№ 2/637/463/13
№ 637/1160/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року

с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Катренко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у с.м.т. Шевченкове
Шевченківського району Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики ,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2
боргу за договором позики у розмірі
44033,65 гривень.

Як підставу позову зазначив, що 8
листопада 2012 року між ним та ОСОБА_2
укладено договір позики, за умовами
якого він надав у позику грошові кошти
у розмірі 5000 доларів США зі строком
повернення суми позики у сумі 5350
доларів США не пізніше 7 грудня 2012 року.
На підтвердження укладеного договору
ОСОБА_2 надала розписку від 8 листопада
2012 року. Грошові кошти були передані
відповідачу у момент написання
розписки. Відповідач в обумовлений
термін не повернула грошові кошти,
посилаючись на їх відсутність. На
теперішній час позика не повернута.
Вважає, що на даний час сума позики
становить 42746,50 гривень, виходячи з
наступного розрахунку: 5350 доларів США
(загальна сума боргу за договором
позики) х 7,99 (офіційний курс НБУ на дату
подання позову) = 42746,50 гривень. Крім
цього, у відповідності до вимог закону
ОСОБА_2 зобов'язана сплатити суму боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. З огляду на викладене,
позивач вважає, що ОСОБА_2 повинна
повернути йому грошові кошти у
загальному розмірі 44033,65 гривень, з
яких: 42746,50 гривень (5350 доларів США х 7,99
курс гривні по відношенню до долару
США, встановлений НБУ на дату подання
позову); 213,73 гривень (інфляційні
витрати); 1073,42 гривень (три проценти
річних від простроченої суми).
Розрахунок інфляційних витрат
здійснюється наступним чином: індекс
інфляції за відповідний місяць
(грудень 2012 року - 100,2; січень 2013 року 100,2;
лютий 2013 року 99,9; березень 2013 року 100,0;
квітень 2013 року 100,0; травень 2013 року 100,1;
червень 2013 року 100,0; липень 2013 року 99,9;
серпень 2013 року 99,3, вересень 2013 року - ;
жовтень 2013 року - ) - 100 х 42746,50 гривень
(сума боргу) / 100 = 213,73 гривень.
Розрахунок 3 % річних здійснюється
наступним чином: 42960,23 (сума боргу з
урахуванням інфляційних витрат) х 3 % х
304 (кількість днів прострочення) / 365
(кількість календарних днів у році) / 100 =
44033,65 гривень. У зв'язку з наведеним,
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь прострочену суму боргу
за договором позики у розмірі 44033,65
гривень, а також судовий збір у розмірі
440,34 гривень, сплачений ним у дохід
держави при подання позову до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав
позов та наполягав на його задоволенні.
Відповідач визнала позов частково,
пояснивши, що у грудні 2012 року вона
повернула ОСОБА_1 грошові кошти у
розмірі 3500 доларів США.

Перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні докази, вислухавши
пояснення сторін, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір. Доказування не можу ґрунтуватися
на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено та не
заперечується сторонами, що 8 листопада
2012 року сторони в усній формі уклали
договір позики, за умовами якого
позивач передав відповідачу грошові
кошти у розмірі 5000 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути 5350
доларів США не пізніше 7 грудня 2012 року.

На підтвердження укладення договору,
відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України,
відповідачем цього ж дня написана
розписка, згідно якій ОСОБА_1 надав
ОСОБА_2 для особистих потреб грошові
кошти у розмірі 5000 доларів США зі
строком повернення суми позики у
розмірі 5350 доларів США не пізніше 7
грудня 2012 року. Грошові кошти передані
у момент написання розписки /а.с 6/.

Згідно поясненням ОСОБА_1 в обумовлений
термін ОСОБА_2 не повернула грошові
кошти, посилаючись на їх відсутність.

Відповідно до положень ст. 1046
Цивільного кодексу України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики
вважається укладеним з моменту
передання грошових коштів.

Статтею 1047 ЦК України визначені вимоги
до форми договору позики, а саме,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Протягом терміну дії договору позики,
будь-які дії відповідача, направлені на
повернення суми позики, не відбувалися.
В обумовлену дату 7 грудня 2012 року
відповідач не повернула позику та
ухиляється від її повернення до цього
часу.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
встановлено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Посилання відповідача на те, що грошові
кошти у розмірі 3500 доларів США вона
передала ОСОБА_1 у грудні 2012 року в
рахунок погашення боргу суд не приймає
до уваги, оскільки ніяких доказів на
підтвердження своїх заперечень не
надала.

З огляду на викладене, наявні
правові підстави для задоволення
позову.

Судові витрати підлягають розподілу у
відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК
України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики у
розмірі 44033,65 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 440,34 гривень.

Копію рішення направити позивачу.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Шевченківський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ /підпис/

суддя

Н.І.Островська