Справа №522/9670/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді -
Науменко А.В.

при секретарі - Шияновській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя
особа: ПАТ Страхова компанія "Лафорт"
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 зазначивши у
якості третьої особи з боку
відповідача ПАТ «СК «Лафорт» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди заподіяних внаслідок ДТП. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що 04 липня 2012
року близько 17.20 год., відповідач ОСОБА_2
керуючи автомобілем «ДЕО ЛАНОС» д/н
НОМЕР_4, при виконанні маневру з правої
смуги в ліву на автодорозі
«Київ-Одеса», не надав дорогу
автомобілю «ВАЗ 2170» д/н НОМЕР_3,
власником транспортного засобу є
позивач ОСОБА_1 під керуванням водія
ОСОБА_1, який є сином позивача, який
рухався в попутному напрямку, в
результаті чого сталося зіткнення та
автомобілі отримали технічні
пошкодження.

Працівники ДАІ, що виїхали на місце ДТП,
склали на відповідача протокол про
адміністративне правопорушення за
допущене порушення правил дорожнього
руху ст. 124 КУпАП.

09 серпня 2012 року Приморським районним
судом було винесено постанову про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ
«СК»«Лафорт», яка наданий час не
виплатила йому страхове відшкодування.

Позивач посилаючись на те, що оскільки
ПАТ «СК»«Лафорт» ухиляється від
нарахування та виплати йому страхового
відшкодування в зв'язку з тим, що
Господарським судом М. Києва порушено
провадження у справі про банкрутство
ПАТ «СК «Лафорт», просив суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у
розмірі 21 177,19 грн. яка складається з
вартості ремонтних робіт 18 380 грн.,
придбаного автомобільного
легкосплавного диску R 14-60 вартістю 570,
грн., гуми КАМА 224 R 14-60 вартістю 375,0 грн.,
доставки автомобіля на евакуаторі
вартість якого складає 1000,0 грн.,
проведення технічного висновку
вартість якого складає 750,31 грн.,
направлення повідомлення відповідачу
101 грн. 88 коп. та суму завданої
моральної шкоди в розмірі 5000,0 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив суд їх
задовольнити у повному обсязі,
пояснивши, що так як ПАТ «СК «Лафорт»
на теперішній не сплатила, просить
стягнути шкоду з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог позивача щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, посилаючись на те, що
згідно зі ст.29 та 41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідно до полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АБ/ 6287310 від 21.02.2012 року
відповідальність за завдані
матеріальні збитки у повному обсязі
повинна нести ПАТ «Страхова компанія
«Лафорт», а у випадку недостатності
коштів та майна у разі її ліквідації чи
банкрутства - Моторне (транспортне)
страхове бюро України. Щодо
відшкодування моральної шкоди, то,
оскільки позивач не надав жодних
доказів на підтвердження завданої йому
моральної шкоди, а також не обґрунтував
належним чином розмір цієї шкоди,
відповідач вважав, що правові
підстави для відшкодування позивачу
моральної шкоди повністю відсутні.

Представник третьої особи ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» в судове
засідання не з'явився, по місце і час
слухання справи повідомленний у
встановленому законом поряду. Заяв,
клопотань чи заперечень суду не надав
розгляд справи проведено у відсутності
його представника.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 липня 2012 року
близько 17.20 год., відповідач ОСОБА_2
керуючи автомобілем «ДЕО ЛАНОС» д/н
НОМЕР_4, при виконанні маневру з правої
смуги в ліву на автодорозі
«Київ-Одеса», не надав дорогу
автомобілю «ВАЗ 2170» д/н НОМЕР_3,
власником транспортного засобу є
позивач ОСОБА_1 під керуванням водія
ОСОБА_1, який є сином позивача, який
рухався в попутному напрямку, в
результаті чого сталося зіткнення та
автомобілі отримали технічні
пошкодження.

Працівники ДАІ, що виїхали на місце ДТП,
склали на відповідача протокол про
адміністративне правопорушення за
допущене порушення правил дорожнього
руху ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 09 серпня 2012 року
відповідача ОСОБА_2 було визнано винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вказане
адміністративне правопорушення і
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
грн.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини. Частина
4 цієї статті передбачає, що постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є власником транспортного
засобу ««ВАЗ 2170» д/н НОМЕР_3 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_5
(а.с.7).

Згідно висновку № 7938 від 24.09.2012 року,
складеного експертом Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (ОНДІСЕ) ОСОБА_4, вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу «ВАЗ 2170»
д/н НОМЕР_3 ОСОБА_1 внаслідок ДТП, що
сталася 04.07.2012 року складає 21 726,37 грн.
(а.с.9-15). Витрати по оплаті технічного
висновку складають 750,31 грн., що
підтверджується квитанцією від 29.08.2012
року (а.с. 29)

Згідно уточнення до позовної заяви від
16.01.2014 року пошкоджений автомобіль було
відремонтовано позивачем на СТО ФОП
ОСОБА_5, вартості ремонтних робіт
склала 18 380, 0 грн., що підтверджується
актом виконаних робіт від 20.09.2012 року
ФОП ОСОБА_5 (а.с. 126).

Таким чином вартість ремонтних робіт
по відновленню аварійного автомобіля
«ВАЗ 2170» д/н НОМЕР_3, яку сплачено
позивачем ОСОБА_1 склала 18 380 грн.,

Також позивач скористувався
транспортними послугами - евакуацією
автомобіля з місця ДТП ним сплачено 1000,0
грн., що підтверджується актом
виконаних робіт від 04.07.2012 року (а.с. 26)
та квитанцією до прибуткового ордеру
№ 43 від 04.07.2012 року (а.с.29)

Крім цього позивачем було придбано
автомобільний легко сплавний диск R 14-60
вартістю 570,0 грн., що підтверджується
накладної від 29 вересня 2012 року (а.с. 124),
гума КАМА 224 R 14-60 вартістю 375,0 грн., що
підтверджується рахунком від 23 вересня
2012 року (а.с. 125). А також позивачем було
відправлено поштові повідомлення
відповідачу на загальну суми 101 грн. 88
коп.

Таким чином розмір матеріальної шкоди,
заподіяної власнику транспортного
засобу «ВАЗ 2170» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_1
внаслідок ДТП складає 21 177,19 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Майнова шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодується в повному обсязі
особою, яка її завдала ( ст. 1166 ч.1 ЦК
України). Суд враховує, що шкода
заподіяна особі і майну громадянина
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи ( ч. 2 Постанови
Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року зі
змінами).

Розмір матеріальної шкоди не можу бути
довільним, а має визначатись згідно
вимог чинного законодавства і у спосіб
розрахунку суми до відшкодування
нанесеного збитку.

У відповідності до Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.02.2012р. про «Узагальнення
судової практики розгляду судами
цивільних справ про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки у 2010 - 2011 роках» надалі Лист
ВССУ від 01.02.2012р.), шкода завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах (ст. 1188 ЦК
України).

У відповідності до Листа ВССУ від
01.02.2012р. вирішуючи питання про
відшкодування шкоди завданої майну
особі в результаті ДТП. та визначаючи
розмір такої шкоди, судам слід звернути
увагу на положення ст. 1192 УК України,
згідно із яким з урахуванням обставин
справи може зобов'язати особу, яка,
завдала шкоду відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст. 22 ЦК України
збитками є: 1) витрати, яких особа
зазнала, у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене ( упущена вигода).

У відповідності до Листа ВССУ від
01.02.2012р. потерпілому відшкодовуються у
повному обсязі збитки відповідно до
реальної вартості на час розгляду
справи втраченого майна, робіт, які
необхідно провести, щоб полагодити
пошкоджену річ.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів АБ/ 6287310 від 21.02.2012
(а.с. 38) цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП
була застрахована та термін дії полісу
встановлений з 18.03.2012 року по 17.03.2013
року. Згідно з полісом страховик, яким є
ПАТ «Страхова компанія «Лафорт»,
забезпечує відшкодування шкоди,
завданої майну потерпілого під час ДТП,
що сталася за участі забезпеченого
транспортного засобу в розмірі ліміту
в 50 000,0 грн.

01.10.2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ
«Страхова компанія «Лафорта» з
повідомленням про подію що сталося за
участю забезпеченого транспортного
засобу згідно полісу обов'язкового
страхування цивільної-правової
відповідальності виданого СК «Лафорт».

27.12.2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ
«Страхова компанія «Лафорта» з
письмовою заявою про отримання
страхового відшкодування (а.с. 51).

Положеннями Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон) визначено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно статті 6 вказаного Закону
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно до положень ст. 221 Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 35.1 того ж закону, для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК
України страховик зобов`язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
в договорі.

Відповідно до ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи (його
правонаступника), визначеної
договором, і страхового акта
(аварійного сертифіката). Але згідно з
пунктом 5 ч. 1 статті 991 ЦК України
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі
несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних причин
про настання страхового випадку.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини. Частина
4 цієї статті передбачає, що постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Згідно ухвали Господарського суду м.
Києва від 18.11.2013 року справа № 910/20063/3
порушено провадження у справі про
банкрутство ПАТ «СК «Лафорт» та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Відповідач ОСОБА_2, не заперечуючи
своєї вини у ДТП, повідомив, що на
момент ДТП його цивільно-правова
відповідальність була застрахована
ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» в
період з .03.2012 року по 17.03.2013 року за
страховим полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів за № АВ/1254967 за
шкоду, заподіяну майну, - на суму 50000
грн., за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю, - на суму 100000 грн., без
встановлення розміру франшизи. Однак
надав суду письмові заперечення в
якому посилався на те, що оскільки на
момент виникнення
дорожньо-транспортної пригоди, як
наведено вище була застрахована ПАТ
«СК «ЛАФОРТ», то і належним
відповідачем за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування
матеріального збитку й моральної
шкоди, заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є не
застрахований власник транспортного
засобу ОСОБА_2, а страховик згідно
Полісу № АВ /6287310, СК «ЛАФОРТ», або у
випадках передбачених Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», це має бути МТСБУ, а не ОСОБА_2

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 19.09.2013 року у ПАТ «Страхова
компанія «Лафорта» було витребувано
страхову справу за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/6287310 заведену на ОСОБА_2
однак відповіді ПАТ «Страхова компанія
«Лафорта» до суду не надало.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що з вини відповідача
ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 було заподіяно
матеріальний збиток в розмірі 21 177,19
грн.

Що стосується вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 5000,0 грн., то суд враховує
наступне.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров» я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, як мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Суд вважає обґрунтованими вимоги
ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди, оскільки вважає, що внаслідок
ДТП, що сталася з вини відповідача,
позивачу було заподіяно моральну
шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача ОСОБА_2 під час
ДТП та пошкодженням його автомобіля. Що
стосується розміру відшкодування, то
суд враховує, що через неможливість
користування автомобілем та
продовження активного громадського
життя, були порушені нормальні життєві
зв'язки позивача, ускладнено вирішення
багатьох побутових проблем. В той же
час суд вважає, що позивачем не
доведено глибину душевних страждань,
яких зазнав позивач у зв'язку з
пошкодженням його майна.

Враховуючи викладені обставини,
характер скоєного відповідачем ОСОБА_2
правопорушення, суд вважає
можливим вимоги ОСОБА_1 в цій частині
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 1000,0 грн.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України
з відповідачів на користь позивача
слід стягнути понесені ним судові
витрати, а саме в частині судового
збору у розмірі 221, грн.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
адвокатуру»оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Таким чином, позивачем в порушення
вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано
суду допустимих, змістовних та
достовірних доказів на підтвердження
своєї позиції щодо понесених ними
витрат на правову допомогу, а тому в цій
частині позов задоволений бути не може.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 22, 1166, 1167 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму матеріальної шкоди у розмірі 21 177,19
грн. (двадцять одну тисячу сто сімдесят
сім гривень 19 коп.),

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму завданої моральної шкоди в
розмірі 1000,0 грн. (одну тисячу гривень )

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 221,0 грн..

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги через Приморський районний суд
м. Одеси до Одеської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копію цього рішення.

Суддя
А.В. Науменко

11.02.2014