Справа № 1327/2-99/11
Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/315/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи: 20
10 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Шеремети Н.О. і Струс Л.Б.,
при секретарі Ясиновській Я.М.,
за участю позивача ОСОБА_3 і його
представника - адвоката ОСОБА_4.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 01 лютого 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням (з урахуванням
доповнень, які були внесені додатковим
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 16 вересня
2013 року; т.2, а.с. 67) ОСОБА_3 відмовлено у
задоволенні його позову до ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, треті особи - орган опіки та
піклування Червоноградської міської
ради, КП „Червоноградське МБТІ" і
нотаріус ОСОБА_7, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного 24 червня
2008 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 та
посвідченого нотаріусом
Червоноградської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7 за
реєстровим № 1-1412 (в подальшому -
„Договір купівлі-продажу квартири" та
„спірна квартира").

Дане рішення оскаржив позивач ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
його позовні вимоги, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Звертає увагу на те, що він просив
визнати недійсним Договір
купівлі-продажу квартири з підстав, що
передбачені ст. 225, ст. 228 та ч.1 ст. 215 ЦК
України; на те, що ціна спірної квартири
по цьому договору є 5 388 грн. - у розмірі
її інвентаризаційної вартості, а також
на те, що ОСОБА_8 проживала у цій
квартирі до дня своєї смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1, незважаючи на те, що
умовами договору було передбачено, що
продавець зобов'язується звільнити
спірну квартиру до 01.08.2008 року.

Стверджує, що ОСОБА_8, яка не працювала і
не мала жодних доходів та зловживала
алкоголем, ніколи не мала наміру
продавати спірну квартиру, оригінали
документів на яку згідно її волі
зберігалися у позивача, а на
виготовлення дублікатів цих
документів у ОСОБА_8 грошей ніколи не
було, так само, як не було грошей щоб
сплатити всі борги по спірній квартирі,
без чого відчуження цієї квартири
апелянт вважає неможливим.

Вважає, що досліджені судом докази по
справі свідчать про те, що на момент
укладення Договору купівлі-продажу
квартири її продавець ОСОБА_8 не могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Оскільки у матеріалах справи відсутні
докази проведення покупцем квартири
розрахунку за неї, то вважає, що це є
свідченням того, що цю квартиру
„просто вкрали і суд повинен був
визнати недійсним цей договір ще й на
підставі ст. 228 ЦК" або „повинен був
застосувати для цього загальні норми
цивільного права для визнання
правочину недійсним, а саме ч.1 ст. 215 та
ч.1 ст. 203 ЦК України".

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта і його представника на
підтримання доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості і що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно Висновку № 2724
судово-почеркознавчої експертизи від
01.09.2011 року, проведеної по справі,
підписи від імені ОСОБА_8 на Договорі
купівлі-продажу спірної квартири від
24.06.2008 року (а також на цілому ряді інших
документів, які передували укладенню
цього договору та були пов'язаними з
його укладенням) виконані саме ОСОБА_8.
При цьому жодних ознак, які б свідчили
про вплив на процес письма будь-яких
незвичних чинників, як об'єктивного,
так і суб'єктивного характеру, немає
(т.1, а.с. 229-232).

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
міститься роз'яснення про те, що
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом (п.7).

Ні позовна заява, ні апеляційна скарга
не містять будь-яких доводів, які б
давали підстави для висновку про те, що
Договір купівлі-продажу спірної
квартири, який оспорюється, є таким, що
порушує публічний порядок (ст. 228 ЦК
України), а відтак покликання на це
позивача (апелянта) до уваги прийматися
не можуть за їх безпідставністю.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" міститься роз'яснення про
те, що для визначення на момент
укладення правочину наявності у особи
стану, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, суд за клопотанням хоча
б однієї зі сторін зобов'язаний
призначити судово-психіатричну
експертизу.

Клопотання про призначення
судово-психіатричної експертизи по
справі позивач не заявляв.

Будь-яких інших доказів, які б можна
було визнати належними і допустимими,
на підтвердження доводів про укладення
ОСОБА_8 24.06.2008 року Договору
купівлі-продажу спірної квартири у
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, позивачем до суду подано
не було.

Всі інші доводи, як позовної заяви, так
і апеляційної скарги, грунтуються на
припущеннях, що (у відповідності до ч. 4
ст. 60 ЦПК України) є неприпустимим.

З урахуванням вище наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та
залишити рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 01
лютого 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: