Номер провадження 22-ц/775/223/2014
Головуючий у суді 1 інстанції -
Доповідач - Жарова Ю.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Шевченко В.Ю.,

суддів Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі Внуковій Ю.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 01 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Краматорського міського суду із
позовною заявою до відповідача ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, від шлюбу з ОСОБА_2 в
нього є неповнолітня дитина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з ним.
Відповідач про матеріальне утримання
дитини не піклується, тому просив
стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі ?
частини заробітку (доходу), але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 01 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на дитину -
задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь
ОСОБА_3 на утримання дитини - доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини
з усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 25 вересня 2013 року і до
повноліття дитини.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач по справі, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просила
рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 01 листопада 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, ухвалене із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги
апелянт послався на те, що судом першої
інстанції було не в повному обсязі
встановлено обставини, які мають
значення по справі, а саме не взято до
уваги факт вагітності відповідачки та
припинені сімейні стосунки між
позивачем та відповідачкою, на час
ухвалення рішення. Апелянтом також
зазначено, що на теперішній час вона
знаходиться в декретній відпустці по
догляду за дитиною та немає можливості
працювати, позивач, який записаний в
свідоцтві, як батько новонародженої
дитини, допомоги на її утримання не
надає.

В судовому засіданні позивач
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та просив її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

До судового засідання апеляційного
суду відповідач не з'явилася, про час та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином, що підтверджено
телефонограмою №1-3096 (а.с. 42).

Представник відповідача, повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, направив на адресу
апеляційного суду телеграму, в якій
просив розглядати справу без його
участі (а.с. 44).

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність
відповідача оскільки відповідно до
вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду зміні з наступних підстав

Згідно із п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до положень статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК
України).

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 1999
року. Рішенням Краматорського міського
суду Донецької області від 26 вересня 2013
року шлюб між сторонами розірвано. Від
цього шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дитина мешкає разом з позивачем та
знаходиться на його утриманні.

Як в судовому засіданні пояснили
позивач та відповідачка, шлюб між ними
розірвано, дитина мешкає з батьком.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, її
батьками є позивач - ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Таким чином, суд дійшов правильного
висновку про те, що сторони припили
шлюбні відносини, проживають окремо,
дитина залишилась проживати з
позивачем, знаходиться на його
утриманні.

Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін, які беруть
участь у справі. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень (ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той з них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі (ст.. 181 СК України).

Законом (ст. 182 СК) передбачено, що при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів, за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той з
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст.. 183 цього кодексу), або в
твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і
виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182
СК України.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що вирішуючи спір, суд
правильно виходив з вимог закону про
те, що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття,
проте, встановлюючи розмір аліментів в
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку (доходу) відповідача, але не
менш 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, суд не в
повній мірі врахував положення ст. 182 СК
України, а саме не з'ясував стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, тому довід
апеляційної скарги відповідача в цій
частині знайшов своє обґрунтування.

Як вбачається з медичного свідоцтва
про народження №541 від 06 листопада 2013
року у ОСОБА_2 05 листопада 2013 року
народилася донька (а.с. 24).

Згідно із свідоцтвом про народження
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якої є
ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с. 27).

У теперішній час, як зазначає
відповідач та не заперечував позивач у
судовому засіданні, ОСОБА_2 знаходиться
у декретній відпустці, не працює,
доходу не має.

Враховуючи вищевикладене апеляційний
суд вважає за можливе зменшити розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача на
утримання неповнолітньої дитини.

За таких обставин, з урахуванням вимог
закону, встановлених в судовому
засіданні обставин, доводів
апеляційної скарги відповідача,
апеляційний суд вважає можливим
змінити рішення суду та зменшити
розмір стягнутих аліментів на користь
позивача на утримання дитини до 1/6 грн.
частки з усіх видів заробітку (доходу)
щомісяця, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 25
вересня 2013 року і до повноліття дитини,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Краматорського міського
суду Донецької області від 01 листопада
2013 року змінити в частині розміру
стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки з усіх
видів заробітку (доходу) щомісяця, але
не менш ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 25 вересня 2013 року і до
повноліття дитини, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили з
дня його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання чинності.

Судді: