РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

_____________________________________________________________________

Справа №: 109/5071/2013-цГоловуючий суду
першої інстанції:Шукальський В.В.
Головуючий суду апеляційної
інстанції:Підлісна І. А.

РІШЕННЯ

"17" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого суддіПідлісної І.А.,
СуддівБелинчук Т.Г. Ісаєва Г.А. При
секретаріУрденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом Клепінінського
підприємства житлово-комунального
господарства до ОСОБА_6 про стягнення
суми за безоблікове використання води,
за апеляційною скаргою Клепінінського
підприємства житлово-комунального
господарства на рішення
Красногвардійського районного суду АР
Крим від 2 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

22 жовтня 2013року Клепінінське
підприємство житлово-комунального
господарства, уточнивши свої вимоги в
ході розгляду справи, звернулось до
ОСОБА_6 з позовом про стягнення
заборгованості за безоблікове
використання питної води у розмірі
3380,79грн. (а.с.2, 24).

Позовні вимоги мотивовані тим, що
1.08.2013 року було проведено перевірку
трубопроводу на території садиби
відповідача - АДРЕСА_1, та виявлено
несанкціоноване безоблікове
відібрання питної води. Проведення
перевірки було пов'язано з тим, що
середнє споживання питної води на
земельній ділянці на полив городу
становило біля 10 м.куб. за місяць, в той
час як на аналогічних ділянках
споживання питної води значно більше
ніж у відповідача. При перевірці було
виявлене безоблікове використання
питної води; ОСОБА_6 з цим погодився,
підписав акт виявлення такого
правопорушення. 4.09.2013 року була
проведена ліквідація такого
несанкціонованого безоблікового
використання питної води. Позивач
посилається на п. 3.3 та п 3.4 Наказу
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України «Про затвердження Правил
користування системами центрального
комунального водопостачання та
водовідведення в населеному пункті
України» № 190 від 27.08.2008 року, який
передбачає розрахунок збитків
безоблікового використання питної
води. Відповідачу було направлено
письмову вимог про сплату нарахованої
суми збитків. Проте, ОСОБА_6 відмовився
від сплати заборгованості за рахунком;
вважає, що повинен сплатити лише
920,20грн., оскільки вода постачалася за
графіком, а не цілодобово. Отже, позивач
просить стягнути заборгованість за
безоблікове використання питної води у
сумі 3380,79грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 800грн. та судові
витрати у сумі 229,40грн.

Рішенням Красногвардійського
районного суду АР Крим від 2 грудня 2013
року у задоволенні позову
Клепінінського підприємства
житлово-комунального господарства до
ОСОБА_6 про стягнення суми за
безоблікове використання води
відмовлено.

В апеляційній скарзі Клепінінське
ПЖКГ просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі. Вказує, що суд дійшов
помилкового висновку щодо не
розповсюдження Наказу Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України «Про
затвердження Правил користування
системами центрального комунального
водопостачання та водовідведення в
населеному пункті України» № 190 від
27.08.2008 року на відповідача, тобто
фізичної особи.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши осіб, що з'явились до суду,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (порушення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
необґрунтованості та недоведеності
позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до копії акту від 1.08.2013 року,
який складено працівником
Клепінінського ПЖКГ у присутності
споживача ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1,
була виявлена несанкціонована врізка
відбору води (а.с.7).

Згідно з копією акту від 4.09.2013 року
представниками Клепінінського ПЖКГ
зафіксована ліквідація
несанкціонованої врізки шляхом
опломбування заглушки місця
несанкціонованого відбору води (а.с.8).

Розрахунок споживання
необлікованої води абонента за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до Наказу
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України «Про затвердження Правил
користування системами центрального
комунального водопостачання та
водовідведення в населеному пункті
України» № 190 від 27.08.2008 року, складено,
виходячи із 24 годинного споживання
помноженого на 30 днів при вартості води
за 1 м.куб. 4,02 грн., а всього 3680,79грн.(а.с.9).

14.08.2013 року ОСОБА_6 отримав
повідомлення про необхідність
встановлення приладу обліку води
згідно технічних умов, також був
попереджений про нарахування за
використану воду згідно встановленого
споживання (без приладу обліку води)
(а.с.11).

28.08.2013 року Клепінінське ПЖКГ
пропонувало ОСОБА_6 протягом 30 днів
укласти договір реструктуризації
згідно отриманого розрахунку за
несанкціоновану врізку в сумі
3680,79грн.(а.с.12).

ОСОБА_6 погодився з розрахунком
частково, оскільки вода подається за
графіком, тому вважає, що розрахунок
повинен здійснюватися за 6 годин, а не
за 24год.(а.с.13).

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» предметом
регулювання закону є правовідносини,
що виникають між виробниками,
виконавцями, споживачами у процесі
створення, надання і споживання
житлово-комунальних послуг. Суб'єктами
ж є органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, власники,
виробники, виконавці та споживачі
житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 13 вказаного Закону
комунальні послуги це: централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів, тощо.

За змістом пп. 3 п.3 ст. 20 Закону в
права та обов'язки споживача входить
забезпечення цілісності засобів
обліку комунальних послуг та не
втручання в їх роботу.

Відповідно до ЗУ «Про питну воду та
питне водопостачання» та Правил
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України, які
затверджені Наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства від 27 червня 2008 року № 190,
ОСОБА_6 є споживачем послуг з
водопостачання та водовідведення.

Статтею 2 ЗУ «Про питну воду та питне
водопостачання» передбачено, що дія
цього закону поширюється на всі
суб'єкти господарювання, що виробляють
питну воду, забезпечують міста, інші
населені пункти, окремо розташовані
об'єкти питною водою шляхом
централізованого питного
водопостачання або за допомогою
пунктів розливу води (у тому числі
пересувних) застосування установок
(пристроїв), інших засобів
нецентралізованого водопостачання, а
також на органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування, що
здійснюють регулювання, нагляд і
контроль за якістю води, станом джерел
та систем питного водопостачання, а
також споживачів питної води.

Правил користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, які затверджені Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства від
27 червня 2008 року № 190, регулюють
правовідношення між позивачем та
відповідачем відносно підключення до
центральної системи комунального
водопостачання та водовідведення, а
також самовільного приєднання
споживачами та безоблікового
використання питної води.

Правила є обов'язковими для всіх
юридичних осіб незалежно від форм
власності і підпорядкування та
фізичних осіб - підприємців, що мають у
власності, господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод.

Відповідно до пункту 4.3 Правил
забороняється будь-яке самовільне
приєднання об'єктів водоспоживання до
діючих систем централізованого
водопостачання та водовідведення
(включаючи приєднання до будинкових
вводів, внутрішньо будинкових мереж
або мереж споживачів).

Згідно з пунктом 5.18 Правил споживач
відповідає за цілісність та збереження
засобів обліку, пломб і деталей
пломбування, встановлених
представниками територіальних органів
Держспоживстандарту та виробником в
місцях з'єднань засобів обліку,
запірної арматури та іншого обладнання
вузла обліку незалежно від місця його
розташування. У разі самовільних дій
споживач сплачує витрату води згідно з
пунктами 3.3, 3.4 цих Правил ( у разі
безоблікового водокористування
виробник виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
протягом 24 годин за добу. Розрахунковий
період при безобліковому
водокористуванні встановлюється з дня
початку такого користування. Якщо
термін початку безоблікового
водокористування виявити неможливо,
розрахунковий період становить один
місяць).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідач допустив
порушення вимог Правил, а тому має
сплатити заборгованість, яка
розраховується відповідно до положень
п. 3.3, 3.4 зазначених правил.

Оскільки предметом спору є
стягнення збитків, заподіяних
внаслідок неправомірних дій
відповідача, а не стягнення оплати за
використану питну воду, не можуть бути
прийняті до уваги його доводи про
постачання води за графіком. Порядок
розрахунку збитків встановлений п 3.3,
3.4 Правил.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України
якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Згідно з ч.1, п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
також витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
інтереси Клепінінського підприємства
ЖКГ представляв представник за
довіреністю (а.с.4).

Згідно з частинами 1, 2 статті 56 ЦПК
України правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги. Особа, яка має право
на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Ухвала суду про допущення особи, яка
є фахівцем у галузі права до участі у
справі для надання правової допомоги,
не постановлювалась.

Отже, підстав для стягнення витрат у
відповідності до ст. 84 ЦПК України, ЗУ
«Про гранічний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» не має.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь Клепінінського підприємства
житлово-комунального господарства
підлягають стягненню лише судові
витрати у сумі 229,40грн.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 313, 314, 316,
317 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Клепінінського
підприємства житлово-комунального
господарства задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського
районного суду АР Крим від 2 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов Клепінінського
підприємства житлово-комунального
господарства до ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Клепінінського підприємства
житлово-комунального господарства
збитки за безоблікове використання
питної води у сумі 3680,79грн. та судові
витрати у сумі 229,40грн., а всього 3910,19грн.

В частині стягнення витрат на
правову допомогу Клепінінського
підприємства житлово-комунального
господарства відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Підлісна І.А. Белинчук
Т.Г. Ісаєв Г.А.