Справа № 247/914/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі:

Головуючої судді

Арапіної Н.Є.

при секретарі

Щербініній О.С.,

за участю

позивача

ОСОБА_1

представника позивача

ОСОБА_2

представника відповідача

Державного підприємства
«Торезантрацит»
Затєєва Д.В.

представника відповідача Фонду
соціального

страхування від нещасних випадків на
виробництві

та професійних захворювань України у м.
Торезі
Матеріної О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Тореза цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Торезантрацит», Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Торезі про
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з
позовною заявою до відповідачів про
зобов'язання вчинити певні дії. Свої
вимоги мотивувала тим, що 16 жовтня 1989
року під час виконання обов'язків на
виробничому об'єднанні
«Торезантрацит» з нею стався нещасний
випадок, про що складено акт за формою
Н-1. 11 грудня 1990 року МСЕК визначено
втрату працездатності у розмірі 60 % та
встановлена третя група інвалідності.
На підставі довідки підприємства,
виданої 17 грудня 1990 року, розмір
середньомісячної заробітної плати за 12
місяців - за період з 01 жовтня 1988 року по
01 вересня 1989 року - склав у сумі 186 грн. 59
коп. З 01 квітня 2001 року постановою
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
позивачу призначені щомісячні
страхові виплати, які перераховувалися
у зв'язку із зростанням середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки. Однак у зв'язку
з неправильним визначенням
підприємством розміру середнього
заробітку для відшкодування шкоди
щомісячні страхові виплати здійснено у
зменшеному розмірі. Просить встановити
страхові виплати в сумі 571,44 грн.
щомісячно та зобов'язати відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
виплачувати щомісячні страхові
виплати в рахунок відшкодування шкоди
у розмірі 571,44 грн. з 01 січня 2014 року з
подальшим перерахуванням сум у
відповідності з вимогами ст.29 Закону
України «Про обов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
профзахворювань».

У судовому засіданні позивач та
її представник ОСОБА_2 підтримали
позовну заяву повному обсязі та
пояснили суду обставини справи,
обґрунтування позовних вимог та
підстави його задоволення, так як
викладено у позовній заяві. Додатково
позивач пояснила, що передана
виконавчій дирекції фонду довідка з
місячним відшкодуванням втраченого
заробітку у розмірі 56 грн.26 коп.
робітника кладової. Розрахунок
середньомісячної заробітної плати для
відшкодування шкоди зробила на
підставі довідки про нарахування
заробітку, який враховується при
обчисленні пенсії, за 1988-1990 роки.

Представник відповідача ДП
«Торезантрацит» - Затєєв Д.В. позовні
вимоги не визнав, проти задоволення
позову заперечував. Пояснив, що особова
справа позивача у відповідності до
вимог Закону України від 23 вересня 1999
року «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
була підприємством передана до
виконавчої дирекції Фонду з місячним
відшкодуванням втраченого заробітку
у розмірі 56 грн.26 коп., правильність
розрахунку цієї суми підтверджується
документами, які долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Торезі -
Матеріна О.О. позовні вимоги не визнала,
підтримала письмові заперечення, в
яких зазначено, що відділенням Фонду по
особовій справі позивачки проведено
всі перерахунки страхових виплат
відповідно вимог діючого
законодавства. Для проведення інших
перерахунків страхових виплат у
відділення Фонду по особовій справі
ОСОБА_1 підстав немає. Пункт 22 Правил
відшкодування шкоди, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472, на який
посилається позивач, не застосовується
при даних обставинах, оскільки втрата
працездатності на ВТЕК була
встановлена 11 грудня 1990 року, а на той
час діяло інше законодавство, тому
повинен застосовуватися той закон або
інший нормативно - правовий акт, в
період дії якого він настав або мав
місце. Наданий позивачем розрахунок
розміру відшкодування шкоди
суперечить вимогам діючого
законодавства, в тому числі у довідці
про заробітну плату вказано суми в
одиницях виміру - рублі. Разом з
тим, позивачем не надано розрахунку у
відповідності до вимог постанови
Кабінету Міністрів України № 276 від 26
травня 1992 року, з подальшим
застосуванням коефіцієнтів росту
тарифних ставок та окладів з
урахуванням вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 03 жовтня 1997 року
№ 1100, а перевірити вручну на підставі
зведень з особових рахунків і згідно
цих даних визначити середню заробітну
плату для розрахунку відшкодування
шкоди не передбачається можливим (а.с.
85-87).

Суд, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

19 серпня 1987 року позивач прийнята
на роботу стропальником у Комбінат
підсобних підприємств виробничого
об'єднання по видобудку антрациту
«Торезантрацит», яке було
перейменовано у Торезький комбінат
будівельних матеріалів виробничого
об»єднання «Торезантрацит», 28 червня
1996 року комбінат будівельних
матеріалів виробничого об»єднання
«Торезантрацит» перетворено в
Державне відкрите акціонерне
товариство «Комбінат будівельних
матеріалів», яке реорганізовано в
Державне відкрите акціонерне
товариство «Торезьке шахтобудівельне
підприємство» - СП «Комбінат
будівельних матеріалів», з 26 жовтня 1998
року комбінат будівельних матеріалів є
структурною одиницею Державного
відкритого акціонерного товариства
«Торезьке шахто будівельне
підприємство» - дочірнє підприємство
державної холдингової компанії
«Торезантрацит», 11 січня 2001 року
позивач звільнена за власним бажанням
(а.с.9-13).

16 жовтня 1989 року при виконанні
позивачем трудових обов'язків
стропальника стався нещасний випадок,
внаслідок чого вона отримала травму, що
підтверджується актом розслідування
нещасних випадків на виробництві від 17
жовтня 1989 року № 10 (а.с.14-15).

05 січня 1994 року позивачу встановлена 3
група інвалідності та 50% втрати
професійної працездатності, повторно
20 грудня 2000 року,19 грудня 2001 року
позивачу встановлено 50% втрати
професійної працездатності, 10 грудня
2003 року позивачу встановлено 50% втрати
професійної працездатності
безстроково (а.с. 42,43,44,45).

Відповідно до ст. 456 ЦК УРСР, чинного на
час виникнення права у позивача на
компенсацію заробітної плати, у разі
заподіяння каліцтва, або іншого
ушкодження здоров»я, пов»язаних з
виконанням ним трудових обов»язків,
організація чи громадянин,
відповідальні за шкоду, зобов»язані
відшкодувати потерпілому в повному
розмірі втрачений заробіток.

На час отримання позивачем ушкодження
здоров»я, порядок нарахування та
відшкодування цієї шкоди до 1 січня 2001
року з набрання чинності з цього
питання Законом України від 23 вересня
1999 року «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
регулювався крім Цивільного Кодексу
УРСР, також Правилами відшкодування
підприємствами, організаціями, шкоди,
завданої робітникам та службовцям
каліцтвом, або іншим ушкодженням
здоров»я, пов»язаним з виконанням ними
трудових обов»язків, затверджених
постановою Ради Міністрів СРСР № 690 від
03 липня 1984 року та відповідною
Інструкцією від 13 лютого 1985 року про
порядок застосування цих Правил, а з 23
червня 1993 року Правилами
відшкодуванням власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров»я, пов»язаним з виконанням ним
трудових обов»язків», затверджених
постановою Кабінету Міністрів
України за № 472 від 23 червня 1993 року.

Відповідно до п.п.2,4 Правил
відшкодування підприємствами,
організаціями, шкоди, завданої
робітникам та службовцям каліцтвом,
або іншим ушкодженням здоров»я,
пов»язаним з виконанням ними трудових
обов»язків, затверджених постановою
Ради Міністрів СРСР № 690 від 03 липня 1984
року відшкодування шкоди визначається
у відсотках до втраченого заробітку
відповідно до ступені втрати
потерпілим професійної працездатності
за вирахуванням пенсії по інвалідності
або інших видів пенсії в частині, яка
дорівнює пенсію по інвалідності,
середньомісячна заробітна плата для
нарахування відшкодування шкоди
береться за 12 календарних місяців,
передуючи нещасному випадку чи втраті
працездатності(за вибором
потерпілого).

11 грудня 1990 року позивачу
встановлена МСЕК група інвалідності та
визначена втрата професійної
працездатності 60%, а також встановлена
потреба в додаткових витратах на
медикаментозне та санаторне - курортне
лікування (а.с. 41).

26 грудня 1990 року позивач звернулася із
заявою про відшкодування шкоди,
зазначив середній заробіток до травми
у сумі 208 руб. 80 коп,, пенсію у сумі 48 рб.07
коп., втрату професійної
працездатності 60 відсотків (а.с.46).

Згідно довідки середньомісячна
заробітна плата позивача за період з 01
жовтня 1988 року по 30 вересня 1989 року
склала 208 грн. 80 коп. (а.с.89).

07 березня 1992 року подовжено дію наказу
№ 15 від 31 січня 1991 року, яким позивачу у
відшкодування шкоди визначено
щомісячні виплати у сумі 77 руб. 21
коп.(а.с.96).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 травня 1992 року за № 276
передбачено новий порядок розрахунку
середнього заробітку з застосуванням
коефіцієнту підвищення тарифних
ставок, згідно якого при визначенні
розмірів відшкодування шкоди у
випадках трудового каліцтва або іншого
ушкодження здоров»я.

Відповідно до цієї Постанови, з
урахування того, що позивач був
травмований і вперше ступінь втрати
працездатності йому визначена до 1
травня 1992 року, при обчисленні
середнього заробітку для визначення
суми відшкодування втраченого
заробітку слід брати заробітну плату
за січень-квітень 1992 року, яка,
відповідно до протоколу перерахунку
відшкодування шкоди становить 5340 руб. 90
коп., загальний коефіцієнт підвищення
тарифних ставок та окладів - 0,5,
розрахунок заробітної плати склав 267
руб. 05 коп.(5340,9х0,05) (а.с. 109).

У відповідності з грошовою реформою
1996 року, після введення з 2 вересня 1996
року в обіг грошової одиниці гривні за
курсом обміну з карбованцем, як 1 грн. :
100.000 крб., з 2 вересня 1996 року розмір
відшкодування шкоду визначений у
грошової одиниці - гривні.

Відповідно до змін внесених Постановою
Кабінету Міністрів України від 3 жовтня
1997 року № 1100 до Правил відшкодування
підприємствами, організаціями шкоди,
завданої робітникам та службовцям
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я, пов»язаним з виконанням ними
трудових обов»язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472, пункт 28
доповнено абзацом шостим, відповідно
до якого перерахований або нарахований
розмір втраченого заробітку у
перерахунку на 100% втрати професійної
працездатності не може бути більшим
від середньомісячного заробітку
відповідного працівника (після
підвищення тарифних ставок) за умови
його роботи протягом повного
календарного року або у перерахунку
на повний календарний місяць роботи.

Згідно з протоколом перерахунку
відшкодування шкоди середня заробітна
плата по професії відповідного
робітника за серпень-жовтень 1997 року
складає 82 грн. 36 коп. У зв»язку з тим, що
розрахункова заробітна плата
перевищує середню заробітну плату по
професії, для розрахунку відшкодування
шкоди приймається заробітна плата у
сумі 82 грн. 36 коп., тому 50 відсотків
втрати працездатності складає 41 грн. 18
коп. (82,36х50%).

Відповідно до порядку розрахунку для
зрівняння розраховується базова сума
відшкодування шкоди із заробітної
плати за жовтень 1997 року, яка складає 87
грн. 90 коп., тому базова сума
відшкодування шкоди складає 43 грн. 95
коп. (87,90х50%).

Оскільки розрахункова сума
відшкодування шкоди (41,18 грн.) менше
базової суми відшкодування шкоди (43,95
грн.), то з 01 грудня 1997 року здійснюється
виплата щомісячно у сумі 43 грн. 95 коп. до
закінчення строку , встановленого МСЕК
22 грудня 2000 року.

В подальшому, відповідно до
коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок з 01 липня 1998 року на 1,1458, розмір
відшкодування втраченого заробітку
позивача повинен становити, відповідно
у сумі 46,18 грн. (41,18 х 1,1458). У зв»язку з
відсутністю відомостей про заробітну
плату по професії за липень 1998 року,
неможливо застосувати вимоги
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1100 від 03 жовтня 1997 року, тому до
виплати залишена сума 43 грн. 95
коп.(а.с.106).

З урахуванням вимог пп. 9, 28 Правил
відшкодуванням власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров»я, пов»язаним з виконанням ним
трудових обов»язків», затверджених
постановою Кабінету Міністрів
України за № 472 від 23 червня 1993 року та
п.12.27 Галузевої угоди між Міністерством
палива та енергетики України і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості України (з
доповненнями і змінами) визначений
розмір втраченого заробітку або
відповідна його частина залежно від
ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності коригуванню у бік
зменшення не підлягає,
середньомісячний заробіток у
зазначений період підлягає
коригуванню на час встановлення МСЕК
стійкої втрати професійної
працездатності з урахуванням
підвищення тарифних ставок, посадових
окладів відповідних працівників
виробничого підрозділу (дільниці, цеху)
підприємства, де працював потерпілий
до моменту ушкодження здоров'я, або
індексації доходів відповідно до
чинного законодавства, перерахований
або нарахований розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків
втрати професійної працездатності не
може бути більшим від
середньомісячного заробітку
відповідного працівника (після
підвищення тарифних ставок) за умови
його роботи протягом повного
календарного місяця або у перерахунку
на повний календарний місяць роботи
нарахована позивачу сума у
відшкодування шкоди не повинна бути
нижче нарахованих по діючому на
підприємстві положенню в жовтні 1997
року, тобто не менше 43 грн. 95 коп.

Відповідно до коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок з 01 вересня 2000 року на
1,28, розмір відшкодування втраченого
заробітку позивача становить,
відповідно у сумі 56 грн. 26 коп. (43,95 х 1,28).
Відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України № 1100 від 03 жовтня 1997
року для порівняння здійснюється
розрахунок із середньої заробітної
плати по професії по підприємству за
вересень 2000 року, яка склала 136 грн. 77
коп., розмір відшкодування шкоди
складає 68 грн. 39 коп.(а.с.107,113).

У зв»язку з цим, розмір відшкодування
позивачу втраченого заробітку
належить встановити у розмірі 56 грн. 26
коп., як 50% від втраченого заробітку, що
узгоджується з абзацом 6 до п.28 Правил
відшкодування шкоди від 23.червня 1993
року № 472, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 3жовтня
1997 року № 1100.

19 червня 2001 року особова справи
позивача у відповідності до вимог
Закону України від 23 вересня 1999 року
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» була підприємством
передана до виконавчої дирекції Фонду
з місячним відшкодуванням втраченого
заробітку у розмірі 56 грн.26 коп. (а.с.
39,40).

Саме з цієї суми 56 грн. 26коп. і виходила
Виконавча дирекція Фонду про
продовженні щомісячної компенсації
втраченого заробітку позивачу (а.с. 54)

У відповідності до вищезазначеного
Закону особам, які потерпіли на
виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги з того часу, коли
відповідні підприємства передали йому
в установленому порядку документи, що
підтверджують право цих працівників на
такі виплати й послуги, або коли таке
право встановлено в судовому порядку.

У подальшому позивачу здійснено
перерахування сум щомісячних
страхових виплат у зв»язку зі
зростанням у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузі національної
економіки (а.с.47-53,55-68).

Суд не бере до уваги довідку про
нарахування заробітку, який
враховується при обчисленні пенсії, за
1988-1990 роки (а.с.20), виходячи із вимог п. 14
Правил відшкодування підприємствами,
організаціями, шкоди, завданої
робітникам та службовцям каліцтвом,
або іншим ушкодженням здоров»я,
пов»язаним з виконанням ними трудових
обов»язків, затверджених постановою
Ради Міністрів СРСР № 690 від 03 липня 1984
року, яким визначені види заробітної
плати, які враховуються при
нарахуванні відшкодування шкоди.

Твердження позивача, що передана
виконавчій дирекції фонду довідка з
місячним відшкодуванням втраченого
заробітку у розмірі 56 грн.26 коп.
робітника кладової спростовуються
додатком до протоколу про перерахунок
відшкодування шкоди у сумі 56 грн. 26 коп.
у зв»язку з підвищенням тарифних
ставок та посадових окладів з 01 вересня
2000 року по професії стропальника(а.с.113).

Наданий позивачем розрахунок розміру
відшкодування шкоди суперечить
вимогам діючого законодавства,
оскільки вказано суми в одиницях
виміру - рублі, без зазначення грошової
одиниці гривні за курсом обміну з
карбованцем, як 1 грн. : 100.000 крб., в тому
числі у довідці про заробітну плату, на
підставі якої позивачем зроблено
розрахунок.

За таких обставин, позовні вимоги про
встановлення страхових виплат в сумі
571,44 грн. щомісячно та зобов'язання
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
виплачувати щомісячні страхові
виплати в рахунок відшкодування шкоди
у розмірі 571,44 грн. з 01 січня 2014 року з
подальшим перерахуванням сум у
відповідності з вимогами ст.29 Закону
України «Про обов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
профзахворювань» не підлягають
задоволенню за безпідставністю.

Керуючись Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV із змінами та доповненнями, ст.
456 ЦК УРСР, постановою Кабінету
Міністрів України «Про заходи щодо
виконання постанови Верховної Ради
України від 29 квітня 1992 року «Про
підвищення соціальних гарантій для
населення» № 276 від 26 травня 1992 року,
постановою Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін і доповнень до
Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків» № 1100 від 03 жовтня
1997 року,п.п.2,7,11,14 Правил відшкодування
підприємствами, організаціями, шкоди,
завданої робітникам та службовцям
каліцтвом, або іншим ушкодженням
здоров»я, пов»язаним з виконанням ними
трудових обов»язків, затверджених
постановою Ради Міністрів СРСР № 690 від
03 липня 1984 року, п.п. 9,22,28 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472, п.12.27
Галузевої угоди між Міністерством
палива та енергетики України і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості України (з
доповненнями і змінами), ст.ст. 3, 10, 11, 15,
60, 79, 88, 197, 209, 212, 214, 215, 223, 233 ЦПК України,

В и р
і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Торезантрацит», Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Торезі про
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 16
травня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Якщо особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н. Є. Арапіна