Справа № 466/1966/13
Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/532/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.

з участю:позивача
ОСОБА_2., представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 15 квітня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя
особа Львівське МРЕВ ДАІ ГУ МВС України
про визнання удаваним договору
доручення, визнання укладеним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на автомобіль, -

в с т а н о в и л а :

14 березня 2013 року позивач звернувся в
суд з позовом до відповідача про
визнання удаваним договору доручення
від 28.03.2007 року, визнання укладеним
договору купівлі-продажу автомобіля
від 28.03.2007 року та визнання права
власності на автомобіль Volvo,
реєстраційний № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
28.03.2007 року ОСОБА_6 продав йому (ОСОБА_2)
автомобіль марки Volvo, моделі EL611,1996 року
випуску, білого кольору, шасі (рама,
кузов, коляска) № НОМЕР_2, тип
ТЗ-бортовий-С, реєстраційний № НОМЕР_1,
за які отримав від нього гроші в сумі
14000 доларів США, що підтверджується
розпискою від 28.03.2007 року, даною ОСОБА_6
У зв»язку з обмеженістю на момент
купівлі-продажу у грошових коштах, в
той час як переоформлення права
власності в органах ДАІ потребувало
значних фінансових витрат, між ними
було укладено договір доручення в
усній формі, на підставі якого
відповідач 28.03.2007 року видав на ім»я
позивача нотаріально посвідчену
довіреність на право розпорядження
вищеназваним автомобілем та передав
позивачеві свідоцтво про реєстрацію
автомобіля, ключі від автомобіля та
сам автомобіль, який перебуває у
розпорядженні позивача по даний час. У
зв»язку з цим вважає, що між ними
склалися відносини купівлі- продажу. У
березні 2013 року він виявив бажання
переоформити в органах ДАІ на своє
ім»я право власності на автомобіль,
звернувся до ОСОБА_6 з проханням про
явку до нотаріуса з метою
нотаріального оформлення посвідчення
договору купівлі-продажу автомобіля
придбаного 28.03.2007 року у відповідача,
однак відповідач відмовився від
вищевказаного нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу,
скерувавши йому відповідне
повідомлення. Вважаючи, що діями
відповідача порушено його (позивача)
права просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 15 квітня 2013 року позов
задоволено. Вирішено:

Визнати удаваним договір доручення,
укладений 28 березня 2007 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_2;

визнати вчиненим правочин
купівлі-продажу автомобіля марки Volvo,
моделі EL611,

1996 року випуску, білого кольору, шасі
(рама, кузов, коляска) № НОМЕР_2, тип
ТЗ-бортовий-С, реєстраційний № НОМЕР_1,
укладений 28 березня 2007 року, між ОСОБА_6
та ОСОБА_2;

визнати за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль марки Volvo, моделі EL611,1996 року
випуску, білого кольору, шасі (рама,
кузов, коляска) № НОМЕР_2,тип
ТЗ-бортовий-С, реєстраційний № НОМЕР_1.

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 подано
апеляційну скаргу на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 15 квітня 2013 року, у якій
вона просить скасувати оскаржуване
рішення і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2.

В обгрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що дії відповідача
та позивача свідчать про намагання
відповідача ОСОБА_6 уникнути
відповідальності за борговим
зобов»язанням, оскільки за виконавчим
провадженням №13810523, яке відкрито
Шевченківським ВДВС Львівського
міського управління юстиції від 20.09.2009
р з виконання виконавчого листа 2-348/09
від 21.04.2009 р, виданого Жовтневим
районним судом м.Харкова про стягнення
з ОСОБА_6 на її користь 1032827, 56 (одного
мільйону тридцяти двох тисяч вісімсот
двадцяти семи ) грн. було накладено
арешт на автомобіль VOLVO, модель-EL611, 1996
р.в., білого кольору, шасі (рама, кузов,
коляска) № НОМЕР_2, тип ТЗ-бортовий-С,
реєстраційний № НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_6, що підтверджується
роздруківкою витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень. На час розгляду справи
Шевченківським районним судом м.Львова
борг ОСОБА_6 перед нею не був погашений.

Вважає, що відповідач ОСОБА_6 своїми
діями, шляхом попередньої змови із
позивачем ОСОБА_2, шляхом укладання
фіктивних, удаваних та неправомірних
угод намагається передати право
власності на своє майно стороннім
особам з метою ухиляння від сплати на
її (скаржника) користь грошових коштів
за рішенням Жовтневого районного суду
м.Харкова у якості компенсації
матеріальної та моральної шкоди.

Вважає також, що оскаржуване рішення
впливає на її права, так як внаслідок
ухвалення цього незаконного рішення,
вона позбавляється можливості
отримати від відповідача ОСОБА_6
грошове відшкодування за рахунок
майна, на яке 20.09.20009 року державним
виконавцем накладено арешт.

Незаконність оскаржуваного рішення
вбачає в тому, що довіреність на право
розпорядження автомобілем та
розписка про передачу грошей за
автомобіль, не є підставами для
визнання удаваною довіреності, виданої
28.03.2007 року, та для висновку про
укладення між позивачем і відповідачем
договору купівлі-продажу автомобіля і
не може бути підставою для визнання за
позивачем права власності на
автомобіль, оскільки у відповідності
до Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, затвердженого
постановою КМ України від 07.09.1998 року №
1388, яким передбачено порядок набуття
права власності на транспортний засіб,
з обов»язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу, на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
належить задовольнити, виходячи з
наступних мотивів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, на думку колегії суддів,
оскаржуване рішення вищезазначеним
нормам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції послався на те, що
договір купівлі- продажу автомобіля
повинен укладатися у письмовій формі і
факт укладення договору
купівлі-продажу автомобіля між ОСОБА_2
та ОСОБА_6 , у письмовій формі
підтверджується розпискою від 28
березня 2007 року, яка підписана ОСОБА_6

Однак, на думку колегії суддів, судом
першої інстанції дана невірна оцінка
обставинам справи.

Так, у довіреності від 28.03.2007 року,
виданій ОСОБА_6 ОСОБА_2 на право
розпорядження спірним автомобілем
зазначено, що вона видана терміном на
п»ять років з правом передоручення
повноважень третім особам і дійсна до
двадцять восьмого березня дві тисячі
десятого року (ас 5). Отже, навіть якщо
допустити, що строк дії довіреності
закінчився по збігу п»яти років, а саме
- 28.03.2012 року, то за обставин звернення
позивача до суду 18 березня 2013 року,
тобто тоді, коли дія довіреності
(доручення) була припинена, визнання
договору доручення, дія якого
припинена - удаваним, не могла
потягнути для сторін спору виникнення
будь-яких правових наслідків.

Не було у суду першої інстанції підстав
визнавати, що довіреність від 28.03.2007
року (ас 5 ), видана відповідачем (
власником автомобіля ОСОБА_6)
позивачеві ОСОБА_2, потягнула для
позивача правовий наслідок у вигляді
набуття ним права власності на
автомобіль, зважаючи також на те, що у
відповідності до вимог ч.3 ст.238 ЦК
України представник не може вчиняти
правочини від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах або в
інтересах особи, представником якої
він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.
В силу вищенаведеної правової норми
про представництво, позивач ОСОБА_2,
будучи представником власника
автомобіля ОСОБА_6, не міг набути право
власності на майно свого довірителя.

Поза увагою суду першої інстанції
залишилися і вимоги пунктів 4 та 41
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року 1388, відповідно
до яких,-

перед відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.;

забороняється зняття з обліку та/або
переєстрація на нового власника
транспортних засобів, стосовно яких є
ухвала суду про накладення арешту або
про заборону зняття з обліку чи
постанова державного виконавця про
накладення арешту.

Оскільки договір купівлі-продажу
автомобіля не підлягає обов»язковому
нотаріальному посвідченню, однак
укладенню договору купівлі-продажу
автомобіля у письмовій формі повинно
передувати зняття автомобіля з обліку
у підрозділах ДАІ, то посилання
позивача як на підтвердження існування
спору на відмову відповідача від
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу автомобіля і
обставини справи у їх об»єктивній
сукупності не давали підстав для
висновку про існування між позивачем
ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_6 спору, а
свідчили про те, що відповідач не міг
зняти автомобіль з обліку, у зв»язку з
винесенням Шевченківським відділом
державної виконавчої служби ЛМУЮ
постанови від 29.07.209 року про накладення
арешту на майно боржника ОСОБА_6 за
виконавчим листом від 21.04.2009 № 2-348/09,
виданим Жовтневим районним судом
м.Харкова про стягнення в користь
стягувача ОСОБА_5 1032827, 56 грн боргу, та в
подальшому винесенням постанови від
03.09.2009 року про розшук належного
відповідачу ОСОБА_6 автомобіля Volvo,
моделі EL611,1996 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1, а отже, даний
спір пред»явлено з метою обійти вимоги
пунктів 4 та 44 вищезазначеного Порядку
державної реєстрації ( перереєстрації )
транспортних засобів, та без зняття з
обліку автомобіля, зареєстрованого
підрозділом ДАІ за відповідачем
ОСОБА_6, зареєструвати автомобіль на
підставі рішення суду за позивачем
ОСОБА_2, що призведе до уникненння
боржника ОСОБА_6 від матеріальної
відповідальності за борговими
зобов»язаннями перед стягувачем
ОСОБА_5, в результаті чого ОСОБА_5 буде
позбавлена можливості отримати
відшкодування за рахунок майна ОСОБА_6,
зокрема за рахунок спірного
автомобіля, так як цей автомобіль
більше не належатиме ОСОБА_6

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального
права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення .

Таким чином, колегія суддів
вважає, що при ухваленні оскаржуваного
рішення судом першої інстанції було
порушено норми матеріального і
процесуального права, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, оскаржуваним
рішенням порушено і права апелянта
ОСОБА_5 на одержання грошового
відшкодування за рахунок спірного
майна, яке належить відповідачеві
ОСОБА_6, тому апеляційну скаргу
належить задовольнити, рішення суду
першої інстанції - скасувати, і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Керуючись ч.3 ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3,4 ч.1
ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити. Рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 15 квітня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
третя особа Львівське МРЕВ ДАІ ГУ МВС
України про визнання удаваним договору
доручення, укладеного 28 березня 2007 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_2; визнання вчиненим
правочину купівлі-продажу автомобіля
марки Volvo, моделі EL611,1996 року випуску,
білого кольору, шасі (рама, кузов,
коляска) № НОМЕР_2,тип ТЗ-бортовий-С,
реєстраційний № НОМЕР_1, укладений 28
березня 2007 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_2
Миколайовичем;визнання за ОСОБА_2 права
власності на автомобіль марки Volvo,
моделі EL611,1996 року випуску, білого
кольору, шасі(рама, кузов, коляска) №
НОМЕР_2,тип ТЗ-бортовий-С, реєстраційний
№ НОМЕР_1 , - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.