АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/20/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/875/14
Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.
Доповідач Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі Порохні А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за
апеляційною скаргою Удовиченківської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області

на рішення Зіньківського
районного суду Полтавської області від
29 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Удовиченківської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, Зіньківської районної
державної адміністрації Полтавської
області про визнання права власності
на спадкове майно у вигляді земельної
частки (паю).

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

09 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Удовиченківської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області, Зіньківської
районної державної адміністрації
Полтавської області про визнання
права власності на спадкове майно у
вигляді земельної частки (паю).

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказувала, що 24 липня 1991 року її бабуся
- ОСОБА_2 склала заповіт, за яким
належний їй житловий будинок з
допоміжними господарськими будівлями
заповідала їй - онуці /на той час
ОСОБА_1/.

25 вересня 1995 року Зіньківською
районною державною адміністрацією
ОСОБА_2 був виданий сертифікат на
право на земельну частку (пай) серії ПЛ
№0232443 в тому, що їй належить право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Перемога» розміром 4,21 га в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі (на
місцевості).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, вона
фактично вступила у володіння
спадковим майном померлої, забравши її
холодильник, телевізор, сертифікат на
право на земельну частку (пай) і інше
більш-менш цінне майно, яке було
предметом домашнього побуту, фактично
вступивши у спадщину.

Також посилалася на те, що в заповіті
ОСОБА_2 не вказала конкретно, що
заповідає їй сертифікат на право на
земельну частку (пай), оскільки на
момент складання заповіту не мала
зазначеного сертифікату, і навіть не
знала, що буде його мати.

В той же час позивачка вважає, і так, на
її думку, відповідно до ст. 1256, ч. ч. 2, 3
ст. 213 ЦК України повинен тлумачити суд,
що ОСОБА_2, складаючи 24 липня 1991 року
заповіт, мала на увазі, що все її майно,
в тому числі і сертифікат на право на
земельну частку (пай) після її смерті
повинно перейти до неї /позивачки/ -
онуки останньої.

За наведених обставин, позивач просила
визнати за нею право власності на
земельну ділянку розміром 4,21 га, в
умовних кадастрових гектарах в межах
Удовиченківської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, яка належала померлій 16
лютого 1997 року ОСОБА_2 на підставі
сертифікату на земельну частку (пай)
серії ПЛ №0232443, виданого 25 вересня 1996
року Зіньківською районною державною
адміністрацією Полтавської області.

Рішенням Зіньківського районного
суду Полтавської області від 29 січня 2014
року вищевказаний позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку розміром 4,21 га в
межах Удовиченківської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, як спадкове майно, яке
належало померлій 16 лютого 1997 року
ОСОБА_2 на підставі сертифікату на
земельну частку (пай) серії ПЛ №0232443,
виданого 25 вересня 1996 року
Зіньківською районною державною
адміністрацією Полтавської області.

Не погодившись з даним рішенням суду
першої інстанції, Удовиченківська
сільська рада Зіньківського району
Полтавської області оскаржила його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила скасувати оскаржуване рішення
місцевого суду та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити
за безпідставністю вимог.

Судове засідання проводилося за
відсутності позивача та
представників відповідачів, які будучи
належним чином повідомленими про
місце, день і час розгляду справи, до
суду апеляційної інстанції не
з»явилися: відповідачі - попередньо
надіславши заяви з клопотанням про
розгляд справи за відсутності їх
представників, позивачка - з невідомих
суду причин.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі розпорядження голови
Зіньківської райдержадміністрації від
19 вересня 1996 року №402 ОСОБА_2 25 вересня
1996 року виданий Сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ПЛ №0232443 в
тому, що їй належить право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП «Перемога»
розміром 4,21 га в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. За життя
вона склала заповіт, згідно якого
належний їй на праві власності
житловий будинок з допоміжними
господарськими будівлями, що
знаходиться в с. Зайці
Удовиченківської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області заповідала онуці - ОСОБА_1 -
позивачці у справі.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 03 грудня 2013
року встановлено факт того, що ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у
віці 78 років, в селі Удовиченки,
Зіньківського району, Полтавської
області була рідною бабусею ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановивши, що спадкоємиця фактично
розпорядилася майном спадкодавця, в
той час, як про інше майно, яке
належало за життя ОСОБА_2, позивачці
стало відомо лише у 2013 році, місцевий
суд дійшов висновку, що заявлені
ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не може,
виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Так, задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1,
як спадкоємець за заповітом,
яким ОСОБА_2 заповіла їй житловий
будинок, має право і на спадщину, не
охоплену заповітом.

При цьому суд керувався нормами
Цивільного кодексу України в редакції
2003 року, не врахувавши
роз»яснення, які містяться в абзацах 2
та 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
«Про судову практику в справах про
спадкування», згідно яких відносини
спадкування регулюються правилами
Цивільного кодексу України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим Кодексом.

В свою чергу судом встановлено,
підтверджується наявними у справі
доказами, що спадщина відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 - в день, коли померла
ОСОБА_2

За доводами позивачки, з якими
погодився і суд першої інстанції, вона
прийняла спадщину, фактично вступивши
у володіння спадковим майном ОСОБА_2, що
зокрема відповідає нормам п. 1 ч. 1 ст. 549
ЦК УРСР, чинного на час виникнення
даних право-відносин.

Висновок суду про те, що позивачці не
було відомо про сертифікат на право на
земельну частку (пай) суперечить
викладеним нею в позовній заяві
обставинам. Так, ОСОБА_1 в своєму позові
зазначала, що після смерті ОСОБА_2, вона
фактично вступила у володіння
спадковим майном, забравши більш-менш
цінне майно померлої, а також
сертифікат на право на земельну частку
(пай).

Однак, спадкодавцем за життя не було
зроблено заповітного розпорядження
щодо вказаного Сертифіката відповідно
до ст. 534 ЦК України.

В той же час, згідно положень ч. 2 ст. 529
ЦК УРСР, позивачка на час відкриття
спадщини не була спадкоємцем за
законом відносно спадкового майна, не
охопленого заповітом, при живих
спадкоємцях першої черги, зокрема
ОСОБА_5 - матері позивачки та дочки
померлої ОСОБА_2

Відповідно до п. 5 ч.1, ч. 3 ст. 555 ЦК
України, якщо ні один із спадкоємців не
прийняв спадщини, спадкове майно за
правом спадкоємства переходить до
держави. Якщо при відсутності
спадкоємців за законом заповідана
тільки частина майна спадкодавця,
решта майна переходить до держави.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК
України місцевий суд на вказані вимоги
закону уваги не звернув, не врахував, що
строк на прийняття спадщини до 1 січня
2004 року закінчився, та в порушення п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України необґрунтовано застосував
правила книги шостої ЦК України до
даних правовідносин, внаслідок чого
дійшов помилкового висновку про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1,
безпідставно задовольнивши її позов.

З урахуванням викладеного, рішення
суду першої інстанції, як таке, що
ухвалене з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п. 3, 4; ст.ст.
314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Удовиченківської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області - задовольнити.

Рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 29 січня 2014
року - скасувати. Ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: