Номер провадження № 22-ц/785/1219/14
Головуючий у першій інстанції Швець
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: представника позивача ПАТ
«Державний ощадний банк» - Боднара М.О.
та відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5 на
заочне рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 03 липня 2013 року за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк» в особі
відокремленого без балансового
відділення №10015/0456 філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

04 жовтня 2007 року ВАТ «Державний ощадний
банк України» звернулось до суду
із позовом, який у подальшому був
уточнений, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16
червня 2006 рок між банком
та ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір на суму 43 630 гривень під 18%
річних та строком на 84 місяці.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань, 16 червня 2006 року між банком
та ОСОБА_5 було укладено договір поруки,
відповідно до якого останній поручився
за виконання ОСОБА_4 взятих на неї
зобов'язань за кредитним договором.

Однак, відповідачі взяті на себе
зобов'язання не виконуть, в зв'язку з
чим станом на 01 липня 2013 року у них
виникла заборгованість у сумі 48 708,37
гривень.

На підставі зазначеного банк звернувся
до суду із вказаним позовом та просив
його задовольнити з наведених у ньому
правових підстав.

Заочним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 січня 2008 року позов задоволено у
повному обсязі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 14 квітня 2008
року заяву ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення від 17 січня 2008 року
задоволено, вказане рішення відмінено
та призначено розгляд справи.

Справа розглянута за відсутності
відповідачів, які у судове засідання не
з'явились, хоча про час та місце
розгляду справи сповіщались належним
чином.

Заочним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 03 липня 2013 року позов задоволено у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5
просить скасувати заочне рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної
інстанції відповідач по справі ОСОБА_5
не з'явився, однак про розгляд справи
він сповіщався належним чином, та
причини неявки до суду апеляційної
інстанції ним надано не було, крім того
його інтереси за довіреністю
представляє ОСОБА_4, тому у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України
неявка відповідача ОСОБА_5 до
апеляційного суду не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4,
заперечення на апеляційну скаргу
представника банку ПАТ «Державний
ощадний банк» - Боднар М.О., перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 червня 2006 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
остання отримала у кредит грошові
кошти у розмірі 43 630 гривень строком на
84 місяці під 18% річних, з умовами та
правилами надання банківських послуг
відповідач погодилась, про що свідчить
її підпис на кожній сторінці
кредитного договору (а.с. 8-10).

В якості забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між банком та ОСОБА_5 16 червня 2006 року
було укладено договір поруки,
відповідно до якого останній прийняв
на себе зобов'язання відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_4, які виникають у
неї з умов кредитного договору.

Крім того, 14 серпня 2006 року між банком
та ОСОБА_4 було укладено договір
застави транспортного засобу,
відповідно до умов якого для
своєчасного виконання зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_4 заставила
банку належний їй на праві приватної
власності автомобіль марки «DAEWOO»,
моделі«LANOSTF69Y», 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Отже, поручителі не звільняються від
свого обов'язку відповідати як
солідарні боржники за зобов'язаннями
кредитора.

Однак, відповідачі договірних
зобов'язань не виконують, тому кошти у
встановлені договором строки до банку
не надходять, чим порушуються його
права та інтереси.

Судова колегія приходить до висновку,
що розглядаючи справу, суд першої
інстанції вірно послався на норми
закону, що регулюють правовідносини,
які виникли між сторонами, перевірив
усі докази по справі, які навів позивач
ПАТ «Державний ощадний банк України» у
підтвердження своїх вимог, навів у
рішенні фактичні обставини, які були
встановлені судом при розгляді справи
та зробив вірний висновок про
задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4
на те, що місцевий суд не
прийняв до уваги тих обставин, що
відповідачем у даній справі має бути
ТОВ «Неком», оскільки кредитні кошти
були витрачені на придбання автомобілю
марки «DAEWOO», модель «LANOS TF69Y», 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який у подальшому був переданий нею в
оренду ТОВ «Неком» та ним
експлуатувався, а також те, що під час
розгляду справи спірний автомобіль без
її згоди було продано з прилюдних
торгів, а отримані грошові кошти за
його продаж не були зараховані до суми
кредитної заборгованості, не
приймається судовою колегією до уваги,
оскільки кредитний договір був
укладений саме з ОСОБА_4, а її чоловік
ОСОБА_5, є поручителем за спірним
кредитним договором, отже, позивачем
вірно визначено коло відповідачів.
Крім того, судом апеляційної інстанції
досліджено та встановлено, що після
продажу автомобілю «DAEWOO» «LANOS TF69Y», 2006
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який знаходився в заставі
банку, та після реалізації якого суму
отриманих за його продаж коштів банк
зарахував у розмір кредитної
заборгованості про, що свідчить
розрахунок заборгованості (а.с. 223-225).

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апелянта ОСОБА_4, що вона
не згодна з вартістю проданого
автомобілю, та розрахунком кредитної
заборгованості, оскільки апелянтом не
спростовано ні вартість проданого з
прилюдних торгів автомобіля, ні розмір
кредитної заборгованості, яка
утворилась внаслідок несвоєчасного
повернення кредитних коштів.

За таких обставин, доводи ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону і підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову у повному
обсязі, не заслуговують на увагу,
оскільки наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що законних підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5
відхилити, заочне рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 03 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, однак вона може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня її проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області: М.М.
Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан