Справа № 761/5895/14-ц
Провадження №4-с/761/83/2014
У Х В А Л А

іменем України

26 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого:
судді - Притули Н.Г.

при секретарі:
Паночко О.М.

за участю заявника:
ОСОБА_1

представника заявника:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві Руденко Наталії
Вікторівни від 27 грудня 2013 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла зазначена скарга.

Скаржник просить: скасувати як
незаконну та необґрунтовану постанову
ВП №28273123 від 27.12.2013 року відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві про
повернення виконавчого документа
стягувачеві - виконавчого листа №2-500
від 01.03.2010 року про стягнення з ЗАТ
«Редакція журналу «Україна» на користь
ОСОБА_1 за вимушені прогули суму 81 303,81
грн.; зобов'язати відділ ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
відновити виконавче провадження за
виконавчим листом №2-500 від 01.03.2010;
зобов'язати відділ ДВС Шевченківського
РУЮ у м. Києві вжити всіх необхідних
заходів для примусового виконання
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 23.09.2009 року за
виконавчим листом №2-500 від 01.03.2010 року.

Заявник посилається на те, що 22.09.2009
року Шевченківським районним судом м.
Києва було ухвалено рішення, яким
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до
ЗАТ «Редакція журналу «Україна» про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, на підставі якого видано
виконавчий лист №2-500 від 01.03.2010 року.
Було відкрито виконавче провадження,
але постановою державного виконавця
від 27.12.2013 року про повернення
виконавчого документа.

Заявник вважає оскаржувану постанову
незаконною на тій підставі, що
державним виконавцем належним чином не
виконувались його обов'язки,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», дії, які були б
спрямовані на виконання рішення суду
державним виконавцем не вчинялися.

Заявник та його представник в судовому
засіданні скаргу підтримали та просили
її задовольнити. Крім того, представник
заявника просила винести окрему ухвалу
відносно державного виконавця.

Державний виконавець ДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві Руденко
Н.В. в судове засідання не з'явилась,
направила заперечення на скаргу в яких
просила відмовити в задоволенні
скарги, оскільки вона здійснила всі
можливі дії для належного виконання
рішення суду. Крім того, просила
слухати скаргу в її відсутність.

А тому суд, вислухавши думку заявника
та його представника продовжив слухати
справу у відсутність представника ДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Дослідивши зібрані в справі документи,
вислухавши заявника та його
представника, врахувавши заперечення
державного виконавця ДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві Руденко
Н.В., суд приходить до висновку про
часткове задоволення скарги з
наступних підстав.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що відповідно до рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва в справі №2-500/09, 01.03.2010 року видано
виконавчий лист про стягнення з
Закритого акціонерного товариства
«Редакція журналу «Україна» на користь
ОСОБА_1 заробітну плату за час
вимушеного прогулу в сумі 81 303,81 грн.

Як пояснив в судовому засіданні
заявник та його представник, вперше він
звернувся до виконавчої служби щодо
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом відразу після
отримання виконавчого листа, але
постановою від 27.12.2010 року державний
виконавець повернув виконавчий лист.
Ухвалою суду зазначена постанова була
скасована.

Як вбачається із копій заяв від 14.07.2011
року та 13.08.2011 року, скаржник звертався
до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
про поновлення виконавчого
провадження.

23.08.2011 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Н.В. повторно
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
виконання зазначеного виконавчого
листа.

23.08.2011 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

На постанову 29.11.20.11 року було
направлено повідомлення ДАІ ГУМВС
України в м.Києві про те, що за
боржником зареєстрований автомобіль
«Шкода Октавіа», державний номер 80378КА.
Автомобіль перебуває під арештом.

22.10.2012 року державним виконавцем були
винесені постанови про арешт коштів
боржника в банківських установах.

Листом від 19.11.2012 року ПАТ КБ «Надра»
повідомило ВДВС Шевченківського РУЮ у
м.Києві про те, що накладено арешт на
грошові кошти в сумі 209 461,14 грн.

Але державний виконавець не пояснила
суду та не надала доказів чому частина
із цієї суми не була списана на користь
ОСОБА_1, оскільки вона була достатня для
повного виконання рішення суду.

З інших банківський установ платіжні
вимоги повертались без виконання.

В матеріалах виконавчого провадження
міститься акт державного виконавця від
31.08.2011 року про відсутність боржника -
ЗАТ «Редакція журналу «Україна» за
адресою: м.Київ, проспект Перемоги,50. Як
вбачається акт підписаний лише
державним виконавцем. Як пояснив
ОСОБА_1, його не запрошував в той день
державний виконавець для виходу за
місцем знаходження боржника. Крім того
суду пояснив, що він неодноразово
звертався до державного виконавця, ще в
той період часу, коли боржник
знаходився за зазначеною у виконавчому
листі адресою, для того, щоб прийти і
описати майно, але державним
виконавцем ці прохання були
проігноровані.

30.09.2011 року та 19.12.2013 року стягувач
повідомляв державного виконавця про
наявність електронної адреси боржника
та його номер мобільного телефону,
проте державний виконавець на дані
заяви належним чином не відреагував.

Крім того, державний виконавець під час
виконання рішення суду - після 23.08.2011
року - скеровувала запити до Державної
податкової адміністрації у м.Києві
щодо відкритих рахунків боржника в
банківських установах, до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Києва щодо
відрахувань боржником єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; управління з
питань банкрутства у м.Києві та
Київській області Державного
департаменту з питань банкрутства, чи
не порушено провадження у справі про
банкрутство боржника; національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку.

19.12.2013 року скаржник звернувся з заявою
до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
про результати виконання рішення суду.

27.12.2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Н.В. винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі
ст.ст.47, 50 Закону України «Про виконавче
провадження». Зокрема зазначено, що
вжитими державним виконавцем заходами
розшукати боржника та його майно не
виявилось можливим. За адресою: м.Київ,
пр-т Перемоги, 50 боржник не знаходиться.
Згідно повідомлення УДАІ м.Києва за
боржником зареєстровано транспортний
засіб, на який накладено арешт (місце
знаходження транспортного засобу
невідоме). Згідно повідомлення ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва боржник
має рахунки в банківських установах,
згідно повідомлення банківських
установ кошти на рахунках боржника
відсутні. Частково стягнуто та
перераховано стягувачеві грошові
кошти в сумі 3 002,46 грн. Згідно Довідки з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців юридична
адреса боржника залишилась незмінною
(останній запис про внесення змін до
державного реєстратора проведено
22.05.2008). Згідно повідомлення Управління
Пенсійного фонду України боржник не
здійснював нарахування та
перерахування до Пенсійного фонду
України страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за останні 6 місяців
(починаючи з 2010 року). Згідно
повідомлення Державного департаменту
з питань банкрутства стосовно боржника
інформація відсутня. Згідно
повідомлення головного управління
земельних ресурсів за боржником
земельних ділянок не зареєстровано.
Згідно оновленої інформації ДПС
України нові рахунки боржником не
відкривались.

Державним виконавцем не було надано
доказів на підтвердження того, що після
23.08.2011 року вона з'ясовувала інформацію
про нерухоме майно боржника та
наявність зареєстрованих за ним
земельних ділянок.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно зі ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх в добровільному
порядку визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Стаття 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії та
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що в
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У відповідності до приписів ст.32 Закону
України «Про виконавче провадження»
заходами примусового виконання рішень
є: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.30
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника.

Пунктом 2 частини 1 статті 47 ст.30 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Судом достовірно встановлено, що з
метою виявлення майна належного
боржнику, державним виконавцем ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції в м.Києві запити до органів та
установ не направлялися. Майно
(нерухоме та земельні ділянки) на яке
може бути звернуто стягнення виявлено
відповідно не було.

Таким чином суд вважає, що державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження та відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» здійснено не всі можливі
дії направлені на виконання
виконавчого листа Шевченківського
районного суду міста Києва №2-500 від
01.03.2010 року про стягнення з ЗАТ
«Редакція журналу «Україна» на користь
ОСОБА_1 боргу в сумі 81 303,81 грн.

Стаття 47 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає, що виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; у результаті вжитих
державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи.

З копії виконавчого провадження
вбачається, що державний виконавець
здійснював дії, які спрямовані на
виконання рішення суду в 2010 - 2012 роках.
Будь-яких дій щодо належного виконання
рішення в 2013 році державним виконавцем
вчинено не було.

10.06.2013 року ВДВС Шевченківського РУЮ у
м.Києві перерахувало на рахунок ОСОБА_1
кошти в розмірі 3 002,46 грн. за виконавчим
листом №2-500 від 01.03.2010 року.

Представник ВДВС Шевченківського РУЮ в
м.Києві в судове засідання не з'явився
та не надав суду доказів на
підтвердження того, що він вжив всіх
необхідних заходів для належного та
повного виконання рішення суду, а тому
суд приходить до висновку про
задоволення скарги та скасування
оскаржуваної постанови.

Стаття 51 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби. Про
відновлення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову, копії якої не пізніше
наступного дня надсилаються до суду,
який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам, а також
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

А тому відсутні законом передбачені
підстави для задоволення скарги в
частині зобов'язання Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м. Києві
відновити виконавче провадження за
зазначеним виконавчим листом.

Також суд не вбачає підстав для
задоволення вимог скарги в частині
зобов'язання державного виконавця
вжити всіх необхідних заходів для
примусового виконання рішення суду
оскільки у відповідності із ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
вжити всіх необхідних заходів для
примусового виконання рішення суду це
є обов'язком державного виконавця,
невиконання якого є підставою для
звернення до суду із відповідними
скаргами.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по
справі доказам, враховуючи, що
державним виконавцем не вжиті всі
передбачені законом заходи для
належного виконання рішення суду,
порушені строки, встановлені діючим
законодавством на виконання рішення
суду, суд приходить до висновку, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві - скасуванню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м. Києві
Руденко Наталії Вікторівни від 27
грудня 2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві -
задовольнити частково.

Скасувати постанову від 27 грудня 2013
року державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталії
Вікторівни про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

Зобов'язати державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м.Києві Руденко Наталію
Вікторівну відновити виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа №2-500/09, що виданий 01.03.2010 року
Шевченківським районним судом м.Києва.

На ухвалу суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
м. Києва через Шевченківський районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Сторона, яка не
була присутня при проголошенні ухвали,
може її оскаржити протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя:
Н.Г.Притула