Справа № 323/4264/13-ц
№ провадження 2/323/44/14
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.03.2014
м. Оріхів

04 березня 2014 року
м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Галчанського С.В.,

при секретарі судового засідання
Катречко А.О.,

за участю:

представника позивача
Богуславського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

встановив:

11 листопада 2013 року позивач банк
звернувся до суду з цим позовом,
підписаним уповноваженим доданою
довіреністю представником Сафір
Федором Олеговичем (виконавець Сердюк
Л.О.), в якому зазначав наступне.

Відповідно до укладеного договору №б/н
від 01.02.2006 року ОСОБА_2 (далі -
Відповідач) 01.02.2006 року отримала кредит
у розмірі 5000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.60%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір,
підтверджується підписом у заяві.
Копії Умов та правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою
додаються до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони
керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярі або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання
за Договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
Відповідачу кредит у розмірі
встановленому Договором.

Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, Відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 30.09.2013 року має
заборгованість - 18349,34 грн., яка
складається з наступного:

- 4644,93 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 12354,44 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 849,97 грн. - штраф (процентна
складова).

Розрахунок суми заборгованості
додається. (Розрахунок заборгованості
відображено з моменту надання та
отримання кредитної послуги.)

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

На даний час Відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь:

- заборгованість у розмірі 18349,34
грн. за кредитним договором № б/н від
01.02.2006 року;

- судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача Богуславський В.В. на
задоволенні позову наполягав, коротко
виклавши обставини позову.

У судове засідання, належним чином
повідомлена про дату, час та місце
проведення судового засідання,
відповідач ОСОБА_2 не з'явилася 18 лютого
2014 року та повторно 04 березня 2014 року,
причину неявки суду повідомила
листами, які містять посилання на
хворобу. Відтак, відповідно до вимог ч.4
ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на
підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази в справі,
зокрема надані позивачем: розрахунок
заборгованості, копію заяви, копію умов
та правил надання банківських послуг,
копію паспорту відповідача,
реєстраційних документів юридичної
особи відповідача, платіжне доручення,
приходить до такого.

У судовому засіданні, відповідно до
досліджених доказів встановлено, що 01
лютого 2006 року відповідач громадянка
ОСОБА_2 підписала оформлену
представником Банку заяву в якій
відповідач громадянин ОСОБА_2 просила
відкрити рахунок та надати послуги
такого змісту:

«Кредитна картка: Тип картки: -. Валюта:
5000 грн. Тип кредитного ліміту: -. Сума
кредитного ліміту: 5000.00 (п'ять тисяч
гривень 0 копійок). Строк дії кредитного
ліміту: відповідає строку дії картки.
Порядок погашення заборгованості:
щомісячний платіж у розмірі 3% від суми
заборгованості. Погашення
заборгованості по Кредитному ліміту
може проводитись як шляхом внесення
коштів на картку Клієнтом, так і
списанням Банком коштів з Дебетної
картки ____________ ».

Також у заяві зазначено:

«Банк залишає за собою право
звертатися до будь-якої особи, відомому
чи невідомому заявнику, яке, як вважає
банк, може сприяти в прийнятті рішення
відносно надання послуг. Якщо заявник з
будь-яких причин не бажає, щоб
хто-небудь був повідомлений про його
відносини з банком, то заявнику
необхідно вказати ім'я цієї особи та
причину: Я підтверджую, що вся надана
мною інформація вірна. Зобов'язуюсь про
всі зміни повідомляти в банк не пізніш
15 днів з моменту їх виникнення.

Я ознайомився і погоджуюсь з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами банку. Я висловлюю свою згоду
з тим, що дана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між мною та банком
договір про надання банківських
послуг».

Заява підписана працівниками банку
(рос.): экономист Овчаренко М.Е.,
управляющий Шкуро С.Ю., гл. бухгалтер
Плетникова Н.П.

Таким чином, відповідно до заяви, судом
встановлено, що в конкретний день
відповідач підписала заяву в якій
просила відкрити рахунок та надати
послуги конкретного змісту, але
ніякого кредитного договору не було
укладено.

Разом з цим, відповідно до ст.1054 ЦК
України:

Стаття 1054. Кредитний договір

1. За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

3. Особливості регулювання відносин за
договором про надання споживчого
кредиту встановлені законом.

(Статтю 1054 доповнено частиною третьою
згідно із Законом N 3795-VI від 22.09.2011)

Тобто, із встановлених судом обставин
не випливає того, що мало місце
укладення кредитного договору,
оскільки відповідно до положень ч.1
ст.1054 ЦПК України за кредитним
договором банк (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, а в заяві
нічого не вказано про такі обов'язки
позивача банку та відповідача та про
виконання таких обов'язків цими
сторонами.

А оскільки, із встановлених судом
обставин не випливає того, що мало
місце укладення кредитного договору - є
недоведеними ці обставини, на які
позивач посилається, як на підставу
своїх вимог.

