Справа № 304/410/14-ц
Провадження № 4-с/304/9/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду
Закарпатської області Шешеня М.О., при
секретарі - Готра І.В., розглянувши
скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
начальника відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиціїі та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
вищезазначеною скаргою, яку мотивує
тим, що 21 серпня 2013 року він подав до
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції заяву про примусове виконання
виконавчого листа, виданого
Перечинським районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми
боргу та судовий збір. На протязі трьох
робочих днів державний виконавець
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження, де вказує на
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документально підтвердження виконання
рішення буде розпочате примусове
виконання цього рішення із стягненням
з боржника виконавчого збору і витрат
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій. У
відповідності до ч.2 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження. У відповідності до ст.83
Закону України «Про виконавче
провадження» контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоячого органу державної
виконавчої служби. Начальник відділу,
якому безпосередньо підпорядковується
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час виконання
рішень має право у разі, якщо вони
суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ, винесені
у виконавчому провадженні державним
виконавцем, визнати недійсним
складений державним виконавцем акт,
зобов'язати державного виконавця
провести виконавчі дії в порядку
встановленому цим законом. Однак,
начальником відділу ДВС Перечинського
РУЮ не виконано вищевказаних вимог, а
саме не здійснено контроль за діями по
виконанню вищезазначеного виконавчого
листа, а тому просить визнати
незаконною бездіяльність начальника
ДВС Перечинського РУЮ по виконанню
судового рішення та зобов2язати
вчинити визначені чинним
законодавством дії.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився,
однак подав заяву, в якій просить
розглянути скаргу без його участі та
задовольнити її в повному обсязі.

Начальник відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції Беца С.А.
на розгляд даної скарги також не
з'явилася, будучи належним чином
повідомленою, про причини своєї неявки
суд не повідомила, а тому суд розглянув
справу за її відсутності.

Суд, дослідивши та перевіривши надані
матеріали скарги, приходить до
наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 05 жовтня 2011 року Перечинським
районним судом Закарпатської області
було видано виконавчий лист № 2-304/11,
згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
договору № 240ТМК13/08-2010 про перевід
боргу та заміну сторони в зобов'язанні
від 16 серпня 2010 року в сумі 3350 (три
тисячі триста п'ятдесят) грн. 00 коп. та
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 51 (п'ятдесят
одної) грн. 00 коп., як сплачений судовий
збір і 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Також встановлено, що 21 серпня 2013 року
ОСОБА_1 звернувсяся до відділу ДВС
Перечинського РУЮ із заявою про
примусове виконання вищевказаного
виконавчого листа, про що свідчить
заява ОСОБА_1 від 21 серпня 2013 року.

Разом з цим встановлено, що жодної
відповіді на вищевказану заяву
відділом ДВС Перечинського РУЮ
заявнику ОСОБА_1 надано не було.

Так, відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.55 Конституції України,
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідного до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Згідно ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів (
посадових осіб ) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 даного
Закону примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Згідно ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Згідно ст.83 Закону України «Про
виконавче провадження» контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоячого органу державної
виконавчої служби. Начальник відділу,
якому безпосередньо підпорядковується
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час виконання
рішень має право у разі, якщо вони
суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ, винесені
у виконавчому провадженні державним
виконавцем, визнати недійсним
складений державним виконавцем акт,
зобов'язати державного виконавця
провести виконавчі дії в порядку
встановленому цим законом.

З урахуванням того, що виконавчий лист
№2-304/11, виданий Перечинським районним
судом заявником ОСОБА_1 був звернутий
до виконання ще 21 серпня 2013 року, однак
щодо нього ОСОБА_1 до теперішнього часу
так і не отримав жодної відповіді чи
повідомлення від відділу ДВС
Перечинського РУЮ, що фактично
свідчить про безвідповідальне та
халатне ставлення насамперед
начальника відділу ДВС Перечинського
РУЮ до своїх посадових обов'язків, у
зв'язку з чим суд вважає таку
бездіяльність начальника незаконною.

Керуючись ст.ст.19,55 Конституції
України, Законом України «Про
виконавче провадження», ст.387 ЦПК
України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
начальника відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиціїі -
задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність
начальника ДВС Перечинського РУЮ по
виконанню рішення Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 21 вересня 2011 року у справі №2-304/11
про стягнення суми боргу та моральної
шкоди та зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
забезпечити виконання виконавчого
листа №2-304/11, виданого 05 жовтня 2011 року
Перечинським районним судом
Закарпатської області у відповідності
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: Шешеня М. О.