Справа № 534/4095/13-ц
№ 2/534/291/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року

Комсомольський міський суд
Полтавської області в складі:
головуючого судді при
секретарі Крикливого В.В.
Клімовій С.І. з участю: позивачаОСОБА_3
відповідачаОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Комсомольську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення штрафних санкцій та інших
матеріальних витрат, що виникли
внаслідок прострочення за договором
позики,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із згаданим позовом, в якому
після уточнень прохав стягнути з
відповідача ОСОБА_4 три відсотки річних
від построченої заборгованості за
користування коштами за період з 12.01.2012
року до 27.12.2013 року, з урахуванням
індексу інфляції в розмірі 3180,03 грн.,
суму «непередбачених витрат» у розмірі
42803 грн. та понесені судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 686,70
грн. (а.с.38).

Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2011
року на підставі нотаріально
посвідченого договору позики
відповідач ОСОБА_4 отримала від
позивача ОСОБА_3 у борг 56000 грн. та взяла
на себе зобов'язання повернути їх до
12.01.2012 року. Згаданий борг було
повернуто лише 30.12.2013 року, тому він
прохає стягнути з відповідача три
проценти річних від простроченої
заборгованості за вказаний період з
урахуванням індексу інфляції у сумі
3180,03 грн. Вимоги про стягнення
непередбачених витрат у розмірі 42803
грн. обґрунтовує тим, що з причин
невчасного виконання відповідачем
своїх боргових зобов'язань, позивач не
зміг виконати свої зобов'язання за
кредитним договором, укладеним 30.06.2006
року між ним та АКІБ «УкрСибБанк», на
підставі якого ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 30000 доларів США.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 наполягав на задоволенні своїх
вимог з підстав, викладених в позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечувала,
посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши справу в межах
заявлених вимог, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду, суд
дійшов висновку, що спірні
правовідносини регулюються нормами
цивільного законодавства.

Так, згідно ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною другою ст.625 ЦК України
предбаченого, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши приєднані до справи
письмові докази, судом встановлено, що
20.07.2011 року на підставі нотаріально
посвідченого договору позики
відповідачка ОСОБА_4 отримала від
позивача ОСОБА_3 у борг 56000 гривень
(а.с.10). Згідно згаданого договору
ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання
повернути запозичені кошти до 12.01.2012
року (п.1 договору). У разі несвоєчасного
повернення суми позики, ОСОБА_4
зобов'язана сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3(три)
проценти річних від простроченої суми
(п.4 договору).

23 квітня 2012 року приватним нотаріусом
здійснено виконавчий напис, відповідно
до якого з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
стягнуто суму боргу за вказаним
договором позики в розмірі 56000 грн.
(а.с.9). Факт повернення боргу 27.12.2013 року
підтверджено заявою позивача на адресу
державної виконавчої служби від 30
грудня 2013 року (а.с.20).

З огляду на викладене, суд вважає, що
позов в частині стягнення з
відповідача трьох процентів річних від
простроченої суми та втрат позивача
від знецінення грошових коштів в
результаті інфляції підлягає
задоволення на загальну суму 3580,16 грн.

При визначенні суми процентів, що
підлягає стягненню з відповідача, суд
виходить з того, що прострочення
повернення боргу складає 717 днів і тому
три процентів річних від простроченої
суми становить 3300,16 грн. (56000 : 365(днів у
році) х 3(проценти) х 717(днів
прострочення платежу) = 3300,16).

При визначенні суми втрат позивача від
знецінення грошових коштів в
результаті інфляції, суд виходить з
того, що за 2012 рік індекс інфляції мав
від'ємне значення, а у 2013 році становив
100,5. Тому на користь позивача підлягає
стягненню втрати в розмірі 280 грн. (56000 х
100,5 - 56000 = 280).

Із змісту наданого позивачем
кредитного договору №417МКК-338 від 30
березня 2006 року, укладеного між АКІБ
«УкрСиббанк» та позивачем ОСОБА_3
вбачається, що відповідач ОСОБА_4 не є
стороною згаданої угоди і тому не може
нести зобов'язання по поверненню
отриманих ОСОБА_3 кредитних коштів
(а.с.23). Такого обов'язку не передбачено
і договором позики від 20 липня 2012 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).
Вимоги позивача про стягнення з
відповідача втрат, які поніс ОСОБА_3 у
зв'язку із «простроченням строків
повернення позики з провини боржника»
в розмірі 42803 грн. ґрунтуються лише на
хибному тлумаченні ст.22 ЦК України,
тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Згідно вимог ст.4 Закону України «Про
судовий збір» з позовних заяв
майнового характеру сплачується
судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Приймаючи до уваги, що загальна сума
позовних вимог ОСОБА_3 становила 45983,03
грн. (а.с.38), при зверненні до суду
підлягає сплаті судовий збір в розмірі
459,83 грн. (45983,03 х 1 %).

Враховуючи розмір задоволених
позовних вимог, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 35,80 грн. (3300,16 грн. : (45983,03 х 1 %) =
7,79%; 45983,03 х 7,79% = 35,80).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.625, 1049 ЦК України, ст.213 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 три
відсотки річних за прострочення
виконання боргового зобов'язання в
розмірі 3300 грн. 16 коп., втрати від
знецінення грошових коштів в
результаті інфляції в розмірі 280 грн. та
судові витрати в розмірі 35 грн. 80 коп.

В іншій частині у задоволенні позову -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя підпис
В.В.Крикливий

Копія вірна.

Суддя
В.В.Крикливий