Відповідно до ст.60 ЦПК України:

Стаття 60. Обов'язки доказування і
подання доказів

1. Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

2. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Саме через недоведеність обставин, на
які позивач посилається, як на підставу
своїх вимог, у задоволені позову
необхідно відмовити. Тобто, суд вважає
встановленою відсутність фактів, якими
обґрунтовуються вимоги і приходить до
висновку, що не були порушені права
позивача за захистом яких позивач
звернувся до суду.

Суд зазначає, що за загальним правилом,
ігнорування обов'язку доказування і
подання доказів у разі звернення до
суду, є обставиною, яка позбавляє суд
можливості встановити порушення,
невизнання або оспорювання прав.

Суд відхиляє наданий до позову
документ під назвою «Розрахунок
заборгованості за договором б/н,
оскільки цей документ не містить
інформації щодо предмета доказування,
не стосується предмета доказування.

Суд відхиляє наданий до позову під
назвою «Условия и правила
предоставления банковских услуг», який
взагалі не стосується предмета
доказування, оскільки цей документ не
підписувався відповідачем та не
існував на час підписання заяви
відповідачем 01 лютого 2006 року.

Також в заяві, підписаній відповідачем
вказано, що відповідач ознайомився та
погоджується з «Условиями
предоставления банковских услуг»,
«Правилами пользования платежной
картой» и «Тарифами банка», тобто
трьома окремими документами. Разом з
цим, вказані документи «Условия
предоставления банковских услуг»,
«Правила пользования платежной
картой» и «Тарифы банка» не є тотожними
документу під назвою «Условия и
правила предоставления банковских
услуг», на який у позові посилається
позивач та який додано до позову.

Відтак є недоведеним те, що як
зазначено в заяві, відповідач
ознайомлений і погоджується з
«Условиями предоставления банковских
услуг, Правилами пользования платежной
картой и Тарифами банка», бо неможливо
встановити, що відповідач ознайомився
саме з ними.

Окрім того в самих «Условия и правила
предоставления банковских услуг»
йдеться, що «Заявление вместе с
памяткой клиенкта, Условиями и
правилами предоставления банковских
услуг и Тарифами составляет
заключённый договор о предоставлении
банковских услуг». Проте, у дослідженій
судом заяві жодного натяку на таку
пам'ятку, жодної пам'ятки клієнта суду
не надано. Відтак «Условия и правила
предоставления банковских услуг», не
існували на час підписання заяви
відповідачем 01 лютого 2006 року, бо в них
йдеться про пам'ятку, яка не згадується
у заяві.

Суд відхиляє посилання у позові на те,
що при укладанні Договору сторони
керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярі або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Мотиви відхилення наступні.

По-перше, відповідно до ст.634 ЦК України:

Стаття 634. Договір приєднання

1. Договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

2. Договір приєднання може бути
змінений або розірваний на вимогу
сторони, яка приєдналася, якщо вона
позбавляється прав, які звичайно мала,
а також якщо договір виключає чи
обмежує відповідальність другої
сторони за порушення зобов'язання або
містить інші умови, явно обтяжливі для
сторони, яка приєдналася. Сторона, яка
приєдналася, має довести, що вона,
виходячи зі своїх інтересів, не
прийняла б цих умов за наявності у неї
можливості брати участь у визначенні
умов договору.

3. Якщо вимога про зміну або розірвання
договору пред'явлена стороною, яка
приєдналася до нього у зв'язку зі
здійсненням нею підприємницької
діяльності, сторона, що надала договір
для приєднання, може відмовити у
задоволенні цих вимог, якщо доведе, що
сторона, яка приєдналася, знала або
могла знати, на яких умовах вона
приєдналася до договору.

Зазначаючи про формуляр або іншу
стандартну форму, ані у позову, ані в
судовому засіданні представники не
вказали, який саме документ є таким
формуляром або іншою стандартною
формою. Більш того, незрозуміло з яких
ознак представники позивача
визначають такий документ як формуляр
або іншою стандартною формою. Тобто,
якщо представники позивача невпевнені
в такому факті, то суд, напевно,
позбавлений можливості переконатися у
такому факті.

По-друге, відповідно до ст.1055 ЦК
України:

Стаття 1055. Форма кредитного договору

1. Кредитний договір укладається у
письмовій формі.

2. Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Письмова форма будь-якого договору, у
тому числі кредитного, полягає у
фіксації його змісту за допомогою
письмового тексту і підписання цього
тексту особами, які вчинили цей
договір.

Доказів того, що було підписано
відповідачем будь-який письмовий
текст, крім дослідженої судом заяви,
немає. Відтак, те, що у позові
називається договором - у всякому разі
є нікчемним, через недодержання
письмової форми.

По-третє, як вказано вище, відповідно до
ст.1054 ЦК України за кредитним договором
банк зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) на умовах, встановлених
договором. А відповідно до ст.1055 ЦК
України, кредитний договір укладається
у письмовій формі.

Доказів того, що було підписано
відповідачем будь-які умови, немає.
Відтак, немає правових підстав вважати,
що грошові кошти, які зазначені у
позові представником позивача є
кредитом, оскільки відсутні, умови,
встановлені договором, про які
наголошує ст.1054 ЦК України. Іншими
словами, немає умов, встановлених
договором - немає кредиту.

По-четверте, зазначене у заяві
письмовий текс такого змісту: «Я
ознайомився і погоджуюсь з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами банку. Я висловлюю свою згоду
з тим, що дана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між мною та банком
договір про надання банківських
послуг» не є підтвердженням як самого
договору приєднання, так і факту
приєднання до нього. Оскільки, знову
таки, не додержана письмова форма.

По-п'яте, посилаючись на положення ст.634
ЦК України, у позові не зазначено який
саме документ розглядається як
формуляр або інша стандартна форма. І
чому, з яких саме ознак документ
розглядається як формуляр або інша
стандартна форма.

По-шосте, не надано жодних доказів для
доведення виконання банком обов'язків,
покладених п.п.14.8, 14.9 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» та п.п.2.2-2.6, 2.9
Положення про порядок емісії платіжних
карток і здійснення операцій з їх
застосуванням, затвердженого
постановою Правління НБУ19.04.2005 №137
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19 травня 2005 р. за N 543/10823,
без виконання яких неможливе укладання
кредитного договору:

14.8. Банк та користувач укладають
договір щодо порядку та умов
використання електронного платіжного
засобу. Банк перед укладенням договору
зобов'язаний ознайомити користувача з
умовами договору про використання
електронного платіжного засобу (далі у
цій статті - договір), ознайомити з
тарифами на обслуговування
електронного платіжного засобу та
правилами користування електронним
платіжним засобом. Банк зобов'язаний
забезпечити викладення цієї
інформації в доступній формі й
розмістити її в доступному для
користувача місці, а також надати на
його вимогу в письмовій або
електронній формі.

14.9. Банк зобов'язаний під час видачі
електронного платіжного засобу надати
користувачеві примірник договору,
правил користування електронним
платіжним засобом та тарифів банку на
обслуговування електронного
платіжного засобу.

2.2. Платіжна картка є власністю
емітента і надається клієнту або його
довіреній особі відповідно до умов
договору з клієнтом.

2.3. Фізичним особам, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності, та їх
довіреним особам емітент надає
особисті платіжні картки, а юридичним
особам і фізичним особам-підприємцям -
корпоративні платіжні картки.

2.4. Укладення договору про надання та
використання платіжної картки
здійснюється згідно із законодавством
України та правилами платіжної
системи.

Цей договір може включати умови, що
визначають порядок відкриття
картрахунку і порядок надання та
використання платіжної картки.
Допускається укладення окремого
договору про відкриття картрахунку.

2.5. Перед укладенням договору емітент
зобов'язаний ознайомити клієнта з
умовами одержання платіжної картки,
переліком необхідних документів,
тарифами на обслуговування та
правилами користування платіжною
карткою. Ця інформація має бути
викладена в доступній формі та
розміщуватись у доступному для
клієнтів місці, а також надаватися в
письмовій або електронній формі
клієнтам та їх довіреним особам на їх
вимогу.

2.6. У договорі про надання та
використання платіжної картки мають
бути визначені предмет договору, права,
обов'язки клієнта та емітента, їх
відповідальність, порядок розгляду
спорів та інші визначені сторонами
умови.

2.9. Кредитна лінія під операції з
платіжними картками відкривається
банком на визначений термін та в межах
установленого договором ліміту
(заборгованості або граничної суми)
кредитування.

Строк дії кредитної лінії, яка
відкривається під платіжні картки,
визначається договором між клієнтом та
емітентом.

Кредитування держателів платіжних
карток у межах обраної емітентом
кредитної схеми регламентується
внутрішніми документами банку з питань
кредитування та договором між клієнтом
і банком-емітентом.

Клієнт на власний розсуд або
відповідно до умов договору (якщо
кредит має цільовий характер) частково
або в повному обсязі використовує
впродовж строку його дії кредит і має
зобов'язання повернути кредит та
проценти за його користування на
умовах, передбачених договором. Після
виконання зобов'язань сторін або в разі
розірвання (закінчення терміну дії)
договору банк на вимогу клієнта
зобов'язаний видати йому довідку про
повернення платіжної картки, кредиту
та процентів за ним.

У разі несвоєчасного повернення боргу
за кредитом, наданим клієнту для
проведення операцій за платіжними
картками, та сплати процентів (комісій)
банк має право на застосування
штрафних санкцій у розмірах,
передбачених договором або актом
цивільного законодавства.

Надання кредитів для проведення
операцій за платіжними картками
здійснюється з урахуванням обмежень,
установлених нормативно-правовими
актами Національного банку з питань
кредитування.

На ці речи повинні звертати увагу
представники банку і формувати свою
практику з їх урахуванням. Щоб коли
справа доходила до суду, суд мав
правові підстави встановити порушення,
невизнання або оспорювання прав банку.
Бо наслідком відсутності правових
підстав для задоволення позову є
відмова у задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, Суд,

Вирішив:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області
С.В.Галчанський