АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/3767/2014
інстанції: Козленко Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з відповідачем перебувала в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею та знаходиться на її
утриманні. Відповідач не надає
матеріальну допомогу на утримання
дитини, у зв'язку з чим позивачка
просила, з урахуванням уточнених
позовних вимог, стягнути з відповідача
аліменти на утримання сина у твердій
грошовій сумі в розмірі 5000 грн.
щомісячно, починаючи з 1 лютого 2013 року
і до досягнення ним повноліття.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі в розмірі 600 грн. щомісячно,
починаючи з 25 вересня 2008 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено. Допущено негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в суді
апеляційної інстанції підтримала
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вважав, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що сторони у справі
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час сторони не проживають
разом, неповнолітня дитини знаходиться
на утримані матері, добровільно
досягти згоди щодо сплати аліментів
сторони не можуть.

Відповідач не має постійного місця
роботи, має нерегулярний, мінливий
дохід, розмір якого складає 1000-1200 грн.
на місяць.

Позивачка також не працює, має
нерегулярний, мінливий дохід, розмір
якого складає приблизно 2000 грн. на
місяць.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Право визначати предмет і правові
підстави позову законом надано
виключно позивачеві.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивачка просила стягнутим аліменти
на утримання неповнолітньої дитини,
вимог про стягнення додаткових витрат
на утримання дитини позивачка не
заявляла. Цю обставину підтвердила в
суді апеляційної інстанції і сама
позивачка.

За правилами ст. ст. 180, 181 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружину,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та
роз'яснень, викладених у п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

За таких обставин суд першої інстанції,
з урахуванням установлених під час
розгляду справи обставин, а саме того,
що відповідач не має постійного місця
роботи та одержує нерегулярний,
мінливий дохід, розмір якого складає
1000-1200 грн. на місяць; дохід позивачки
приблизно складає 2000 грн. на місяць,
давши належну правову оцінку зібраним
у справі доказам, правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права та, виходячи з положень ст. ст. 182,
184 СК України, обґрунтовано стягнув з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій
грошовій сумі в розмірі 600 грн.
щомісячно.

Посилання скаржника на те, що її дитина
часто хворіє та потребує оплати витрат
на обстеження і лікування, не позбавляє
її можливості звернутися до суду з
позовом про стягнення додаткових
витрат на утримання дитини.

Висновок суду першої інстанції про
відсутність підстав для стягнення
аліментів, починаючи з 1 лютого 2013 року,
також є правильним, оскільки в силу
положень ст. 195 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не відносяться до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість ухвалення рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач