Справа № 344/2598/14-ц
Провадження № 4-с/344/31/14
У Х В А Л А

28 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Коцана П. щодо
визначення порядку накладення арешту
на майно при виконанні рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Коцана П. щодо
визначення ним порядку накладення
арешту на майно при виконанні рішення
про стягнення із заявника коштів у
виконавчому провадженні № 26143867.

Заявник, стягувач та державний
виконавець у судове засідання не
з'явилися. Враховуючи положення
розділу VII Цивільного процесуального
кодексу України щодо строку розгляду
заяв, пов'язаних з виконанням судових
рішень, суд вважає, що заяву слід
розглянути за відсутності цих осіб,
надіславши їм копію ухвали для
забезпечення можливості оскарження з
моменту отримання, що не позбавить їх
права на справедливий розгляд справи.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Суд вважає, що строк подання скарги
заявником пропущено з поважних причин,
а тому, з метою захисту прав та
інтересів стягувача його слід
поновити.

Дослідивши матеріали заяви, суд
з'ясував, що до скарги не додано жодних
доказів, які б підтвердили викладені у
скарзі обставини. Клопотання про
витребування копії виконавчого
провадження, зазначене заявником у
вимогах скарги, розгляду не підлягає,
оскільки такі процесуальні дії
розділом VII Цивільного процесуального
кодексу України не передбачені, а
заявник, як сторона виконавчого
провадження не позбавлена права
отримати копії виконавчого
провадження самостійно у порядку,
передбаченому ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Таким чином, оскільки із скарги
вбачається, що заявник ОСОБА_1 є
боржником у виконавчому провадженні,
при розгляді скарги суд з'ясовував
наявність добровільного виконання нею
рішення, як підстави для усунення
обмежень щодо прав заявника.

Жодних доказів, які б свідчили про
фактичне виконання чи відсутність
зобов'язання щодо виконання боржником
ОСОБА_1 рішення, на забезпечення
виконання якого згідно обставин,
викладених у скарзі, державним
виконавцем накладено арешт на її майно,
заявником суду не представлено.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, перевіривши чи діяв державний
виконавець відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямована
ця дія; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд вважає, що
підстав для визнання неправомірними
дій державного виконавця при виконанні
рішення щодо визначення порядку
накладення арешту на майно ОСОБА_1
немає, а тому у задоволенні вимог її
скарги слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 383-388 ЦПК
України, ст.ст. 11, 12, 27 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст.ст. 209-210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Коцана П. щодо
визначення порядку накладення арешту
на майно при виконанні рішення -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом 5
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
О.В.Бойчук