АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/679 /13
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2-9972/11
Категорія - відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційною скаргою представника
комунального підрядного
спеціалізованого підприємства по
ремонту і будівництву автошляхів м.
Харкова «Шляхрембуд» Малік Юлії
Олегівни

на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року,
додаткове рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 21 жовтня
2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
комунального підрядного
спеціалізованого підприємства по
ремонту і будівництву автошляхів м.
Харкова «Шляхрембуд», третя особа -
ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 жовтня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено
частково. Вирішено стягнути з
комунального підрядного
спеціалізованого підприємства по
ремонту і будівництву автошляхів м.
Харкова «Шляхрембуд» на користь ОСОБА_3
на відшкодування моральної шкоди 5 000
грн., на користь ОСОБА_4 на
відшкодування майнової шкоди 25 200 грн.,
на відшкодування моральної шкоди 3 000
грн.; в іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 21 жовтня
2013 року стягнуто з комунального
підрядного спеціалізованого
підприємства по ремонту і будівництву
автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» на
користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі
1854,36 грн.

В апеляційній скарзі представник
комунального підрядного
спеціалізованого підприємства по
ремонту і будівництву автошляхів м.
Харкова «Шляхрембуд» Малік Ю.О. просить
змінити вказане рішення суду, зменшити
обсяг відшкодування майнової шкоди,
завданої автомобілю ОСОБА_4 в
залежності від ступеня вини ОСОБА_3 та
ОСОБА_6; відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
частині відшкодування їм моральної
шкоди. В іншій частині просить залишити
вказане рішення без змін. Також просить
змінити додаткове рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 21 жовтня 2013 року, зменшити
розмір судових витрат в залежності від
розміру задоволених вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
посилається на неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм права.
Наполягає, що майнова шкода, завдана
Бець ,В.М. повинна відшкодовуватись
відповідачем та ОСОБА_3, який також
порушив Правила дорожнього руху,
відповідно до ступеня їх вини.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги. Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, що
з'явились, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 10
жовтня 2010 року водій комунального
підрядного спеціалізованого
підприємства по ремонту і будівництву
автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд»
ОСОБА_6, керуючи автомобіль ЗІЛ МДК 433362
(водовоз) р.н. НОМЕР_1, власником якого є
відповідач, порушив правила дорожнього
руху і допустив зіткнення з
автомобілем «Хюндай-Поні», р/н НОМЕР_3
під керуванням ОСОБА_3, що належить
ОСОБА_4 на праві приватної власності. В
наслідок скоєної
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3
отримав середньої тяжкості тілесні
ушкодження, та автомобіль
«Хюндай-Поні» зазнав механічних
пошкоджень.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_6 за ст. 286 ч. 1 КК України була
закрита на підставі ст.ст. 1, 6 Закону
України «Про амністію у 2011 році».
Постанова суду набрала чинності.

В ході кримінального провадження була
проведена судова авто-технічна
експертиза відповідно до висновків
якої від 27 грудня 2010 року в даній
дорожньо-транспортній ситуації водій
автомобіля ЗІЛ ОСОБА_6 повинен був
діяти у відповідності до п.п. 10.1, 10.4
Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість попередження
даної пригоди для водія автомобіля ЗІЛ
ОСОБА_6 визначена виконанням ним вимог
п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху
України, для чого він не мав перешкод
технічного характеру. Дії водія ОСОБА_6
не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4
Правил дорожнього руху України і
знаходились, з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням ДТП. В
даній дорожньо-транспортній ситуації
водій автомобіля Хюндай ОСОБА_3 повинен
був діяти у відповідності до п.п. 12.2, 12.3
Правил дорожнього руху України. В діях
водія ОСОБА_3 не вбачається
невідповідності п.12.2 Правил дорожнього
руху України. Згідно даних, вказаних в
постанові слідчого від 14 грудня 2010
року, водій автомобіля Хюндай ОСОБА_3
мав технічну можливість уникнути ДТП
шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил
дорожнього руху України. Згідно даних,
вказаних в постанові слідчого від 14
грудня 2010 року, дії водія автомобіля
Хюндай ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.
12.3 Правил дорожнього руху України і
знаходились, з технічної точки зору, в
причинному зв'язку з виникненням ДТП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

За змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Представник відповідача наполягає, що
майнова шкода, завдана Бець ,В.М.
повинна відшкодовуватись як
відповідачем так і ОСОБА_3, який також
порушив Правила дорожнього руху,
відповідно до ступеня їх вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції була проведена додаткова
судова авто-технічна експертиза від 23
квітня 2013 року відповідно до висновків
якої, якщо виходити із редакції
питання, про те, що швидкість руху
автомобіля ЗІЛ перед зіткненням
становила 20 км/год, то в даній
дорожньо-транспортній ситуації, водій
автомобіля Хюндай ОСОБА_3 не мав
технічної можливості запобігти
зіткненню, шляхом виконання ним вимог
п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Вихідні дані за якими проведена
додаткова судова авто-технічна
експертиза відповідають матеріалам
справи, матеріалам кримінальної справи
за звинуваченням ОСОБА_6, поясненням
щодо події ДТП водія ОСОБА_6

За таких обставин, відсутні підстави
вважати, що ДТП сталося з вини також і
водія ОСОБА_3, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку про те, що
ДТП сталося з вини водія ОСОБА_6

З матеріалів кримінальної справи
вбачається, що авто цивільна
відповідальність водія ОСОБА_6 була
застрахована.

За змістом роз*ясень що містяться в п. 16
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» у разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Представник відповідача пояснила, що у
неї відсутні відомості щодо
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду у
відповідності до укладеного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тому судова колегія вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для відшкодування
шкоди завдавачем.

Вартість матеріального збитку,
заподіяного автомашині «Хюндай-Поні»,
р/н НОМЕР_3 в результаті ДТП, згідно
висновку фахівця-автотоварознавця
Харківського науково-технічного
інституту судових експертиз ім. Засл.
професора М.С. Бокаріуса № 8846 від 18.11.2010
року, складає 25 200 грн.

Відповідно до зазначеного висновку
вартість відновлювального ремонту є
більшою ніж ринкова вартість
автомобіля до ДТП, тому розмір майнової
шкоди правильно визначений виходячи з
ринкової вартості автомобіля.

Відомості щодо характеру ушкоджень
автомобіля позивача, з яких виходив
експерт у висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 8846
від 18.11.2010 року у повній мірі
відповідають обсягу та характеру
ушкоджень зафіксованих у протоколі
огляду місця ДТП від 10 жовтня 2010 року.

За змістом роз*ясень що містяться в п. 14
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ухвалюючи рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність,
суд з урахуванням принципу
диспозитивності, тобто за заявою
заподіювача шкоди, одночасно повинен
вирішити питання про передачу цього
майна після відшкодування збитків
особі, відповідальній за шкоду.

В суді першої інстанції представник
відповідача не заявляв про передачу
майна після відшкодування збитків
особі, відповідальній за шкоду, не
заявляв також і клопотання про
призначення експертизи для визначення
остаточної вартості автомобіля після
ДТП.

На час вирішення справи в суді
апеляційної інстанції автомобіль
«Хюндай-Поні» позивачем
відремонтований. Згідно пояснень
представника позивача автомобіль був
відремонтований власними зусиллями
ОСОБА_4 з використанням запчастин, що
були у вжитку, тому він позбавлений
можливості визначити розмір понесених
ним витрат.

Оскільки автомобіль відремонтований,
встановити остаточну його вартість
після ДТП навіть шляхом проведення
відповідної експертизи не надається
можливим, оскільки в матеріалах
цивільної справи відсутні дані про
діагностування та дефектування
автомобілю «Хюндай-Поні», з метою
виявлення працездатних, технічно
справних складників після ДТП.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно визначив розмір
відшкодування відповідно до висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження № 8846 від 18.11.2010 року.

Крім того, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача на користь
позивачів відшкодування моральної
шкоди повністю відповідає вимогам
ст.1167 ЦК України, та роз'ясненням, даним
в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди". Розмір
моральної шкоди визначений судом із
врахуванням принципу розумності і
справедливості. При цьому до уваги
приймається те, що був порушений
звичайний ритм життя та роботи
позивачів, вони вимушені були тривалий
час доводити у судових інстанціях вину
відповідача, витрачаючи на це значний
час та кошти. Позивачу ОСОБА_3 в
результаті ДТП були спричинені
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
а саме закритий перелом 2-ї та 3-ї п'ясних
кісток лівої кісті із зміщенням у
зв*язку з якими він зазнавав фізичного
болю, страждань, нервових переживань.
Позивач ОСОБА_4 вимушений був витрачати
зусилля для відновлення автомобіля,
притерпівати великі незручності у
зв'язку із неможливістю користуватися
цим транспортним засобом. Відповідні
докази надані і наявні у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 79 ЦПК України
витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз
відносяться до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Ураховуючи, що рішенням суду позовні
вимоги ОСОБА_4 про стягнення 25 000 грн.
майнової шкоди задоволені в повному
обсязі суд першої інстанції правильно
вирішив витрати на проведення
додаткової авто-технічної експертизи
стягнути з відповідача у повному
обсязі.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

В силу ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційну скаргу
необхідно відхилити, рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Комунального підрядного
спеціалізованого підприємства по
ремонту і будівництву автошляхів м.
Харкова «Шляхрембуд» Малік Юлії
Олегівни відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 15 жовтня 2013 року,
додаткове рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 21 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -