Справа № 382/1195/13-ц Головуючий у І
інстанції Литвин Л.І.Провадження №
22-ц/780/1242/14 Доповідач у 2 інстанції
АнтоненкоКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 30 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання права власності на спадкове
майно.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання права власності на спадкове
майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4
Після його смерті відкрилася спадщина
на спадкове майно, зокрема на частки у
двох квартирах та будинок із
земельними ділянками під ним, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2. У
встановлений законодавством строк
позивач, як спадкоємець першої черги та
інші спадкоємці першої черги, а саме: її
донька ОСОБА_3, та мати померлого ОСОБА_1
звернулися до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини після
померлого. Спадковий житловий будинок
та земельні ділянки оформлені на її
покійного чоловіка, однак даний
будинок та земельні ділянки були
придбані за її власні кошти під час
шлюбу. Кошти, за які її покійний чоловік
придбав спірне майно, належали
особисто позивачу, оскільки вона
отримала їх від продажу частини
квартири, яку отримала у власність
після смерті свого батька, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
успадкованих від батька грошових
коштів в розмірі 5 851 грн. 61 коп.
Відповідачі претендують (кожна) на 1/3
частину земельних ділянок, з чим
позивач не може погодитись, так як
спадковий будинок та земельні ділянки
були придбані за її власні кошти,
тільки оформлені на ОСОБА_4 У зв'язку з
викладеним та уточненими позовними
вимогами позивач просила визнати за
нею право власності на житловий
будинок та земельні ділянки, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та
вирішити питання про розподіл судових
витрат по справі.

Рішенням Яготинського районного суду
від 30 жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на житловий будинок з
належними будівлями за АДРЕСА_2, що
належав ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1,
на підставі договору купівлі-продажу
від 12 червня 2008 року. Визнано за ОСОБА_2
право власності на земельну ділянку
площею 0,2500 га, яка розташована по
АДРЕСА_2 та призначена для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, що
належала ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯИ
№ 702493, виданого 16 грудня 2009 року на
підставі рішення Сотниківської
сільської ради № 214 25 сесії 05 скликання
від 28 листопада 2008 року та
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 81. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4 (а. с. 82). 29 січня 2013
року другою Київською державною
нотаріальною конторою було заведено
спадкову справу за № 54107931 на майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а. с. 5).
Житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_2 належить на праві
власності померлому ОСОБА_4 (а. с. 6-7).
Земельна ділянка загальною площею 0,2500
га та земельна ділянка загальною
площею 0,1326 га, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_2, належать на праві
власності померлому ОСОБА_4 на підставі
рішень Сотниківської сільської ради (а.
с. 8-9). На час відкриття спадщини у
спадкодавця ОСОБА_4 є три спадкоємці за
законом першої черги, а саме: мати
спадкодавця ОСОБА_1, донька спадкодавця
ОСОБА_3 та позивач (дружина) ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд виходив з того,
що позовні вимоги позивача
відповідають вимогам закону та
підлягають судовому захисту, оскільки
нею було надано належні докази на
підтвердження своїх вимог. При цьому
суд прийшов до висновку про
доведеність факту придбання спірного
будинку за особисті кошти позивачки.

З таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки він суперечить вимогам
закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності. Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

З матеріалів справи вбачається,
що спірний жилий будинок був придбаний
на ім.»я ОСОБА_4 12 червня 2008 року на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Яготинського районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_5

Висновки суду про те, що
вказаний будинок був придбаний за
кошти позивачки, які вона отримала від
продажу спадкового майна, не
ґрунтуються на доказах. Так з наявних у
справі документів вбачається, що ?
частка спадкової квартири була продана
позивачкою 7 грудня 2007 року (а.с.13), а
будинок придбаний у червні 2008 року.
Доказів того, що кошти, отримані
позивачкою від продажу частки
спадкової квартири, були витрачені на
придбання спірного будинку, по справі
не надано. Походження коштів, які
знаходились на рахунках позивачки у
банківських установах (а.с. 69-72), та, що
ці кошти буди спадковими (а.с.11) по
справі не доведено.

Посилання суду на покази
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є
необґрунтованими, оскільки покази
свідків по такій категорії справ в силу
ст..ст. 58-59 ЦПК України не є належними та
допустимими.

За таких обставин колегія
суддів прийшла до висновку про те, що
позивач не надала суду жодних належних
та допустимих доказів того, що
спадковий житловий будинок був
придбаний в її інтересах та за її
власні кошти померлим ОСОБА_4, у зв»язку
з чим її позов в цій частині
задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за
нею права власності на земельні
ділянки не підлягають задоволенню,
оскільки відповідно до положень п. 5 ч. 1
ст. 57 СК України земельна ділянка,
набута чоловіком, дружиною за час шлюбу
внаслідок приватизації земельної
ділянки, що перебувала у її, його
користуванні, або одержана внаслідок
приватизації земельних ділянок
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, або одержана із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених Земельним
кодексом України, є його, її особистою
приватною власністю.

Керуючись ст.ст.309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про визнання права власності на
спадкове майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: