РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 336/10641/13-ц

Пров. 2/336/4164/2014

15 травня 2014 р.
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд у складі
головуючого - судді Іжевської Н.Г., при
секретарі Падалка А.А. , представника
відповідача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ПАТ
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості

В с
т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом,
у якому зазначив, що 18.07.2008 року між ним
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 239414-cred, за яким вона отримала
6000 доларів США на строк до 15.07.2010 року.

В забезпечення виконання
зобов'язання за даним договором №
239414-cred 18.07.2008р. був укладений між Банком
на ОСОБА_3 договір поруки № 239414/1,
відповідно до якого він зобов'язався
відповідати перед кредитором за
виконання обов'язків в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи сплату кредиту,
проценти, винагороди, штрафи, пені та
інші платежі.

Відповідачка ОСОБА_2 свої
зобов'язання не виконувала, у зв'язку з
чим утворились заборгованість на 17.11.2013
року в сумі 16 809,03 доларів, що в гривнях
складає 134 304,14 гр. Вказана сума
складається з: заборгованості за
кредитом 6194,4 доларів, заборгованості
за відсотками 10 784, 4 доларів, фіксованої
частини штрафу 31,29 доларів, процентної
складової штрафу 798,94 доларів США.

Позивач просить стягнути з
відповідачів солідарно суму
заборгованості 134 304,14 гр. та судові
витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові
засідання не з'являлась, про час
розгляду справи повідомлялась. Місце
її перебування невідоме. Про час
розгляду справи повідомлена через
пресу.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав
та пояснив, що дійсно він підписав
договір поруки, але грошів він не
отримував, вважає, що позивачем
пропущений строк позовної давності,
вважає, що штрафи нараховані незаконно,
вважає, що договір поруки має інший
номер, ніж номер кредитного договору, у
зв'язку з чим просить відмовити в
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з таких підстав.

В грудні 2009 р. Банк звертався до суду
з позовом про стягнення заборгованості
з відповідачів за кредитним договором
№ 239414-cred. Рішенням Шевченківського
райсуду міста Запоріжжя від

11.03.2010р. позов було задоволено, з
відповідачів стягнуто на користь
позивача 53745,81 гр. Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької
області від 24.01.2011р. рішення скасовано
за тією причиною, що до позовної заяви
було додано розрахунок суми боргу за
іншим кредитним договором (цивільна
справа № 2-912/10).

Таким чином, спір за даним кредитним
договором на даний час не вирішено.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 уклала з
позивачем кредитній договір, та
отримала 6000 доларів США (а.с. 8-10). ОСОБА_3
уклав з позивачем договір поруки, за
яким зобов'язався відповідати перед
кредитором за виконання обов'язків в
тому ж розмірі, що і боржник, включаючи
сплату кредиту, проценти, винагороди,
штрафи, пеню та інші платежі ( а.с.11).

Згідно ст.ст. 525,526,530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України.
Одностороння відмова від зобов'язань
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк .

Відповідно до п. 5.7. кредитного
договору та п. 12 договору поруки строк
позовної давності встановлений
сторонами у 5 років з дня закінчення
строку повного погашення кредиту -
15.07.2010 року (а.с.8). Таким чином, позивач
має право звернутися до суду з позовом,
починаючи з 15.07.2010 року по 15.07.2015 року.
Позовна заява подана до суду 03.12.2013
року, тобто в межах строку,
передбаченому кредитним договором, а
тому суд не приймає до уваги доводи
відповідача ОСОБА_3 про сплив строку
позовної давності.

Відповідно до ст. 546 ЦК України
договір поруки є видом забезпечення
виконання зобов'язання. Статтею 553 ЦК
України встановлено, що за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.).

Порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Обсяг зобов'язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору. Зазначені умови
договору є результатом домовленості
сторін, які вільні у визначенні
зобов'язань за договором та будь-яких
інших умов своїх взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України.

Крім того, особисте підписання
договору поруки відповідачем свідчить
про те, що під час укладання договору,
останній усвідомлював всі умови,
обсяг прав та обов'язків, в тому числі,
відповідальність. Факт особистого та
добровільного підписання зазначеного
договору поруки позивач підтвердив та
не оспорює.

Відповідно до п. 2. договору поруки
відповідач поручається перед
кредитором за виконання іншою особою
зобов'язань, що виникли на підставі
кредитного договору . Згідно п. 3.
договору поруки відповідач ОСОБА_3
підтверджує, що він ознайомлений з
положеннями кредитного договору ,
цілком розуміє його зміст та згоден
виступати поручителем за
зобов'язаннями позичальника.

Таким чином, суд прийшов до висновку,
що цей договір підписаний сторонами на
добровільних засадах та відповідає
намірам сторін по безумовному
виконанню взятих на себе зобов'язань.
Сторони цього договору погодили, що з
укладанням цього договору вони
досягли згоди з усіх його істотних умов
і відповідають як солідарні боржники
(а.с.11).

Відповідачеві ОСОБА_3, було
направлено попередження від 11.02.2009 р.
про те, що Банк має право вимагати у
поручителя повернення кредиту, та
пропоноване сплатити Банку суму
заборгованості (а.с.109-110). Також 21.10.2013 р.
було направлено повідомлення про
несплату боржником сумі боргу за
кредитним договором та зазначено про
його відповідальність за виконанням
умов договору . (а.с.5). Отже, договір
поруки не припинив своєї дії на час
звернення позивача до суду з
відповідним позовом.

Твердження відповідача про
неправильне нарахування штрафу не
знайшло підтвердження, оскільки в
умовах договору ( п. 5.10) передбачено, що
при порушенні позичальником строків
платежів по грошовому зобов'язанню ,
передбаченому кредитним договором
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф (а.с. 9 - об).

Відповідачі повинні сплатити по
умовам договору заборгованість, що
утворилась станом на 17.11.2013 р., по що
надано розрахунок суми заборгованості,
з яким суд погоджується (а.с.3). Даний
розрахунок на час розгляду справи не
оспорено та не спростовано. Клопотань
про перерахунок суми боргу не заявлено.

З боку відповідачів доказів у
підтвердження своїх заперечень не
надано, тому суд виходить з вимог ст.ст.
10, 60 ЦПК України, та приймає до уваги ті
докази, що надані представником
позивача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України на користь позивача з
відповідачів підлягають стягненню
солідарно судові витрати по справі,
понесені за сплату судового збору при
подачі позову до суду в розмірі 1343,04 гр.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 215 ЦПК
України, ст. ст. 525,526,530, 546,553,1054 ЦК
України, суд

В и р і ш
и в:

Позов задовольнити. Стягнути солідарно
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ
комерційний банк «ПриватБанк» 134 304 гр.
14 коп. , та судові витрати 1 343 гр. 04 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом десяти днів.

Суддя