Справа № 459/3433/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2414/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Гацій І.І.,

за участю Кошевого А.Л. - представника
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
місті Червонограді Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 28 січня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в кінцевій редакції
вимог якого просив суд стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області (в
подальшому - „Фонд") на його користь на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання, 30
000 грн. (а.с. 1-6, 106-107).

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим,
що він з 1980 року по 17.09.2003 року працював
на ряді шахт ДП „Львіввугілля" і був
звільнений з роботи 17.09.2003 року по п.2 ст.
40 КЗпП (по стану здоров'я). В подальшому,
12.02.2004 року, висновком МСЕК йому вперше
було встановлено ІІІ групу
інвалідності та 50 % втрати професійної
працездатності. 20.07.2005 року МСЕК йому
вперше було встановлено 65 % втрати
професійної працездатності, а 10.10.2006
року МСЕК йому було встановлено 65 %
втрати професійної працездатності
безтерміново (а.с. 1-6, 106-107).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов частково задоволено та стягнуто
з Фонду на користь позивача на
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання 13 000 грн. (а.с. 112-113).

Дане рішення оскаржили, як позивач, так
і Фонд.

Позивач просить рішення суду змінити
та задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі, покликаючись на його
незаконність та необгрунтованість.

Вважає, що суд при визначенні розміру
моральної шкоди, яка підлягає до
стягнення з відповідачів на його
користь, не врахував ступінь його
фізичних і моральних страждань, їх
тривалість і тяжкість та наслідків, що
наступили внаслідок ушкодження
здоров'я.

Фонд просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог, покликаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вважає, що на день звернення позивача
до суду з даним позовом спору щодо
відшкодування моральної шкоди взагалі
не існувало, оскільки в період дії
положень Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", які передбачали
відшкодування моральної шкоди, позивач
не звертався до Фонду з приводу
призначення йому виплат у зв'язку з
спричиненням моральної шкоди, а також
не подав висновку медичних органів про
стрес, якого він зазнав в результаті
трудового каліцтва чи професійного
захворювання або їх наслідків.

Звертає увагу на те, що на момент
звернення позивача до суду з даним
позовом Законом України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" вже не було
передбачено (з 01.01.2008 року), що Фонд
здійснює відшкодування моральної
шкоди.

Позивач і його представник, будучи
належним чином повідомленими про час і
місце апеляційного розгляду справи
(а.с. 129, 130), в судове засідання не
з'явилися. При цьому представник
позивача ОСОБА_5 надіслав на адресу
суду клопотання про розгляд справи у
його відсутності (а.с. 131).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Фонду на підтримання
доводів апеляційної скарги Фонду та
заперечення доводів апеляційної
скарги позивача, перевіривши матеріали
справи та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційні скарги Фонду і позивача до
задоволення не підлягають, виходячи з
наступного.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 (з
відповідними змінами) "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
судам роз'яснено, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.

Як стверджується матеріалами
справи (а.с. 35, 42) та не заперечується
жодною із сторін даного спору, вперше
позивачу встановлено третю групу
інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням і стійку втрату
професійної працездатності 50 %
(хронічна рецидивуюча
пояснично-крижова радикулопатія і
вібраційна хвороба І-ІІ ступенів) з
12.02.2004 року.

В подальшому, а саме - 20.07.2005 року,
позивачу було встановлено стійку
втрату професійної працездатності 65 %,
яка складалася з вже раніше
встановлених хронічної рецидивуючої
пояснично-крижова радикулопатії (15 %) і
вібраційної хвороби (35 %) та 15 %
нововстановленого хронічного бронхіту
(а.с. 43, 44, 108).

За вище наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що до спірних правовідносин
підлягає до застосування закон, що діяв
на момент їх виникнення (12.02.2004 року та
20.07.2005 року), а саме: Закон України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", частиною 3 ст. 34 якого
обов'язок відшкодувати моральну шкоду
покладається саме на Фонд.

Рішенням Конституційного Суду
України у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини 3 статті 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності" від
27 січня 2004 року встановлено, що
положення частини третьої статті 34
цього Закону не позбавляє
застрахованого працівника, який
втратив професійну працездатність,
права на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної умовами
виробництва, і не виключає обов'язку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
моральну шкоду, заподіяну умовами
виробництва, у випадках тимчасової чи
стійкої втрати потерпілим професійної
працездатності.

За вище наведених обставин доводи
апеляційної скарги Фонду висновків
оскаржуваного рішення не спростовують,
а відтак ці доводи до уваги прийматися
не можуть.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам та доказам по справі в їх
сукупності і розмір моральної шкоди,
присуджений судом до стягнення з
відповідача (Фонду) на користь
позивача, відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості і доводи апеляційної
скарги позивача цього висновку не
спростовують, а тому таку також слід
залишити без задоволення.

З урахуванням вище наведеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення відсутні,
оскільки таке ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 і апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
місті Червонограді Львівської області
відхилити та залишити рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 28 січня 2014 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: