У х в а л а

31 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,Касьяна О.П.,
Штелик С.П.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 листопада 2013
року у справі за позовом
Бориспільського міжрайонного
прокурора, який діє від імені та в
інтересах держави до Бориспільської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, треті
особи: управління Держкомзему у
Бориспільському районі, ОСОБА_19, про
визнання недійсним розпорядження
місцевого органу виконавчої влади,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки,
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 5 липня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року,
позов Бориспільського міжрайонного
прокурора задоволено частково.

Визнано недійсними: державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 200867, виданий 15 травня 2008 року
на ім'я ОСОБА_7, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200866, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_8, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200865, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_9, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200864, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_10, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200863, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_11, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200862, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_6, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200861, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_12, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200860, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_9, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200859, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_14, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200858, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_15, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200857, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_16, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 200856, виданий 15 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_17

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 11 червня 2008 року між ОСОБА_8
та ОСОБА_18, предметом якого є земельна
ділянка площею 0,12 га, розташована на
території Вишеньківської сільської
ради. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 11 червня 2008 року між ОСОБА_9
та ОСОБА_18, предметом якого є земельна
ділянка площею 0,12 га, розташована на
території Вишеньківської сільської
ради. Визнано недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 657483, виданий 23 липня 2008 року
на ім'я ОСОБА_18 Визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 657482,
виданий 23 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_18 У
задоволенні позову в частині вимоги
про визнання недійсним розпорядження
місцевого органу виконавчої влади
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

20 листопада 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ представник ОСОБА_19 та ОСОБА_6
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за їх касаційною
скаргою на рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

20 лютого 2014 року ОСОБА_6 подав заяву про
перегляд зазначеної ухвали з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року у справі про
визнання недійсним державного акта,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, якою судові рішення
судів попередніх інстанцій в частині
вирішення позовних вимог про визнання
недійсним державного акта скасовано, а
справу в цій частині направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції,
в іншій частині судові рішення
залишені без змін;

- рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року у справі про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, договору дарування та
державної реєстрації державних актів
на право власності на земельні ділянки,
визнання права власності на земельні
ділянки та про витребування земельних
ділянок, яким у задоволенні позову
відмовлено;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 вересня 2012 року у справі про
визнання недійсними державних актів
на право приватної власності на землю,
якою рішення апеляційного суду про
відмову у задоволенні позову залишено
без змін.

В обґрунтування заяви відповідач
посилається на ті обставини, що судом
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосовані ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
ч. 8 ст. 118 Конституції України та ч. 10 ст.
59 Закону України «Про місцеве
самоврядування», ст. 203, 215, 387, 388 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала суду касаційної інстанції від 26
вересня 2012 року та рішення суду
касаційної інстанції від 26 грудня 2013
року, на які посилається заявник, як на
приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, та
ухвала, переглянути яку просить
заявник, грунтуються на різних
фактичних обставинах справи та
стосуються оцінки доказів, зроблених
по цих справах, тому неоднакового
застосування ч. 3 ст. 43
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації», ч. 8 ст. 118 Конституції
України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування», ст. 203, 215, 387, 388
ЦК України в даному випадку не
відбулось.

Крім того, посилання заявника на ухвалу
суду касаційної інстанції від 26
грудня 2012 року, як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, є безпідставним,
оскільки відповідно до п. 7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 11 «Про судову
практику застосування статтями 353-360
ЦПК України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й не відбулося застосування
норм матеріального права для вирішення
спору по суті.

Отже, колегія суддів дійшла висновку
про те, що наведені заявником доводи не
містять ознаки, які згідно з вимогами
статті 355 ЦПК України є підставою для
перегляду судового рішення касаційної
інстанції, а тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Бориспільського міжрайонного
прокурора, який діє від імені та в
інтересах держави до Бориспільської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, треті
особи: управління Держкомзему у
Бориспільському районі, ОСОБА_19, про
визнання недійсним розпорядження
місцевого органу виконавчої влади,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки,
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

О.В. Ступак

С.П. Штелик