав разом із матір'ю і
вітчимом в квартирі АДРЕСА_1, мати
відкладала його пропуску у зазначеній
квартирі під різними приводами до
червня 2000 року, але в жовтні того ж року
коли виїжджав на роботу за кордон,
ОСОБА_2 вмовила його виписатись під
приводом того, щоб не оплачувати
житлово-комунальні послуги. Позивач
весь час оплачував житлово-комунальні
послуги, надавав допомогу батькам,
пересилав кошти. У 2006 році позивач
виїхав за довгостроковим контрактом на
роботу до Австралії. Житло, в якому
позивач був прописаний по вул.
Львівське шосе було обміняне на
квартиру АДРЕСА_2, яка в подальшому була
продана, таким чином єдиним житлом
позивача є квартира АДРЕСА_1.
Враховуючи, що відповідно до ст.405 ЦК
України член сім'ї власника має право
на користування житлом, а таке право
втрачається лише у випадку, якщо він
без поважних причин відсутній понад
один рік, при цьому позивач був
відсутній за місцем проживання у
зв'язку із перебуванням на роботі за
кордоном, він просить його позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивач,
вимоги викладені у заяві підтримав
просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник в
судовому засіданні проти позову
заперечили, зазначили, що домовленість
на проживання у спірній квартирі була
тимчасовою в період з червня 2000 року по
жовтень 2000 року до виїзду на роботу за
кордон, в подальшому він у квартирі
ніколи не проживав, тому право на
користування нею не набув, з огляду на
що просили в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали справи
суд прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідач був
зареєстрований та проживав у квартирі
АДРЕСА_1 в період з 1 червня 2000 року по 12
жовтня 2000 року, що підтверджується
поясненнями сторін та відповідними
відмітками у паспорті позивача. В
період з 11 травня 2006 року по 18 травня 2006
року місце проживання позивача було
зареєстровано по АДРЕСА_6.

Одноособовим власником квартири
АДРЕСА_1 відповідно до даних
інвентарної справи в період з 22 жовтня
1993 року по 1 грудня 2003 року був ОСОБА_3,
що підтверджується копією свідоцтва
про право власності на житло, витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно. 1 грудня 2003 року на підставі
договору дарування відповідач ОСОБА_2
набула право власності на ? частину
зазначеної квартири.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України №2 від 12 квітня 1985 року
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
житлового кодексу України» зокрема п.9
зазначено, що при вирішенні спорів про
право користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, слід
з'ясувати чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, чи була
письмова згода на це всіх членів сім'ї
наймача, чи прописані вони в даному
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони із наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
із ним певний порядок користування
жилим приміщенням.

З повідомлення Головного центру
обробки спеціальної інформації
прикордонної служби України від 25
листопада 2013 року ОСОБА_1 в період з
липня 1997 року по 18 жовтня 2013 року
періодично виїжджав за межі України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно.

Згідно ст.65 цього Кодексу до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Як вбачається із відміток про
реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та
пояснень відповідачів мала місце згода
на той час власника квартири ОСОБА_3 на
тимчасове проживання позивача в період
з 1 червня 2000 року по 12 жовтня 2000 року до
виїзду за кордон у квартирі АДРЕСА_1.
Позивачем доказів того, що він за
згодою власника, а в подальшому у
зв'язку із набуттям ОСОБА_2 права
власності на ? частину квартири і за її
згоди продовжував користуватися
вищезазначеною квартирою після зняття
з реєстрації надано не було, не
встановлено цього і в судовому
засіданні, крім цього з пояснень
позивача від 12 листопада 2013 року
наданих при перевірці його заяви про
створення перешкод, вбачається, що
особистих речей у квартирі АДРЕСА_3 не
виявлено, не доведено ним і тих
обставин, що відповідачі під час
перебування позивача на території
України вели з ним спільне
господарство, а також, що він брав
участь у сплаті житлово-комунальних
послуг, що встановлювався певний
порядок користування квартирою, що це
приміщення було його постійним місцем
проживання, оскільки перед цим він був
зареєстрований тривалий час з 16 липня
1992 року по 19 березня 1998 року АДРЕСА_4, в
подальшому зареєстрував місце
проживання з 29 травня 1998 року по 9 липня
1998 року АДРЕСА_5, з 11 травня 2006 року по 18
травня 2006 року АДРЕСА_6, на даний час
проживає в квартирі АДРЕСА_4. Також з
матеріалів перевірки №3588 вбачається
що відповідачі здавали у найм кімнату у
квартирі ОСОБА_5, який декілька місяців
проживав у ній, що також підтверджує
відсутність згоди на постійне
проживання позивача у спірній
квартирі.

Посилання позивача на ст.405 ЦК
України, як підставу для вселення є
необґрунтованими, оскільки відносини
які існували між сторонами були
врегульовані нормами Житлового
кодексу України на час його
тимчасового проживання у спірній
квартирі.

В силу ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку що підстав для задоволення
інших вимог також не має, оскільки
право користування житлом в період
зняття з реєстрації до даного часу у
позивача не виникло, власники
заперечують щодо вселення та
подальшого проживання у їх квартирі
позивача. Не підлягають задоволенню і
вимоги щодо зобов'язання здійснити
реєстрацію проживання ОСОБА_1
відповідачами, оскільки такі вимоги не
ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст.ст.317, 319, 383 ЦК України,
ст.ст.65,156 ЖК України, ст.ст.60, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення до квартири
АДРЕСА_1, зобов'язання виділити кімнату
для проживання та надати ключі,
зобов'язання здійснити реєстрацію
місця проживання відмовити.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив, може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: