УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської
І.М., Гримич М.К., Висоцької В.С., Умнової
О.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до державного
підприємства «Одеська залізниця» про
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення компенсації за час
вимушеного прогулу, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 16 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з указаним позовом до державного
підприємства «Одеська залізниця», в
якому просила визнати незаконним та
скасувати наказ про звільнення,
поновити її на роботі на посаді
провідника пасажирського вагону та
стягнути компенсацію за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 16 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням та
ухвалою судів попередніх інстанцій,
звернулась з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на невірне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просила їх
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Із матеріалів справи встановлено, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального права до спірних
правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про її відхилення та залишення без змін
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 грудня 2013 року та
ухвали апеляційного суду
Миколаївської області від 16 січня 2014
року, оскільки вони є законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 05 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 16 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич В.С. Висоцька О.В.
Умнова