Справа № 738/2498/13-ц Провадження №
22-ц/795/606/2014 Головуючий у I інстанції -
Сова Т. Г. Доповідач - Євстафіїв О.
К.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва
О.К.,суддів:Литвиненко І.В., Страшного
М.М., при секретарі:Герасименко Ю.О.,за
участю:представника позивача ОСОБА_5 -
адвоката ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7,
його опікуна ОСОБА_8, адвоката ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Менського районного суду від 25
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 про відшкодування
шкоди й судових витрат, понесених у
кримінальному провадженні,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 р. ОСОБА_5 пред'явив позов
до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і
ОСОБА_12, у якому просив стягнути
солідарно:

- з ОСОБА_7, ОСОБА_8 й ОСОБА_10 - 16907 грн. 00
коп. на відшкодування матеріальної й
15000 грн. 00 коп. на відшкодування
моральної шкоди, 1900 грн. 00 коп.,
сплачених ним адвокатові за
представництво його інтересів як
потерпілого у кримінальному
провадженні, і судові витрати по даній
справі,

- з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - 16907 грн. 00 коп. на
відшкодування матеріальної й 15000 грн. 00
коп. на відшкодування моральної шкоди,
1900 грн. 00 коп., сплачених ним адвокатові
за представництво його інтересів як
потерпілого у кримінальному
провадженні, і судові витрати по даній
справі. Позовні вимоги обґрунтовуються
наступним. 05.03.2013 р. ОСОБА_11 спільно з
ОСОБА_7 незаконно проникли на територію
подвір'я ОСОБА_5, звідки викрали
належний йому легковий автомобіль,
після чого, рухаючись на цьому
автомобілі, не впоралися з керуванням
на небезпечному повороті та з'їхали у
кювет, внаслідок чого автомобіль
зазнав механічних пошкоджень. За
вказані діяння ОСОБА_11 й ОСОБА_7
притягнуто до кримінальної
відповідальності. У рамках
кримінального провадження
встановлено, що розмір матеріального
збитку, завданого позивачеві
вищевказаними протиправними діями
ОСОБА_11 й ОСОБА_7, становить 33814 грн. 17
коп. Цими ж діями останніх ОСОБА_5
завдано і моральної шкоди у вигляді
страждань внаслідок пошкодження його
майна, порушення звичного способу
життя і необхідності докладання
значних зусиль для його відновлення.

Оскаржуваним рішенням позов частково
задоволено: стягнуто з ОСОБА_11, а у разі
відсутності в нього коштів - з ОСОБА_12
на користь ОСОБА_5 16907 грн. 00 коп. на
відшкодування матеріальної і 3000 грн. 00
коп. на відшкодування моральної шкоди,
у задоволенні решти вимог відмовлено; з
ОСОБА_11, а у разі відсутності в нього
коштів - з ОСОБА_12 до бюджету стягнуто 243
грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати дане рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_7, ОСОБА_8 й ОСОБА_10, а також в
частині відмови у задоволенні вимог
про стягнення з ОСОБА_11 та ОСОБА_13
коштів, сплачених ним адвокатові за
представництво його інтересів як
потерпілого у кримінальному
провадженні, судових витрат по даній
справі і задовольнити ці вимоги. Доводи
апеляційної скарги зводяться до
такого:

- на стадії досудового розслідування
кримінального провадження по справі №
738/1630/13-к винесено постанову про
закриття кримінального провадження у
зв'язку з недосягненням ОСОБА_7 на
момент вчинення кримінального
правопорушення віку кримінальної
відповідальності. Місцевий суд дійшов
висновку про те, що цією постановою не
визначено ступеня вини останнього і що
судом у ході розгляду кримінального
провадження не перевірялася
причетність ОСОБА_7 до викрадення
належного ОСОБА_5 автомобіля. Цей
висновок суперечить матеріалам
вказаного кримінального провадження,

- відмова у відшкодуванні понесених
ОСОБА_5 судових витрат суперечить ст.ст.
79, 84, 88 ЦПК України і ст. 59 Конституції
України. Зокрема, судом не взято до
уваги, що заявлений ним у ході
кримінального провадження цивільний
позов залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, а
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та їхній представник
просили її відхилити за
безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення в частині
відмови у задоволенні позову про
відшкодування судових витрат,
понесених у кримінальному провадженні,
суд І інстанції виходив з того, що
питання про їх відшкодування вирішено
вироком у кримінальному провадженні
Менського районного суду № 738/1630/13-к.
Оскаржуване рішення в цій частині не
відповідає приписам цивільного
процесуального законодавства.

Так, по справі встановлено наступне.

Згідно з договором про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 29.07.2013 р., адвокат ОСОБА_6
зобов'язується надавати потерпілому -
ОСОБА_5 послуги, пов'язані з наданням
правової допомоги, в якості
представника останнього у
кримінальній справі (копія цього
договору на а.с. 7).

Актом здачі-прийомки виконаних
адвокатом робіт (наданих послуг) та
квитанцією до прибуткового касового
ордера від 29.07.2013 р. підтверджується
факт виконання ОСОБА_6 зобов'язань за
договором про надання правової
допомоги ОСОБА_5 у кримінальному
провадженні (копії цих документів на
а.с. 8, 9).

З встановленого апеляційний суд робить
наступні висновки.

Відповідно до ст.ст. 120 ч. 2, 124-126 КПК
України, витрати, пов'язані з оплатою
допомоги представника потерпілого, які
надають правову допомогу за договором,
несе відповідно потерпілий, і питання
про їх відшкодування вирішується судом
у кримінальному провадженні. Отже,
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
вимоги про стягнення з ОСОБА_11 й
ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_10 і ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_5 понесених ним витрат на
правову допомогу як потерпілому у
кримінальному провадженні не
підлягають розгляду у порядку
цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене рішення суду
І інстанції в частині відмови у
задоволенні вимог про стягнення з
відповідачів на користь позивача
витрат на правову допомогу у
кримінальному провадженні підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 310 ч. 1, 313 - 315 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Менського районного суду від 25
січня 2014 року в частині відмови у
задоволенні вимог про стягнення з
ОСОБА_11 й ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_10 і
ОСОБА_8 відшкодування судових витрат,
сплачених ним адвокатові за
представництво його інтересів як
потерпілого у кримінальному
провадженні, скасувати і провадження у
справі в цій частині закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: