АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 190/2129/13-ц
Головуючий у 1 інстанції -
Справа № 22-ц/774/3557/14
Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової
Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
його представника адвоката ОСОБА_2 на
рішення П`ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 19 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
визнання незаконним та скасування
наказу, -

В С Т А Н О
В И Л А:

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
визнання незаконним та скасування
наказу №7080-к від 04.11.2013 року «Про
застосування дисциплінарного
стягнення», обґрунтовуючи заявлені
вимоги тим, що з 1985 року позивач
працював на підприємстві, з 29.03.2011 року
призначений на посаду директора
гідрометалургійного заводу ДП
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» (далі - ГМЗ), проте наказом
№1944о/с від 28.11.2013 року він був
звільнений за п.3 ст.40 КЗпП України.
04.11.2013 року позивач ознайомлений з
оскаржуваним наказом № 7080-к від 04.11.2013
року, яким ОСОБА_1 оголошено догану та
позбавлено премії за листопад 2013 року в
розмірі 100%, проте копію зазначеного
наказу позивач не отримав, незавірену
копію наказу отримав у профспілці ППО
підприємства. З наказом позивач не
погоджується, оскільки йому
відповідачем ставиться в провину
неналежне виконання посадових
обов'язків, як директором ГМЗ, що
виявилося у неналежному виконанні
обов'язків у випадку виявлення факту
розкрадання матеріальних цінностей у
підрозділах підприємства, а саме
порушень посадових обов'язків,
передбачених п/п 5 п.1.7 та п.2.42 Посадової
інструкції та вимог пункту 1 наказу
генерального директора ДП «СхідГЗК»
№225 від 05.10.2012 року, згідно до яких
позивач повинен керуватися у своїй
роботі наказами генерального
директора і забезпечувати їх
виконання, а у випадку виявлення факту
розкрадання ТМЦ на ГМЗ негайно прибути
на місце події, повідомити про цю
інформацію начальника ВВО
підприємства, протягом 48 годин з
моменту виявлення розкрадання ТМЦ
направити на ім'я заступника
генерального директора з безпеки
підприємства доповідну записку з
додаванням документів, перелічених в
наказі. Позивач зазначає, що отримавши
14.08.2013 року доповідну начальника
дільниці №23 ОСОБА_3 про відсутність
контактних штоків, в якій зазначено про
допущення крадіжки, з метою отримання
достовірної інформації наказом від
14.08.2013 року № 476 створено комісію, до
якої для встановлення наявності
стержнів увійшли належні фахівці.
Комісією встановлено конкретну
кількість відсутніх стержнів та
причини відсутності, за результатами
роботи складено відповідні документи -
акт перевірки від 15.08.2013 року, довідку
про відсутність контактних стержнів,
довідку про наявність матеріальних
цінностей на балансі ГМЗ станом на
22.08.2013 року, акт від 22.08.2013 року,
отримавши які 22.08.2013 року позивачем на
ім'я начальника служби безпеки ДП «Схід
ГЗК» ОСОБА_4, заступника гендиректора з
безпеки ДП «СхідГЗК» ОСОБА_5 подані
відповідні службові записки, а 23.08.2013
року направлено лист заступнику
гендиректора з безпеки ДП «СхідГЗК» з
додатками. Крім того, на письмову
вимогу від 29.08.2013 року позивачем надані
відповідні пояснення генеральному
директору ДП «СхідГЗК». Оскільки
ОСОБА_1 на підставі отриманих 22.08.2013
року документів та висновків комісії
повідомив протягом 48 годин необхідний
перелік осіб згідно до вимог наказу
генерального директора ДП «СхідГЗК»
№225 від 05.10.2012 року, позивач вважає, що
жодного строку не порушував, всі дії
виконані ним згідно усіх посадових
вимог. Крім того, позивач зазначає, що
при створенні 14.08.2013 року комісії
керувався п.1.3 положення про
гідрометалургійний завод, згідно до
якого директор ГМЗ самостійно вирішує
всі питання діяльності заводу, якщо
вони не суперечать чинному
законодавству, статуту підприємства і
правам, що надані цим положенням.
Позивач також вказує на відсутність
доказів на підтвердження нездійснення
бухгалтерією та КРВ управління
своєчасного розрахунку понесених
підприємством збитків (шкоди), а
юридичним відділом - нездійснення
підготовки та направлення
повідомлення про факт розкрадання
майна підприємства у правоохоронні
органи, як зазначено у оскаржуваному
наказі №7080-к від 04.11.2013 року. Також
ОСОБА_1 вважає, що у його діях відсутня
вина як обов'язкова умова застосування
стягнення та притягнення до
відповідальності.

