22-ц/775/332/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Шиян В.В.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів - Сорока
Г.П., Кочегарової Л.М.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,
про вселення, треті особи: ОСОБА_6,
Служба у справах дітей
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 15 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В
И Л А :

03 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_5, та просив
усунути перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення його
у вказану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він постійно
проживав та був зареєстрований у
вказаній квартирі. З 2009 року по травень
2013 року відповідачі в квартирі не
проживали і взагалі в кватиру не
приходили. 15 травня 2013 року він поїхав
на заробітки, а коли повернувся через
тиждень, 22 травня 2013 року, в квартирі
було замінено вхідні двері разом з
замком та встановлено металеві решітки
на лоджії, у зв'язку з чим він вимушений
був проникнути в квартиру через вікно.
Відповідачка ОСОБА_4 вигнала його з
квартири, ключі від вхідних дверей
відмовилася надати, у зв'язку з чим з 22
травня 2013 року в квартирі не проживає,
іншого житла не має, вимушений ночувати
у знайомих.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 15 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
вселення, треті особи: ОСОБА_7, Служба у
справах дітей Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, задоволено.

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування витрат по оплаті
юридичної допомоги 1000грн., судовий
збір в розмірі 114,70грн., а всього 1114,70грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачка ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у вселенні ОСОБА_2 в квартиру.
При цьому посилається на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 та треті особи ОСОБА_6 та
представник Служби у справах дітей
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради в судове засідання не з'явилися,
про час та місце судового засідання
були повідомлені належним чином,
подали до суду заяви про розгляд справи
у їх відсутності. Тому, відповідно до
вимог ст.305 ЦПК України, з урахуванням
думки учасників процесу, колегія
суддів дійшла до висновку про розгляд
справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачів ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_8, а також відповідачки ОСОБА_4,
які доводи апеляційної скарги
підтримали, просили апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
заперечення представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_9, яка просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно
особистого рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 5
квітня 1988 року як чоловік
квартиронаймача - ОСОБА_3 ( а.с.6)

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 23
червня 2011 року, яке набрало чинності 3
липня 2011 року, прийнятим за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди було
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності на житло
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 ( а.с. 28-30)

Ухвалою від 16 жовтня 2012 року
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя було розподілено в
рівних частках та передано у
власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 (
а.с.32-33)

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав від 24.12.2012 року №36933954 та №36934207
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить кожній по 1/6
частини квартири АДРЕСА_1 ( а.с.25,26).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
від 04.01.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було розірвано 4 січня 2010 року,
про що було зроблено відповідний
актовий запис № 1 ( а.с.30).

Згідно акту ККП «КК» Східна» від 2
листопада 2013 року, ОСОБА_2 не проживає в
квартирі АДРЕСА_1 з січня 2013 року, до
квартири лише навідувався, особистих
речей в квартирі немає.( а.с.31)

За таких обставин, задовольняючи позов
та вселяючи позивача у спірну квартиру,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 вселився в квартиру, був
зареєстрований у ній та проживав на
законних підставах. Враховуючи те, що
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 замінили
вхідні двері та замок, не поставивши
до відома позивача ОСОБА_2 і не надавши
йому ключі від вхідної двері, чим
самовільно позбавили його права
користування квартирою, суд першої
інстанції дійшов до висновку про
обгрунтованість позову та вселив
позивача в квартиру.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку
із задоволенням позову суд першої
інстанції стягнув з відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача,
понесені ним та документально
підтверджені, витрати по сплаті
судового збору при зверненні до суду з
позовом у розмірі 114,70грн. та витрати на
послуги з надання правової допомоги у
сумі 1000 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений в
праві користування жилим приміщенням
інакше як на підставі та в порядку
передбаченим законом.

Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення із
займаного житлового приміщення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Як вбачається зі справи і це не
оспорювалось відповідачами, позивач
вселився, був зареєстрований та
проживав у квартирі АДРЕСА_1 як чоловік
ОСОБА_3 Після припинення шлюбних
відносин з відповідачкою ОСОБА_3
позивач залишився проживати у
квартирі, в добровільному порядку
квартиру не бажав звільнити.

Відповідачі змінили в квартирі вхідні
двері та замок, ключі від квартири
позивачу не надали, чим позбавили
позивача можливості користуватися
квартирою та проживати в ній. Дані
обставини також не оспорювались
відповідачами.

За таких обставин, виходячи з того, що
відповідачі у порушення встановленого
законом порядку самочинно проти волі
позивача фактично виселили його зі
спірної квартири без звернення до суду
з відповідним позовом, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до правильного
висновку про задоволення позову та
вселив ОСОБА_2 у квартиру.

Доводи апеляційної карги відповідачки
ОСОБА_3 про те, що суд залишив без уваги,
що позивач втратив право користування
квартирою, в квартирі постійно не
проживав, колегія суддів вважає
безпідставними, тому що, розглядаючи
справу у відповідності з вимогами ст.11
ЦПК України в межах заявлених позовних
вимог, у суду першої інстанції не було
підстав для наведення правового
висновку щодо втрати позивачем права
користування житловим приміщенням
квартири, оскільки таких позовних
вимог відповідачами у даній справі не
було заявлено.

Та обставина, що в провадженні
Орджонікідзевського районного суду з
2013 року знаходиться справа за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні та розпорядженні
власністю, не може бути підставою для
скасування рішення суду та відмови у
задоволенні позову, оскільки
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє справу у
межах вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Посилання відповідачів на те, що
позивач у 2009 році підпалив спірну
квартиру, наслідки пожежі не усунув,
проживав в квартирі, комунальні
послуги не сплачував, з січня 2013 року в
квартирі постійно не проживав, а лише
періодично навідувався, що відповідач
перестав бути власником квартири,
колегія суддів також вважає
безпідставними, оскільки дані
обставини, з урахуванням положень
ст.ст.11,303 ЦПК України, не мають
правового значення для вирішення спору
у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду, у
справі не встановлено. Тому доводи
апеляційної скарги про порушення судом
норм процесуального права є
безпідставними.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України, зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність апеляційних підстав для
скасування рішення суду, у зв'язку з
чим, апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 15 січня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Баркова Л.Л.

Судді :
Сорока Г.П.

Кочегарова Л.М.