Провадження №2/761/652/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при
секретарі Ляпкало Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2
був укладений усний договорі позики,
відповідно до якого позивач передав у
власність відповідача 129 000 грн., а
відповідач зобов'язувався повернути
таку ж суму до 30.09.2010 року. Факт
отримання грошових коштів та обов'язок
їх повернення в строк підтверджується
розпискою від 21.04.20110 року. Проте, станом
на день подачі позову, ОСОБА_2 не
виконав взяті на себе зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість відповідача по усному
договору позики перед позивачем в
загальному розмірі 205 829,24 грн., яку
позивач просив стягнути з відповідача.
Також просив стягнути з відповідача
сплачені позивачем судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити їх в повному обсязі. Проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.
Суд за згоди позивача, вважає за
можливе слухати справу у відсутність
відповідача, провівши заочний розгляд
справи на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 21.04.2010 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений усний договір
позики. Відповідно до якого позивач
передав відповідачу грошові кошти у
розмірі 129 000 грн., строком до 30.09.2010 року.

Факт укладення договору позики між
позивачем та відповідачем, отримання
відповідачем від позивача позики на
загальну суму 129 000 грн., а також
волевиявлення відповідача повернути
отримані в борг гроші, підтверджується
розпискою, підписаною відповідачем
ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

У відповідності з ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України
якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у
боржника підтверджує виконання ним
свого обов'язку.

У судовому засіданні знайшов
підтвердження той факт, що
відповідачем зобов'язання за договором
позики не було виконано, грошові кошти
в розмірі 129 000 грн. не повернуто і
підлягають до стягнення в судовому
порядку.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій
самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України (ч. 1
ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Згідно положень ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідач не виконує
свої зобов'язання по усному договору
позики від 21.04.2010 року та протягом
тривалого часу не розраховується з
позивачем, внаслідок чого утворилась
заборгованість по кредиту в загальному
розмірі 205 829,24 грн., в тому числі: сума
боргу - 129 000,00 грн., сума інфляції - 7 008,44
грн., сума 3% річних - 11 567,59 грн., проценти
- 58 253,21 грн.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши докази, які є у
матеріалах справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони всі
судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
судовий збір в розмірі 2 100,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208,
209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст. ст. 525,
526, 533, 545, 625, 1046, 1048,1050 ЦК України, суд
-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (і/н
НОМЕР_1) заборгованості в розмірі 205829,24
грн., судовий збір в сумі 2100 грн., а
всього 207929 (двісті сім тисяч дев'ятсот
двадцять дев'ять) грн. 24 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: