Ухвала

іменем україни

02 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства «Український
центр з питань сертифікації та захисту
прав споживачів» про визнання
незаконними і скасування наказів про
накладення дисциплінарних стягнень,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
державного підприємства «Український
центр з питань сертифікації та захисту
прав споживачів» про визнання
незаконними і скасування наказів про
накладення дисциплінарних стягнень.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 19 грудня
2013 року, позов задоволено частково.
Визнано незаконним і скасовано наказ
генерального директора державного
підприємства «Український центр з
питань сертифікації та захисту прав
споживачів» від 11 квітня 2013 року № 12-к
про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
виді догани за порушення трудової
дисципліни, що проявилося в неналежній
організації роботи бухгалтерської
служби, порушенні вимог ст. 139 КЗпП
України та п. 2 р. ІІ посадової
інспекції, затвердженої 29 січня 2011
року.

У визнанні незаконним і скасуванні
наказу від 02 листопада 2012 року № 32-к
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі державне
підприємство «Український центр з
питань сертифікації та захисту прав
споживачів» просить зазначені судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, зазначав, що для визначення
наявності вини в діях чи бездіяльності
працівника належить з'ясовувати
поважність причин, що призвели до
негативних наслідків. Тобто,
працівника не можна визнати винним,
якщо він неналежно виконує свою роботу
(не забезпечив виконання), зокрема,
внаслідок захворювання або
відсутності відповідних умов для її
виконання. В разі виникнення трудового
спору наявність чи відсутність
поважних причин, а отже, наявність чи
відсутність вини працівника,
встановлює орган, що розглядає спір.
Наявність поважних причин визнається у
разі доведеної непрацездатності
працівника, в конкретному випадку
підтвердженої листком
непрацездатності.

Таким чином, дисциплінарним проступком
визнається невиконання (неналежне
виконання) саме трудових обов'язків за
умови, що воно сталося в робочий час.
Працівника не можна притягнути до
дисциплінарної відповідальності, якщо
він не порушив своїх трудових
обов'язків.

Як слідує із наданого суду листка
непрацездатності, виданого 15 березня
2013 року лікарнею Коцюбинської селищної
ради, ОСОБА_1 в період з 15 березня 2013
року до 22 березня 2013 року хворіла.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується обставина, що позивач
тривалий час виконувала свої посадові
обов'язки головного бухгалтера без
заступника головного бухгалтера,
посада якого на підприємстві є
тривалий час вільною. Саме заступник
головного бухгалтера виконує обов'язки
головного бухгалтера за його
відсутності. При цьому, своєму
заступнику головний бухгалтер може
передати інформацію щодо паролів свого
комп'ютера з програмним забезпеченням
від систем «Медок» та «Клієнт-банк»,
оскільки електронні цифрові підписи
мають спеціальний режим і
розкриваються в порядку, визначеному
законодавством. Зокрема, ст. ст. 1, 7
Закону України «Про електронний
цифровий підпис» визначається поняття
компрометації особистого ключа - це
будь-яка подія, що призвела або може
призвести до несанкціонованого
використання особистого ключа.
Підписувач зобов'язаний: зберігати
особистий ключ у таємниці; надавати
центру сертифікації ключів дані згідно
з вимогами ст. 6 цього Закону для
засвідчення чинності відкритого ключа;
своєчасно надавати центру
сертифікації ключів інформацію про
заміну даних, відображених у
сертифікаті ключа. Особи, винні у
порушенні законодавства про
електронний цифровий підпис, про
електронні документи та електронний
документообіг, несуть
відповідальність згідно із законом (ст.
15 Закону України «Про електронний
цифровий підпис», ст. 18 Закону України
«Про електронні документи та
електронний документообіг»).

У зв'язку з цим судом правильно
зазначено, що в силу п. 10 Порядку
застосування електронного цифрового
підпису органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями державної форми
власності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28
жовтня 2004 року № 1452, порядок надання
працівникам установи права
застосування електронного цифрового
підпису, ведення обліку, зберігання та
знищення їх особистих ключів, а також
надання акредитованому центру
сертифікації ключів інформації,
необхідної для формування, скасування,
блокування або поновлення посилених
сертифікатів відкритих ключів
підписувачів установи, визначається
наказом її керівника, якщо інше не
встановлено законодавством.

Між тим, у період, коли відповідачем
ставилося питання про порушення
позивачем трудових обов'язків,
відповідним наказом керівника ДП
«УкрЦПСЗПС» такий порядок на
підприємстві не був врегульований й не
було вирішено питання щодо заміщення
головного бухгалтера на час її хвороби,
а розкриття вищезазначеної інформації
іншим особам не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого
висновкуц, що вина позивача в затримці
виплати заробітної плати у березні
працівникам ДП «УкрЦПСЗПС» відсутня,
тому застосування до неї
дисциплінарного стягнення у виді
догани згідно з наказом від 11 квітня 2013
року № 12-к є незаконним.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного
підприємства «Український центр з
питань сертифікації та захисту прав
споживачів» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 24 вересня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель