Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1588/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 11 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ВАТ «ЗМК
«Запоріжсталь» про відшкодування
моральної шкоди, в якому зазначила, що
вона перебувала у трудових відносинах
з ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» у період часу
з 1977 року по 2012 рік. Працювала на посаді
машиніста крана металургійного
виробництва та бригадира на дільницях
основного виробництва. 14.02.2012 року вона
звільнилася за власним бажанням, у
зв'язку з виходом на пенсію. Загальний
стаж роботи її становить 36 років, за
професією «бригадира на дільницях
основного виробництва» - 18 років, в
умовах впливу шкідливих факторів - 34
роки. За час роботи у неї розвилася,
хвороба легенів. Комісією МСЕК їй було
встановлено 40% втрати професійної
працездатності безстро

ково. До отримання професійного
захворювання вона була здоровою та
повністю працездатною людиною. За
останній рік в неї спостерігається
схильність до емоційних спалахів,
дратівливість, збудливість, оскільки
вона позбавлена можливості на
повноцінне здорове життя. У зв'язку з
цим були порушені її нормальні життєві
зв'язки, вона була позбавлена
можливості реалізовувати свої звички
та бажання. Вона не може вести
повноцінний образ життя, постійно
відчуває страждання, психологічний
дискомфорт, порушена душевна
рівновага, виражена у почуттях розпачу,
тривоги, дратівливості, у почуттях
страху, поганому сні на фоні сильних
переживань.

У зв'язку з вищевикладеним та уточнивши
позовні вимоги позивач просив суд
стягнути з відповідача 50 000 гривень
моральної шкоди.

Рішенням Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 11 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» на користь
ОСОБА_3 10 000 грн. на відшкодування
заподіяної моральної шкоди та на
користь держави судові витрати у сумі
243,60 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на те, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, просить рішення суду першої
інстанції змінити в частині розміру
суми відшкодування моральної шкоди та
стягнути на користь позивача з
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» 40 000 грн. в якості
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної в наслідок отриманого
професійного захворювання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається,
що суд вірно вирішив питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував норми матеріального права
до цих правовідносин. З дотриманням
вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України суд
належно оцінив надані сторонами
докази, виконав вимоги цивільного
судочинства і вирішив справу згідно з
законом.

Судом першої інстанції
встановлені та не оспорюються
сторонами ті обставини, що позивач,
тривалий період часу працюючи у
відповідача в шкідливих умовах, зазнав
професійного захворювання, яке потягло
встановлення третьої групи
інвалідності.

Наведене підтверджується: -
копією трудової книжки ОСОБА_3, де
зазначено, що остання перебувала у
трудових відносинах з ВАТ
„Запоріжсталь" з 1997р. по 2012 р.,
працювала на посаді машиніста крана
металургіного виробництва та
бригадира на дільницях основного
виробництва/ а.с.8-11 /; - копіями медічних
установ про лікування ОСОБА_3 від
впливу промислових факторів / а.с. 14-24 /;
актом розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 12.01.2012 року(форма П-4), яким
встановлено, що такими причинами були
недосканалість технологічного процесу
та довготривалість стажу роботи в
умовах впливу несприятливих
виробничих фактоів у відповідача /
а.с.25-28 /; - випискою із акту огляду МСЕК
(довідка серії АД № 162918), з якої слідує,
що ОСОБА_3 30.01.2012 року встановлена
безстроково З групу інвалідності
внаслідок професійного захворювання з
втратою 40 % професійної працездатності
/ а.с.29-30 /.

Дані докази підтверджують
відповідність позовних вимог ст. 23 ЦК
України, за якою особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
при цьому моральна шкода полягає,
зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Суд правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами та застосував до них норми
ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167 ЦК
України.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Таким законодавством є відповідні
норми ЦК України, зокрема, ч. 3, 4, 5 ст. 23,
п. 1 ч. 1 ст. 268, ст.ст. 1167, 1168 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно
застосував вищевказані норми
матеріального права, якими визначено,
що моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Суд, вирішуючи питання про розмір
відшкодування, врахував вимоги закону
та в повній мірі взяв до уваги
роз'яснення п. 4, п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди". Суд визначив розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд, оцінивши характер та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характер немайнових втрат (їх
тривалість, неможливість відновлення
тощо) та з урахував інші обставини.
Зокрема, врахував стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
вказав, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та навів
мотиви прийняття доказів, якими це
підтверджується. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд також навів в рішенні
відповідні мотиви.

При цьому суд виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи, що
позивачу при встановлені 3 групу
інвалідності з втртатою 40% професійної
працездатності передбачена можливість
працювати за певних умов.

За таких обставин справи, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта висновків суду не
спростовують і не свідчать про
неправильне застосування судом норм
діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 11 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: