Номер провадження № 22-ц/785/288/14
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Процик М.В., Гірняк Л.А.

за участю секретаря - Булгак Х.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору завдатку та
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_4 про стягнення боргу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

19.07.2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору завдатку від
31.10.2011року та стягнення з відповідача
на користь ОСОБА_2 безпідставно
отриманних грошових коштів у сумі 15986,00
грн.

Позивачка обґрунтовувала позов тим,
що 31.10.2011року між сторонами був
укладений договір про завдаток,
відповідно з яким позивач передала
відповідачу, який діяв як посередник
від імені власника, грошові кошти в
розмірі 2000 доларів США в якості
завдатку, як забезпечення
купівлі-продажу об'єкта нерухомості:
20/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1,
повна вартість якого складає 12 300
доларів США.

Під час укладання договору дарування
з власником зазначеної квартири,
позивач дізналась, що насправді
нерухомий об'єкт продається за 8000
доларів США, а не за 12 300 доларів США та
власниця не уповноважувала нікого
продавати її будинок. Після укладення
договору дарування, позивачка
неодноразово зверталась до
відповідача з проханням повернути їй
отримані від неї кошти, але почувши
відмову, вирішила звернутися до суду з
відповідним позовом.

17.10.2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду
з зустрічною позовною заявою, в якій
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь заборгованість у розмірі 4 800
гривень (600 доларів США) та судові
витрати, посилаючись на те, що між ним
та попередньою власницею 20/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4
існувала домовленість, відповідно до
якої ОСОБА_3 робить об'єкт продажу
придатним для продажу та займається
самим продажем об'єкта, а понесені
витрати він включить до вартості
об'єкта нерухомості. Тому, ОСОБА_3
вважає, що свій обов'язок він виконав
повністю, а ОСОБА_2 ще повинна виплатити
йому вартість його послуг у розмірі 600
доларів США, що було передбачено
договором про завдаток від 31 жовтня 2011
року.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні свої позовні вимоги
підтримали та просили відмовити ОСОБА_3
в задоволенні його зустрічної позовної
заяви.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав та
підтримав свої заявлені вимоги.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15986,00 грн.,
що еквівалентно 2000 доларів США та
судовий збір в розмірі 214,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити, а зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

В суд апеляційної інстанції сторони
не з;явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать повідомлення про вручення
судових повісток. Справа розглянута у
відповідності до вимог ч.2 ст.197 та ч.2
ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 грошових
коштів в сумі 15986,00гривень та
відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої
інстанції грунтувався на тому, що
передана грошова сума не є завдатком
та підлягає стягненню як
безпідставно набуте майно.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим фактам та
грунтуються на законі, тому колегія
суддів погоджується з ними.

Із матеріалів справи вбачається, що 31
жовтня 2011року ОСОБА_2 передала ОСОБА_3
2000 доларів США , що еквівалетно 15986
гривень у рахунок укладення в
майбутньому договору купівлі- продажу
20/100 житлового будинку АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_4

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком
є грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних із нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов;язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума сплачена в рахунок належних із
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

На відміну від завдатку, аванс - це
лише спосіб платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати. У разі
видачі авансу кредитор не може бути
зобов;язаний до повернення авансу у
подвійному розмірі і відповідно до
відшкодування збитків.

Відповідно до ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи(
поетрпілого) без достатньої правової
підстави( безпідставно набуте майно)
зобов;язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов;язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

У матеріалах справи відсутні будь-
які документи на підтвердження того,
що ОСОБА_3, укладаючи договір завдатку
від 31.10.2011року, діяв в інтересах
власника 20/100 житлового будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_4

Натомість із тексту договору
вбачається, що гроші передавалися
позивачкою як оплата в рахунок
майбутнього договору купівлі- продажу
вищевказаного будинку, що ОСОБА_3 і
засвідчив своїм підписом. Однак даний
договір купівлі- продажу не відбувся,
так як 07.11.2011року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
було укладено договір дарування (
а.с.99).

Правильно встановивши правову
природу правовідносин, що виникли між
сторонами, дослідивши обставини
справи та належним чином оцінивши
надані докази, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
передані ОСОБА_2 грошові кошти не є
завдатком, а в силу ст.ст.1212,1213 ЦК
України є безпідставно набутим
майном, що підлягає поверненню.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_3 виконував посередницькі
послуги для отримання ОСОБА_2 права
власності на об;єкт нерухомості,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки доказів того, що ОСОБА_4
надавала повноваження ОСОБА_3 на продаж
її будинку в матеріалах справи
відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_3 не отримував 2000 доларів США від
ОСОБА_2, спростовується договором
завдатку від 31.10.2011року де вказано, що
ОСОБА_3 приймає завдаток в сумі 2000
доларів США ( а.с. 9), що підтверджено
його підписом.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
М.В. Процик

Л.А. Гірняк