Рішенням П'ятихатського районного
суду Дніпропетровської області від 19
лютого 2014 року ухвалено: в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його
представник адвокат ОСОБА_2 просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В своїх запереченнях ДП «СхідГЗК»
просить апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, посилаючись на те, що
апеляційна скарга висновків суду не
спростовує, доводи апелянта не дають
підстав до висновку про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а зводяться до
перекручення й викривлення фактів,
переоцінки доказів та незгоди з
висновками суду першої інстанції по їх
оцінці.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 перебував у трудових
відносинах з ДП «СхідГЗК» з 10.06.1985 року,
в т.ч. на посаді директора
гідрометалургійного заводу
підприємства з 29.03.2011 року. Наказом від
28.11.2013 року № 1944ос позивача звільнено
із займаної посади за п.3 ст.40 КЗпП
України, що підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_1 Наказом в.о.
генерального директора ДП «СхідГЗК»
ОСОБА_6 №7080-к від 04.11.2013 року «Про
застосування дисциплінарного
стягнення» за невиконання посадових
обов'язків, передбачених вимогами п/п 5
п.1.7 та п.2.42 посадової інструкції та
вимог пункту 1 наказу генерального
директора підприємства №225 від 05.10.2012
року, директорові ГМЗ ОСОБА_1 оголошено
догану, згідно з п.2.12 Положення про
преміювання за основні результати
господарської діяльності працівників
ДП «СхідГЗК» позивача позбавлено
(таб.№07199) премії за листопад 2013 року в
розмірі 100%. Згідно Положення про ГМЗ
останній є структурним підрозділом ДП
«СхідГЗК» та підпорядковується
генеральному директорові підприємства
(п.1.1). ГМЗ очолює директор, що
призначається на посаду і звільняється
з займаної посади наказом генерального
директора підприємства (п. 1.2). Директор
ГМЗ самостійно вирішує всі питання
діяльності заводу, якщо вони не
суперечать чинному законодавству,
Статуту підприємства і правам, що
надані цим Положенням (п. 1.3 Положення).
Посадовою інструкцією, затвердженої
генеральним директором ДП «СхідГЗК»
18.03.2009 року, передбачено, що директор
ГМЗ є керівником структурного
підрозділу підприємства ГМЗ і
безпосередньо підпорядковується
генеральному директорові ДП «СхідГЗК»,
призначається на посаду і звільняється
від посади наказом гендиректора
підприємства. Директор зобов'язаний
окрім іншого забезпечувати виконання
наказів та нормативно-правових актів
Міністерства палива та енергетики
України, органів державного
регулювання з ядерної, радіаційної і
екологічної безпеки, наказів і
розпоряджень генерального директора
ДП «СхідГЗК» та інших
організаційно-розпорядчих та
нормативних документів по
підприємству (п.2.42). Пунктами 4.1, 4.7, 4.18,
4.35 цієї Інструкції визначена
відповідальність директора ГМЗ за
невиконання, неповне або невчасне
виконання своїх обов'язків, а також
обов'язків підлеглого персоналу,
загальний стан і діяльність заводу,
незабезпечення зберігання
матеріальних цінностей, їх псування,
брак продукції, що випускається,
неякісне виконання робіт, невиконання
наказів, розпоряджень гендиректора
підприємства та інших
організаційно-розпорядчих та
нормативних документів по
підприємству. Відповідно п.1.7 посадової
інструкції директор ГМЗ у своїй
діяльності, серед іншого, керується
статутними, організаційними,
нормативними, виробничими документами
ДП «СхідГЗК», організаційними,
нормативними та
організаційно-розпорядчими
документами підприємства. Пункт 5.8 цієї
інструкції зобов'язує директора
дотримуватись вимог чинного
законодавства про працю України.
Згідно з п.п.4.28, 4.35 інструкції директор
ГМЗ несе відповідальність за
недотримання законодавства про працю,
невиконання наказів генерального
директора підприємства та інших
організаційно-розпорядчих та
нормативних документів по
підприємству. Наказом гендиректора ДП
«СхідГЗК» «Про порядок надання
інформації в управління комбінату і в
правоохоронні органи по фактам
крадіжок матеріальних цінностей» №225
від 05.10.2012 року встановлено, що
керівникам структурних підрозділів
при отриманні інформації про
розкрадання необхідно вчинити перелік
дій, а саме - негайно прибути на місце
події разом з начальником цеху
(дільниці) і
матеріально-відповідальними особами,
доповісти про подію начальнику ВВО
(повідомити начальника караулу), усно
про виявлений факт розкрадання
цінностей повідомити черговому
територіального підрозділу ОВС,
протягом 48 годин з моменту виявлення
розкрадання матеріальних цінностей
направити заступнику генерального
директора з безпеки документи
(доповідну записку про факт
розкрадання, акт інвентаризації у разі
розкрадання матеріальних цінностей на
складах підприємства, копію картки
складського обліку по викраденим
матеріальним цінностям на складах
підприємства, акт обстеження у разі
розкрадання основних засобів, копію
інвентарної картки обліку основних
засобів, довідку про наявність
викрадених цінностей на балансі
підприємства тощо), у випадку виявлення
факту бездіяльності керівників
структурних підрозділів щодо
попередження розкрадань проведення
службового розслідування покладено на
заступника генерального директора з
безпеки. Факт ознайомлення позивача із
вищевказаними локальними документами
ДП «СхідГЗК», в т.ч. у період вчинення
дій/бездіяльності, за який позивачу
накладено дисциплінарне стягнення,
визнано ОСОБА_1 в судовому засіданні.
14.08.2013 року позивачем отримано
доповідну записку начальника дільниці
№23 ОСОБА_3 від 14.08.2013 року, в якій
зазначено, що 14.08.2013 року при огляді
підстанцій заводу ПС-11, ПС-12, ПС-21, ПС-22,
ПС-24 встановлено відсутність на деяких
масляних вимикачах кріпильних болтів
кришок горщиків, під якими відсутні
контактні штоки. При попередньому
огляді підстанцій у червні 2013 року
зазначені пошкодження були відсутні,
завдання на демонтаж штоків не
надавалося, що дає підстави вважати, що
вказані відсутні штоки, виготовлені з
міді, вкрадені невстановленими
особами. Того ж дня 14.08.2013 року
позивачем як директором ГМЗ ДП
«СхідГЗК» видано наказ «Про створення
комісії з службового розслідування»
№476 від 14.08.2013 року, за яким для
встановлення обставин та прийняття
заходів щодо попередження подібних
випадків створено комісії в складі
заступника директора ГМЗ (голова
комісії), головного енергетика ГМЗ,
начальника дільниці №23, заступника
головного енергетика ГМЗ, провідного
інженера ОГЕ ГМЗ, акт розслідування
наказано надати позивачу на
затвердження до 22.08.2014 року, контроль за
виконанням наказу залишено за
позивачем. При видачі наказу №475 від
14.08.2013 року він керувався нормами п.1.3
Положення про гідрометалургійний
завод, згідно до якого директор ГМЗ
самостійно вирішує всі питання
діяльності заводу, якщо вони не
суперечать чинному законодавству,
статуту підприємства і правам, що
надані цим положенням. Окремого
документа чи положень, що визначають
повноваження директора ГМЗ на
створення комісії для службового
розслідування, в т.ч. розслідування
фактів розкрадання, кількості та
складу членів комісії, порядку та
строків роботи такої комісії, перелік
та строки надання документів, що
складаються комісією за підсумками
роботами, до суду сторонами не надано,
про існування не зазначено, проте в
судовому засіданні позивачем визнано
факт відсутності існування
спеціального окремого локального чи
нормативного документа чи окремих
положень, що б встановлювали
повноваження директора ГМЗ на вчинення
дій на створення комісії, визначення
складу та строків її роботи, строків
надання висновків та інш. Актом
перевірки резервних (що знаходяться на
консервації) масляних вимикачів ВПМЕ-10
підстанцій 11,12,21,22,24 ГМЗ на предмет
відсутності контактних стержнів
(штоків) від 15.08.2013 року, складеного
трьома членами комісії, встановлено
відсутність 57 контактних штоків. Крім
того, за результатами роботи комісії
складено акт розслідування випадку
виявлення розкомплектованості
масляних вимикачів, що знаходяться на
консервації в ПС-11,12,21,22,24 РУ-6кВ,
складеного всіма членами комісії та
затвердженого 22.08.2013 року позивачем.
22.08.2013 року позивачем за вих.№39-01/1214
надано службову записку начальнику
служби безпеки ДП «СхідГЗК» ОСОБА_4, в
якій ОСОБА_1 повідомляє, що 22.08.2013 року
комісією, що створена для
розслідування випадку відсутності
штоків, надано акт, згідно до якого
частина штоків законсервованих
вимикачів використана в ремонті
робочих та резервних, інша частина -
можливо вкрадена, у зв'язку з чим
позивач просить підключити
працівників служби безпеки для
подальшого розгляду. Того ж дня 22.08.2013
року позивачем заступнику
генерального директора з безпеки ДП
«СхідГЗК» ОСОБА_5 надано службову
записку про те, що вищевказаною
комісією ГМЗ 22.08.2013 рок встановлено
розкомплектованість масляних
вимикачів ПС-11,12,21,22,24 Ру-6кВ, що
знаходяться на консервації, частина
яких за висновками комісії використана
для ремонту, частина можливо викрадена,
на підставі наказу №225 від 05.10.2012 року
направляються наступні документи - акт
обстеження (перевірки), акт комісії,
висновки експертизи №12.2-09-06-0647.11,
№12.2-09-06-1652.11. 23.08.2013 року листом №39-01/121
позивачем направлено заступнику
гендиректора з безпеки додаткову
інформацію по масляним вимикачам (три
довідки та рахунок-фактуру
орієнтованої вартості). 22.08.2013 року
керівником групи СБ ОСОБА_8 на ім'я
начальника СБ ОСОБА_4 складено службову
записку, в якій зазначено, що під час
візиту працівників служби безпеки до
підрозділу ГМЗ 21.08.2013 року
адміністрацією заводу щодних
документів про проведення службового
розслідування надано не було, в
канцелярії ГМЗ повідомили, що
інформації відносно наказу «Про
створення комісії з службового
розслідування» у них відсутня.
Службовою запискою вих.№32/235 від 23.08.2013
року начальником ВВО ДП «СхідГЗК»
ОСОБА_9 повідомлено заступника
гендиректора ДП «СхідГЗК» з безпеки
ОСОБА_5 про те, що у серпні 2013 року
повідомлень згідно наказу №225 від
05.10.2012 року про крадіжки на об'єктах
комбінату до ВВО не надходило.
Доповідною запискою вих.№18/6518 від
29.08.2013 року «Про порушення вимог наказу
директором ГМЗ ОСОБА_1.» заступник
гендиректора з безпеки ОСОБА_5
повідомив в.о. гендиректора ДП
«СхідГЗК» про наявність у діях ОСОБА_1 з
моменту виявлення розкрадання
матеріальних цінностей (штоків
масляних вимикачів) на ГМЗ, а саме з
14.08.2013 року по 23.08.2013 року, невиконання
вимог наказу №225 та бездіяльність
позивача з приводу попередження
розкрадання майна підприємства, у
зв'язку з чим вказано на необхідність
порушення питання про притягнення
ОСОБА_1 за виявленим фактом неналежного
виконання вимог наказу гендиректора до
відповідальності. У період з 04.09.2013 р. по
31.10.2013 р. ОСОБА_1 знаходився у щорічній
відпустці, на лікарняних, що
підтверджується відповідними
розпорядженнями та листками
непрацездатності, до роботи приступив
01.11.2013 року, що не оспорюється особами,
які беруть участь у справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що на
вимогу в.о. гендиректора ДП «СхідГЗК»
за вих.№18/6524 від 29.08.2013 року позивачем
за №39-01/1254 від 30.08.2013 року надано
службову записку, в якій ОСОБА_1
повідомлено про створення за наказом
№476 від 14.08.2013 року комісії для
проведення інвентаризації підстанцій
та встановлення можливого факту
крадіжки або причин
розкомплектованості масляних
вимикачів, та повідомлено про
складення 22.08.2013 року акту
інвентаризації масляних вимикачів та
акту розслідування, в якому
встановлено факт можливої крадіжки
частини штоків, а також використання
частини штоків для ремонту. Позивачем в
службовій записці вказано, що на
виконання вимог наказу №225 від 05.10.2012
року в день виявлення можливої
крадіжки - 22.08.2013 року інформація
передана по телефону начальнику служби
безпеки ДП «СхідГЗК» ОСОБА_4, а також
22.08.2013 року в його адресу направлено
відповідну службову записку. Того ж дня
заступником директора ГМЗ особисто
повідомлено начальника караулу ГМЗ,
заступнику гендиректора з безпеки
ОСОБА_5 направлено службову записку з
додатками. 23.08.2013 року в адресу
заступника гендиректора з безпеки
направлено додаткову інформацію, по
телефону повідомлено начальника ВВО
ОСОБА_9, інформація також озвучена
позивачем на селекторній нараді
комбінату. В даній службовій записці
від 30.08.2013 року позивачем зазначено, що
з урахуванням того, що комісія
встановила факт можливої крадіжки
22.08.2013 року вимоги п/п1.4. п.1 наказу №225
від 05.10.2012 року про надання інформації
протягом 48 годин з моменту виявлення
факту крадіжки заступнику
гендиректора з безпеки ОСОБА_5 виконано
без порушень в установлений строк. На
підставі вищевикладеного, оскільки
встановлено, що позивач, отримавши
14.08.2013 року інформацію про виявлений
факт розкрадання ТМЦ на ГМЗ в порушення
вимог п.1 наказу гендиректора ДП
«СхідГЗК» негайно на місце події не
прибув, про факт розкрадання
матеріальних цінностей на ГМЗ
начальника ВВО підприємства не
повідомив, протягом 48 годин з моменту
виявлення розкрадання (до 17.08.2013 року)
заступнику гендиректора з безпеки
необхідні документи не направив,
черговому територіального підрозділу
ОВС не повідомив, проте повідомив про
виявлений факт розкрадання ТМЦ лише
22.08.2013 року після проведення перевірки
комісією, створеною за наказом
позивача для проведення службового
розслідування у визначений самим
позивачем при створенні комісії строк -
з 14.08.2013 року до 21.08.2013 року. Зобов'язання
позивача як директора ГМЗ ДП«СхідГЗК»
на створення комісії для розслідування
факту розкрадання (в т.ч. з факту
можливого розкрадання) ТМЦ жодним
локальним актом чи положенням не
передбачено, натомість вимоги п.1
локального наказу №225 від 05.10.2012 року
прямо передбачають зобов'язання
директора ГМЗ як керівника підрозділу
підприємства вчинити вичерпний
перелік дій, який позивач у встановлені
строки не здійснив. Посилання позивача
на створення комісії згідно п.1.3
положення про гідрометалургійний
завод, згідно до якого директор ГМЗ
самостійно вирішує всі питання
діяльності заводу, якщо вони не
суперечать чинному законодавству,
статуту підприємства і правам, що
надані цим положенням, за відсутності
спеціального документа чи положень, що
визначають повноваження директора ГМЗ
на створення комісії для розслідування
фактів розкрадання, кількості та
складу членів комісії, порядку та
строків роботи такої комісії, перелік
та строку надання документів, що
складаються комісією за підсумками
роботами, не є належним обґрунтуванням
порушень вимог п/п5 п.1.7 та п.2.42
посадової інструкції та вимог п.1
наказу гендиректора ДП «СхідГЗК» №225
від 05.10.2012 року. Оскільки встановлено
порушення позивачем положень п/п5 п.1.7
та п.2.42 посадової інструкції, пункту 1
наказу генерального директора ДП
«СхідГЗК» №225 від 05.10.2012 року, вимоги
трудового законодавства, у тому числі
положень ст. 149 КЗпП України,
відповідачем виконано, суд вважає, що
оскаржуваним наказом від 04.11.2013 року
№7080-к ОСОБА_1 правомірно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, у
зв'язку з чим підстав для визнання
наказу незаконним та його скасування
судом не вбачається.

Судова колегія погоджується з
висновком суду.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли з трудових відносин з
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
згідно наказу відповідача № 7080-к від
04.11.2013 року за яким позивачу оголошено
догану та позбавлено премії за
листопад 2013 року в розмірі 100%.

Відповідно до вимог статті 147 КЗпП
України, - за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення. Законодавством, статутами
і положеннями про дисципліну можуть
бути передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Наказом в.о. генерального директора ДП
«СхідГЗК» ОСОБА_6 № 7080-к від 04.11.2013 року
«Про застосування дисциплінарного
стягнення» за невиконання посадових
обов'язків, передбачених вимогами п/п 5
п.1.7 та п.2.42 посадової інструкції та
вимог пункту 1 наказу генерального
директора підприємства № 225 від 05.10.2012
року, директорові ГМЗ ОСОБА_1 оголошено
догану, згідно з п.2.12 Положення про
преміювання за основні результати
господарської діяльності працівників
ДП «СхідГЗК» позивача позбавлено
премії за листопад 2013 року в розмірі 100%
(а.с.39-41).

Порушенням трудової дисципліни є
невиконання або неналежне виконання з
вини працівника покладених на нього
трудових обов'язків, що проявились в
порушенні: правил внутрішнього
трудового розпорядку; посадових
інструкцій; положень, наказів та
розпоряджень власника, якщо вони мають
законний характер.

