Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/839/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі
- Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
застосування наслідків недійсності
правочину, стягнення завданих збитків
та відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 24 грудня
2013 року і

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2012 року ОСОБА_3
звернувся з позовом до ОСОБА_4 про
застосування наслідків недійсності
правочину, стягнення завданих збитків
та відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування позову посилався на те,
що 16 вересня 2008 року він за трьома
нотаріально посвідченими договорами
купівлі-продажу придбав у відповідачки
нежитлові будівлі та споруди,
загальною вартістю 179 387 грн. На момент
укладення договорів відповідачка була
власником вказаного майна на підставі
рішення постійно діючого третейського
суду при асоціації «Українських
виробників обладнання для станцій
технічного обслуговування
автомобілів» від 08.08.2008 року за №
86/04/08-2008.

Рішеннями Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 15 лютого 2012 року та
апеляційного суду Кіровоградської
області від 17 травня 2012 року за позовом
СФГ «Агрофірма «Шаг» рішення
третейського суду скасовано, договори
купівлі-продажу визнано недійсними,
його (позивача) зобов'язано повернути
спірне майно фермерському
господарству. На виконання рішення
суду він добровільно 23 серпня 2012 року
повернув майно СФГ «Агрофірма «Шаг».

У зв'язку з визнанням недійсними
договорів купівлі-продажу і
повернення отриманого за цими
договорами майна, йому завдано
матеріальних збитків в розмірі
вартості сплачених за договорами
грошових коштів в сумі 179 387 грн. і
моральної шкоди, пов'язаної з
необхідністю придбання нових
приміщень для ремонту, обслуговування
та зберігання сільськогосподарської
техніки і продукції.

Посилаючись на зазначені
обставини, ст.ст.215,216,1167 ЦК України,
позивач просив застосувати наслідки
недійсності правочинів, що були
укладені між ним і ОСОБА_4, стягнути з
відповідачки на його користь 179 387 грн.
завданих збитків та 50 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 грудня 2013 року позов
задоволено частково. З ОСОБА_4 на
користь позивача у відшкодування
завданих збитків стягнуто 179 387 грн., 2 000
грн. на відшкодування моральної шкоди
та 2 293,87 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_4,ОСОБА_5, який
підтримував доводи апеляційної скарги,
заперечення на скаргу представника
ОСОБА_3, ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню в частині вирішення вимог
про відшкодування моральної шкоди
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною особою(ч.2 ст.216 ЦК України)

Пленум Верховного Суду України в
п. 5 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», зокрема, роз'яснив, що
відповідно до статей 215 та 216 ЦК
України суди розглядають справи за
позовами: про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності, про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена як одночасно з вимогою про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину
та наявності рішення суду про
визнання правочину недійсним.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ст.61 ЦПК
України).

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішеннями
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 15 лютого
2012 року та апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 травня
2012 року, які набрали законної сили,
скасовано рішення постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Українських виробників обладнання
для станцій технічного обслуговування
автомобілів» від 08.08.2008 року за №
86/04/08-2008, яким визнано дійсними
договори купівлі-продажу окремого
індивідуально визначеного нерухомого
майна - нежитлових будівель і споруд,
укладений між СФГ «Агрофірма» Шаг» і
СФГ «Агрофірма «Топаз» від 20 січня 2006
року, за якими СФГ «Агрофірма» Шаг»
передало у власність СФГ «Агрофірма
«Топаз» нерухоме майно та договір
купівлі - продажу цього ж нерухомого
майна від 10 липня 2008 року, укладений між
СФГ «Агрофірма «Топаз» і ОСОБА_4
Визнано недійсними договори
купівлі-продажу нежитлових будівель
та споруд від 16 вересня 2008 року,
укладені між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а саме:
вагової, комори, що знаходяться у
АДРЕСА_1, нежитлових будівель і споруд,
які знаходяться у АДРЕСА_2, які були
посвідчені приватним нотаріусом
Олександрійського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 і
зареєстровані в реєстрі за №3841, №3845,
№3843. ОСОБА_3 зобов'язано повернути
спірне майно СФГ «Агрофірма « Шаг»
(а.с.93,120-124).

23 серпня 2012 року ОСОБА_3 повернув СФГ
«Агрофірма «Шаг» майно отримане за
договорами купівлі-продажу від 16
вересня 2008 року, укладеними між ним та
ОСОБА_4 (а.с.16-17).

За вказаними договорами
купівлі-продажу майна ОСОБА_3 сплатив
на користь ОСОБА_4 вартість цього в
сумі 179 387 грн.(а.с.4-6). Сума сплачених
коштів за договорами сторонами не
оспорюється.

Ураховуючи наведене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про доведеність
позивачем вимог в частині
відшкодування збитків, пов'язаних з
визнанням недійсними договорів
купівлі-продажу та повернення
набутого за цими договорами майна і
обґрунтовано стягнув на користь
позивача 179 387 грн.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність вимог про
застосування наслідків недійсності
правочину не ґрунтуються на
доказах,спростовуються встановленим
судом обставинами.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Із матеріалів справи вбачається, що в
порушення цих норм процесуального
закону позивачем не надано належних
та допустимих доказів (ст.ст.58, 59 ЦПК
України) на підтвердження факту
заподіяння йому моральної шкоди у
зв'язку із вчиненням з вини
відповідачки недійсного правочину.

Висновок суду про стягнення з ОСОБА_4 на
користь позивача 2 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди не
мотивований та не підтверджений
доказами.

Порушення судом норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції в апеляційному порядку в
частині вирішення позову про
відшкодування моральної шкоди і
ухвалення в цій частині нового рішення
про відмову у задоволенні вимог
позивача про відшкодування моральної
шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не
передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат (ч.5 ст.88 ЦПК України).

Отже, розмір судових витрат, що
підлягають стягненню з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 має бути зменшеним з 2 293
грн.87 коп. до 1 793 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст.209,307,308,309,313,314,316
ЦПК України колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 грудня 2013 року в частині
вирішення судом позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди скасувати й ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні зазначених вимог
відмовити .

Рішення суду в частині вирішення
питання про розподіл судових витрат
змінити, зменшивши розмір судових
витрат, що підлягають стягненню з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 2 293 грн.87 коп.
до 1 793 (одна тисяча сімсот дев'яносто
три) грн. 87 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

застосування наслідків недійсності
правочину.

Головуючий

Судді