Справа № 639/2285/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді -
Труханович В.В.,

за участю секретаря - Черненко
К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
квартирою, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова
звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
квартирою, в якому просила суд
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 між нею, доля якої
складає 2/3 частини, та відповідачем,
доля кого складає 1/3 частину квартири,
та призначити у справі судову
будівельно-технічну експертизу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що з 04.12.2009
року вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3. Після укладання шлюбу
вона стала проживати та зареєстрована
в АДРЕСА_1, 2/3 частини якої належали
ОСОБА_3

Позивач вказує, що спірна квартира
приватизована ОСОБА_3, його колишньою
дружиною ОСОБА_4, та їх сином ОСОБА_2 на
праві часткової власності. Кожному з
власників належало по 1/3 частини
квартири.

ОСОБА_4 заповіла свою частку в квартирі
своєму чоловікові ОСОБА_3, після смерті
якої ОСОБА_3 став власником 2/3 частин
спірної квартири.

Позивач вказує, що її чоловік ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після своєї смерті
він залишив заповіт, за яким заповів
ОСОБА_1, належні йому 2/3 частини спірної
квартири.

ОСОБА_1 зареєструвала своє право
власності 08.02.2013 року.

Разом з тим, відповідачу ОСОБА_2
належить 1/3 частина квартири, а він
займає значну частину квартири, що, на
думку позивача, є порушенням ідеальних
часток співвласників.

Крім того, позивач не знайшла
порозуміння з відповідачем з приводу
порядку користування квартирою, що
необхідно їй для відкриття окремого
особового рахунку.

У зв'язку з викладеним, позивач і була
змушена звернутися до суду з даним
позовом.

Позивач та її представник, ОСОБА_5, який
діє на підставі договору від 09.04.2013
року, в судовому засіданні позов
підтримали, просили суд його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував, просив суд
відмовити в його задоволенні, оскільки
разом з ним в квартирі мешкає його
повнолітня донька, та вони не можуть
мешкати в одній кімнаті.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні було встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_3 та
членам його сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2.
Квартира приватизована згідно з
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

Дані обставини встановлені Свідоцтвом
про право власності на житло від 27.06.1995
року №6-95-36908. (а.с. 10)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 04.06.2004 року. (а.с. 12)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 після своєї смерті залишила
заповіт, згідно якого все своє майно, у
тому числі частину квартири АДРЕСА_1,
яка належить їй на праві власності, на
випадок смерті заповіла ОСОБА_3

Дана обставина встановлена рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 01.03.2010 року.

Зазначеним рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 01.03.2010
року позов ОСОБА_3 було задоволено.

Визначено частку співвласників в праві
спільної сумісної власності та
встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2
належить по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1
кожному на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
27.06.1995 року Харківським міським центром
приватизації державного житлового
фонду.

Даним рішенням також було визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування
по заповіту після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду було залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 14.07.2010 року, та набрало
законної сили. (а.с. 19-21)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №27388279 від
21.09.2010 року, ОСОБА_3 21.09.2010 року
зареєстрував право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, на підставі
рішення Жовтневого районного суду від
01.03.2010 року. (а.с. 13)

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України,
права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону.

Так, ОСОБА_3 стало належати на праві
приватної власності 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - 1/3 частина.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2
від 04.12.2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали
шлюб, зареєстрований Жовтневим
відділом реєстрації актів цивільного
стану ХМУЮ, актовий запис №756. (а.с 6)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 від 30.08.2011 року. (а.с. 22)

Після своєї смерті ОСОБА_3 залишив
заповіт, згідно якого належну йому на
праві власності частину квартири
АДРЕСА_1, а також усі його права та
обов'язки, які можуть належати йому в
майбутньому, та все майно, де б таке не
знаходилося та з чого воно б не
складалося, він заповів ОСОБА_1. (а.с. 23)

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу
України, спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Так, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про
право на спадщину від 25.12.2012 року,
згідно якого спадщина складається з 2/3
частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 1299
Цивільного кодексу України якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна. Право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Згідно витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності №381823 від 08.02.2013 року,
ОСОБА_1 зареєструвала своє право
власності на 2/3 частин спірної
квартири 25.01.2013 року. (а.с. 25)

Отже, 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 стало
належати на праві приватної власності
ОСОБА_1, а 1/3 частина - ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона не має
можливості вільно користуватися
майном, оскільки всі житлові
приміщення зайняті відповідачем та
його родиною.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Позивач та її представник в судовому
засіданні вказували, що ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 не можуть досягти
згоди щодо порядку володіння та
користування спірною квартирою, у
зв'язку з чим позивач і просить суд
встановити порядок користування
квартирою.

Для вирішення даного питання, позивач в
судовому засіданні заявила клопотання
про призначення судової
будівель-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 22.05.2013 року у даній
цивільній справі було призначено
судову будівельно-технічну експертизу.
(а.с. 46)

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№8634/11602 від 06.12.2013 року з технічної
точки зору розділити квартиру АДРЕСА_1
між співвласниками, виділивши
співвласниці ОСОБА_1 житлові
приміщення в квартирі, які
відповідають її ідеальній частці, яка
складає 2/3 частин квартири, при цьому
врахувати можливість максимальної
ізоляції сторін не надається можливим.

Так, на розгляд суду надано три
варіанти порядку користування
вказаною квартирою з відступом від
ідеальних часток співвласників та один
варіант порядку користування у
відповідності до ідеальних часток.

22 січня 2014 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила суд
встановлюючи порядок користування
квартирою, виділити їй житлову площу
згідно з четвертим варіантом,
запропонованим експертом.

Суд, задовольняючи позовні вимоги,
виходить з наступного.

Суд не приймає до уваги перші три
варіанти порядку користування
квартирою, запропонованих експертом,
оскільки:

Згідно першого варіанту співвласниці
ОСОБА_1 пропонується в користування
виділити приміщень в квартирі
загальною площею 25,7 кв.м., що на 23,9 кв.м.
менше ніж їй покладено на ідеальну
частку 2/3 частини квартири.
Співвласнику ОСОБА_2 пропонується в
користування виділити приміщень в
квартирі загальною площею 48,7 кв.м., що
на 23,9 кв.м. більше ніж йому покладено на
ідеальну частку 1/3 частина квартири.

Згідно другого варіанту співвласниці
ОСОБА_1 пропонується в користування
виділити приміщень в квартирі
загальною площею 48,7 кв.м., що на 0,9 кв.м.
менше ніж їй покладено на ідеальну
частку 2/3 частини квартири.
Співвласнику ОСОБА_2 пропонується в
користування виділити приміщень в
квартирі загальною площею 25,7 кв.м., що
на 0,9 кв.м. більше ніж йому покладено на
ідеальну частку 1/3 частина квартири.

Згідно третього варіанту співвласниці
ОСОБА_1 пропонується в користування
виділити приміщень в квартирі
загальною площею 42,3 кв.м., що на 7,3 кв.м.
менше ніж їй покладено на ідеальну
частку 2/3 частини квартири.
Співвласнику ОСОБА_2 пропонується в
користування виділити приміщень в
квартирі загальною площею 32,1 кв.м., що
на 7,3 кв.м. більше ніж йому покладено на
ідеальну частку 1/3 частина квартири.

Тому суд приймає рішення, виходячи з
четвертого запропонованого варіанту
порядку користування спірною
квартирою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до четвертого варіанту,
співвласниці ОСОБА_1 пропонується в
користування виділити приміщень в
квартирі загальною площею 49,4 кв.м., що
на 0,2 кв.м. менше ніж їй покладено на
ідеальну частку 2/3 частини квартири.
Співвласнику ОСОБА_2 пропонується в
користування виділити приміщень в
квартирі загальною площею 25,0 кв.м., що
на 0,2 кв.м. більше ніж йому покладено на
ідеальну частку 1/3 частина квартири.

Отже, четвертий варіант визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1 максимально наближений до
ідеальних часток співвласників
спірної квартири, та не порушує їх
права.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України,
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідач в судовому засіданні,
заперечуючи проти позову, вказував, що
згідно четвертого варіанту визначення
порядку користування квартирою йому
має бути виділена одна житлова кімната,
що є, на його думку, порушенням його
прав та прав члена його сім'ї, оскільки
разом з ним проживає його повнолітня
дочка.

Однак, суд не погоджується з вказаними
запереченнями, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.156 ЖК Української РСР,
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Так, чинним законодавством
передбачено, що члени сім'ї власника
квартири користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, будь-яких обмежень щодо
сумісного проживання осіб ЖК
Української РСР не передбачено.

Відтак, враховуючи викладене, суд
приходить висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволення, а визначення
порядку користування спірною
квартирою має бути здійснено за
четвертим варіантом, запропонованим
висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
8634/11602 від 06.12.2013 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 209-210, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 328, 334, 356, 358, 1233, 1297, 1299
Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 156
Житлового кодексу Української РСР, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
квартирою - задовольнити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до
четвертого варіанту висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
8634/11602 від 06.12.2013 року.

Виділити в особисте користування
співвласнику ОСОБА_1 на ідеальну частку
2/3 частини квартири, що розташована у
АДРЕСА_1:

- житлову кімнату « 2», площею 15,1
кв.м,

- житлову кімнату « 5», площею 9,7
кв.м,

- веранду « 8», площею 7,1 кв.м.

Виділити в особисте користування
співвласнику ОСОБА_2 на ідеальну
частку 1/3 частини квартири, що
розташована у АДРЕСА_1:

- житлову кімнату « 6», площею 14,7
кв.м.

Залишити в загальному користуванні
співвласників квартири, що розташована
у АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2:

- частину коридору «І», площею 3,2
кв.м,

- коридор» 1», площею 6,1 кв.м,

- коридор « 4», площею 6,1 кв.м,

- кухню « 3», площею 11,3 кв.м,

- вбиральню « 7», площею 1,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В.В. Труханович