Судом першої інстанції встановлено
порушення позивачем 14.08.2013 року п.п.4.28,
4.35 посадової інструкції директора ГМЗ,
згідно яких директор ГМЗ, яким був на
цей час позивач, несе відповідальність
за недотримання законодавства про
працю, невиконання наказів
генерального директора підприємства
та інших організаційно-розпорядчих та
нормативних документів по
підприємству.

Позивач ознайомлений з наказом
генерального директора ДП «СхідГЗК»
«Про порядок надання інформації в
управління комбінату і в правоохоронні
органи по фактам крадіжок матеріальних
цінностей» № 225 від 05.10.2012 року, однак
цей наказ не виконав, оскільки
отримавши доповідну записку
начальника дільниці про виявлений факт
крадіжки матеріальних цінностей 14.08.2013
року не направив протягом 48 годин
доповідну записку про факт розкрадання
заступнику генерального директора з
безпеки, в обов'язок якого входить
службове розслідування. Лише 23.08.2013
року інформація про факт крадіжки
позивачем була направлена заступнику
генерального директора з безпеки.

Ці обставини не спростовані позивачем.
Посилання на те, що він створив комісію
згідно свого наказу № 476 від 14.08.2013 року
з метою отримання достовірної
інформації про крадіжку матеріальних
цінностей, не є доказом відсутності в
його діях невиконання наказу
генерального директора № 225 від 05.10.2012
року.

Відповідно до вимог статті 147-1 КЗпП
України, - дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. На працівників, які
несуть дисциплінарну відповідальність
за статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті.

Відповідно до п.п. а), и) п. 3.1 Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників ДП «СхідГЗК» працівники
зобов'язані працювати добросовісно,
дотримуватися дисципліни праці -
основи порядку на виробництві,
своєчасно та точно виконувати
розпорядження Роботодавця (керівника),
виконувати коло обов'язків за своєю
посадою, обумовлених згідно з
Довідником кваліфікаційних
характеристик і професій працівників,
а також технічними правилами,
посадовими (робочими) інструкціями та
положеннями, затвердженими у
встановленому порядку.

Згідно з п. 7.1 вищезазначених Правил
порушення трудової дисципліни
невиконання або неналежне виконання з
вини працівника покладених на нього
трудових обов'язків, передбачених п. 3.1
цих Правил, тягне за собою застосування
заходів, передбачених чинним
законодавством.

Відповідно до вимог статті 148 КЗпП
України, - дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Згідно до статті 149 КЗпП України щодо
порядку застосування дисциплінарних
стягнень, де зазначено, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової
дисципліни може бути застосовано лише
одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про те, що відповідачем вимоги
ч.1 ст. 149 КЗпП України дотримані.

Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
не встановлено порушень зі сторони
відповідача трудового законодавства
при застосуванні до позивача
дисциплінарного стягнення згідно
наказу № 7080-к від 04.11.2013 року.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
що не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України
судова колегія, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його
представника адвоката ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення П`ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 19 лютого
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді колегії