РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
________________________________________________________________________
_____________________________________________________
Справа № 327/65/14-ц
Провадження № 2/327/32/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2014 року
смт Розівка

Розівський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання
Перишкіній Г.В.,

за участі позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Розівського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до територіальної громади в
особі Азовської сільської ради
Розівського району Запорізької
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом, третя особа без
самостійних вимог: Розівська державна
нотаріальна контора Запорізької
області,-

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 3 статті 209
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) в судовому
засіданні 13 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

24 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду із вищезазначеним
позовом, в якому вказала, що 08 квітня 2009
року її батькові ОСОБА_3 державним
нотаріусом Розівської державної
нотаріальної контори Запорізької
області (далі - державний нотаріус) було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом, за яким останній є
спадкоємцем майна після смерті свого
сина ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке
видано свідоцтво, складалось із
земельної ділянки №НОМЕР_1 на схемі
поділу КСП «Азов» площею 6,99 га,
розташованої на території Азовської
сільської ради Розівського району
Запорізької області (далі - Азовська
сільська рада) та призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала померлому ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -
ОСОБА_3, після смерті якого залишилося
спадкове майно, зокрема, на вищевказану
земельну ділянку. Позивач ОСОБА_1 у
встановленому законом порядку
звернулась до державного нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, яка
відкрилася після смерті батька, але
державний нотаріус відмовив у вчиненні
нотаріальної дії, а саме у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на вказану земельну ділянку,
посилаючись на відсутність
правовстановлюючого документа на ім'я
спадкодавця. За життя ОСОБА_3 замовив
технічну документацію зі складання
державного акту на право приватної
власності на землю на земельну ділянку,
успадковану після померлого сина
ОСОБА_4, однак отримати
правовстановлюючий документ не встиг.
Посилаючись на викладене, позивач
прохає суд визнати за нею право
власності на спірну земельну ділянку в
порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала заявлені вимоги по тих
підставах, які були викладені в
позовній заяві, надавши відповідні
пояснення, позов прохала задовольнити.

Позицію позивача ОСОБА_1 підтримав її
представник ОСОБА_2, надавши судові
відповідні пояснення.

Представник Азовської сільської ради,
як відповідача у справі, Демченко Л.В.
письмово повідомила судові про те, що
сільська рада позов визнає та не
заперечує проти його задоволення,
надала до суду письмове клопотання з
проханням розглянути справу без участі
представника відповідача (а.с.55).

Представник третьої особи без
самостійних вимог - завідувач
Розівської державної нотаріальної
контори Запорізької області (далі -
нотаріальна контора) Мацків Т.М. у
письмовій заяві, поданій до суду, не
заперечувала проти задоволення вимоги
позивача ОСОБА_1, прохала розглянути
справу за її відсутності (а.с.33).

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України), суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності
представників відповідача третьої
особи без самостійних вимог.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
її представника, з'ясувавши позицію
відповідача та третьої особи по справі,
дослідивши наявні в матеріалах справи
дані та докази, надавши їм належну
оцінку, вважає, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с
Розівка Куйбишевського району
Запорізької області. Батьком позивача
є ОСОБА_3(а.с.10-15).

08 квітня 2009 року державним нотаріусом
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, реєстровий № 651, за
яким ОСОБА_3 є спадкоємцем майна свого
померлого сина ОСОБА_4. Спадкове майно,
на яке видано свідоцтво, складалось із
земельної ділянки №НОМЕР_1 на схемі
поділу КСП «Азов» площею 6,99 га,
розташованої на території Азовської
сільської ради та призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала померлому ОСОБА_4 на
підставі державного акту серії II-ЗП
№053475, виданого Азовською сільською
радою 20 вересня 2001 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 585. (а.с.16,17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.5).

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру та листа завідувача
Розівської державної нотаріальної
контори Запорізької області
встановлено, що після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 нотаріальною
конторою 22 березня 2010 року за заявою
спадкоємця за законом та за заповітом -
дочки померлого ОСОБА_1 заведена
спадкова справа № 30 за 2010 рік за
номером у спадковому реєстрі 49062130. В
матеріалах спадкової справи відсутні
дані про усунення спадкоємців
померлого від права на спадкування.
Інші особи з заявами про прийняття
спадщини або про відмову від прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
зверталися (а.с.51,52).

Постановою державного нотаріуса від 20
грудня 2013 року ОСОБА_1 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на земельну ділянку №
НОМЕР_1 на схемі поділу КСП «Азов»
площею 6,99 га, розташованої на території
Азовської сільської ради та
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка залишилась після померлого ОСОБА_3
(а.с.21). Державний нотаріус роз'яснив, що
ОСОБА_1 може отримати свідоцтво про
право на спадщину на частину
вищевказаної земельної ділянки лише за
умови надання правовстановлюючих
документів на зазначену земельну
ділянку на ім'я спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Статтею 1299 ЦК України передбачено, якщо
у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкодавця з
моменту державної реєстрації цього
майна.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 не оформив в установленому
законом порядку своє право на спадщину
після смерті свого сина ОСОБА_4,
оскільки не здійснив державної
реєстрації цього права, хоча мав намір
це зробити (а.с.19,20).

Разом з тим, суд враховує те, що
свідоцтво про право на спадщину - це
процесуальний нотаріальний документ,
який посвідчує перехід права власності
на майно спадкодавця до спадкоємців.

Зволікання з виконанням зобов'язань,
передбачених ч.1 ст.1297, ч.1 ст.1299 ЦК
України, щодо оформлення права на
спадщину, в складі якої є нерухоме
майно, або їх невиконання не позбавляє
спадкоємця права на спадщину. Саме до
цього зводяться роз'яснення, надані
Пленумом Верховного Суду України в
пункті 27 постанови від 30 травня 2008 року
№7 «Про практику у справах про
спадкування».

Встановлені обставини у справі сторони
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_1 виникли
труднощі із оформленням в
установленому законом порядку свого
права на спадщину після смерті батька
ОСОБА_3, суд прийшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Визнання відповідачем пред'явленого до
нього позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат
позивачем ОСОБА_1 не порушувалось.

Керуючись стст.1297,1299 ЦК України,
стст.10,11,60,88,174,209,212-215, 218 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в порядку
спадкування за законом право власності
на спадкове майно - на земельну ділянку
№НОМЕР_1 (сто двадцять) на схемі поділу
КСП «Азов», площею 6,99 га, розташованої
на території Азовської сільської ради
Розівського району Запорізької
області та призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що залишилась після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Розівський районний
суд Запорізької області шляхом подання
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
10-денного строку з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ

13.03.2014