Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/557/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Камінної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до Радомишльської
міської ради про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю та за позовом
ОСОБА_2 до Радомишльської міської ради
про визнання рішення недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 04 лютого 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом та в
обгрунтування вимог вказала, що її
покійний чоловік, ОСОБА_3, з 1986 року
проживав у підвальному приміщенні
будинку АДРЕСА_1. Рішенням виконкому
Радомишльської міської ради № 233 від
06.12.1996 року ОСОБА_3 надано дозвіл на
тимчасове проживання у цьому
приміщенні. Рішенням міськвиконкому №
288 від 12.10.1999 року, ОСОБА_3 видано ордер
на спірне приміщення, яке було
зазначено як квартира № 3. Рішенням
міськвиконкому № 351 від 14.12.1999 року
ОСОБА_3 передана у власність вказана
квартира, а 08.09.2009 року рішенням
виконкому Радомишльської міської ради
№ 129 приміщенню присвоєно порядковий
номер « 6». Після смерті ОСОБА_3, позивач
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом № 2-1160 від 01.10.2009
року, отримала свідоцтво про право
власності на спірну квартиру, якою
користується до даного часу. Рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 10.07.2012 року визнані
недійсними рішення виконкому
Радомишльської міської ради про видачу
ордера на спірне приміщення та
передачу його у власність ОСОБА_3, також
визнано недійсними свідоцтво про право
власності на вказане житло та
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_1 Оскільки
вказаним приміщенням вона відкрито
користується понад 10 років, просила
визнати право власності на спірне
майно за набувальною давністю.

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до міськради про визнання
незаконним рішення про прийняття
спірної квартири у комунальну
власність, посилаючись на те, що їй
належить 9/100 частин будинку АДРЕСА_1, що
складають квартиру № 3. Оскільки спірне
приміщення належить всім
співвласникам, у міськради не було
підстав для прийняття його у
комунальну власність.

Рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області від 04 лютого
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено за безпідставністю, позов
ОСОБА_2 - задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, постановивши
нове - про задоволення її позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживав у
підвальному приміщенні будинку
АДРЕСА_1. Рішенням виконкому
Радомишльської міської ради № 233 від
06.12.1996 року ОСОБА_3 надано дозвіл на
тимчасове проживання у цьому
приміщенні (а.с. 23).

Рішенням міськвиконкому № 288 від 12.10.1999
року, ОСОБА_3 видано ордер на спірне
приміщення, яке було зазначено як
квартира № 3 (а.с. 25).

Рішенням міськвиконкому № 351 від 14.12.1999
року ОСОБА_3 передана у власність
вказана квартира, а 08.09.2009 року рішенням
виконкому Радомишльської міської ради
№ 129 приміщенню присвоєно порядковий
номер « 6» (а.с. 26, 27).

02.03.2004 року позивач та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3, позивач на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом № 2-1160 від 01.10.2009
року, отримала свідоцтво про право
власності на спірну квартиру, якою
користується до даного часу (а.с. 29, 33,
34).

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 10.07.2012 року
визнані недійсними рішення виконкому
Радомишльської міської ради про видачу
ордера на спірне приміщення та
передачу його у власність ОСОБА_3, також
визнано недійсними свідоцтво про право
власності на вказане житло та
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_1 (а.с. 37-38, 39-40).

Рішенням Радомишльської міської ради
№ 483 від 01.04.2013 року спірне приміщення
прийнято у комунальну власність міста
(а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що вона не є добросовісним
володільцем спірного приміщення. Проте
судом не враховано наступне.

У відповідності до положень ст. 344 ЦК
України, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Особа, яка
заявляє про давність володіння, може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Згідно з роз»ясненнями п. 13 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014
року «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», відповідачем за позовом
про визнання права власності за
набувальною давністю є попередній
власник майна або його правонаступник.
У разі якщо попередній власник
нерухомого майна не був і не міг бути
відомим давнісному володільцю, то
відповідачем є орган, уповноважений
управляти майном відповідної
територіальної громади.

У відповідності з рішенням
Конституційного Суду України № 4-рп/2004
від 2 березня 2004 року, допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників багато
квартирного будинку» допоміжними
приміщеннями багатоквартирного
будинку є приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку і
побутового обслуговування мешканців
будинку.

Підвальне приміщення є допоміжним, а
тому відповідачами у справі повинні
бути власники інших приміщень
вказаного будинку.

Оскільки позов заявлено до неналежного
відповідача, суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості заміни
відповідача під час апеляційного
розгляду, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у позові про визнання
права власності, постановлено з
порушенням норм процесуального права,
а тому в цій частині підлягає
скасуванню з постановленням нового -
про відмову у задоволенні позову із
вказаної підстави.

Щодо позовної вимоги про визнання
рішення міськради недійсним, суд
дійшов обгрунтованого висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для прийняття спірного
приміщення в комунальну власність,
рішення в цій частині винесене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити
частково.

Рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 04 лютого
2014 року в частині визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю скасувати та
ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Радомишльської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю
відмовити з інших підстав.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді