АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/2952/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Коротич І.А. Провадження №
22-ц/789/202/14 Доповідач - Козак
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Хоми М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1, представника
ПАТ "Укртрансгаз" - Мельник
О.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
від імені якого діє філія "Управління
магістральних газопроводів
"Львівтрансгаз" на рішення
Кременецького районного суду від 17
грудня 2013 року та на ухвалу
Кременецького районного суду від 30
грудня 2013 року про роз'яснення рішення
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" в особі Кременецького
відділення з постачання та реалізації
газу філії "Управління магістральних
газопроводів "Львівтрансгаз" та
публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" про визнання незаконним
наказу про попередження про
звільнення, наказу про звільнення з
роботи, про поновлення на роботі і
оплаті втраченого заробітку за весь
час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" в особі
Кременецького відділення з постачання
та реалізації газу філії "Управління
магістральних газопроводів
"Львівтрансгаз" та публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про визнання незаконним п.1 наказу
начальника Кременецького ВПРГ "Щодо
попередження про звільнення" №157 від
06.08.2013р., наказу начальника
Кременецького ВПРГ №40-ос від 16.10.2013р.
"Про звільнення", про поновлення на
роботі і оплаті втраченого заробітку
за весь час вимушеного прогулу.

В обгрунтуванні своїх вимог
позивач ОСОБА_1 вказав, що згідно наказу
начальника Кременецького ВПРГ №06-ос
від 16.03.2011р. він переведений на посаду
начальника служби з обліку і
реалізації газу Кременецького ВПРГ.

Згідно п.1. наказу начальника
Кременецького ВПРГ №157 "Щодо
попередження про звільнення" від
06.08.2013р. позивача було попереджено про
наступне звільнення з роботи 16.10.2013р. у
зв'язку із скороченням його посади
(ст.492 КЗпП України) і неможливістю
переведення на іншу роботу по причині
відсутності вакантних посад. Наказом
начальника Кременецького ВПРГ №40-ос
від 16.10.2013р. "Про звільнення" ОСОБА_1
звільнено з роботи у зв'язку із
скороченням, п.1 ст. 40 КЗпП України, з
виплатою вихідної допомоги.

Проте дані накази є незаконними
та прийнятті з порушенням вимог
законодавства про працю у разі
звільнення працівників: порушено
процедуру звільнення, не запропоновано
іншої роботи на підприємстві, не
отримано згоди профспілкового органу
на звільнення.

Рішенням Кременецького районного
суду від 17.12.2013 року позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано п.1 наказу начальника
Кременецького ВПРГ "Щодо попередження
про звільнення" №157 від 06.08.2013р.
відносно ОСОБА_1 та наказ "Про
звільнення" №40-ос від 16.10.2013р. про
звільнення ОСОБА_1 начальника служби з
обліку та реалізації газу
Кременецького ВПРГ у зв'язку із
скороченням за п.1 ст. 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника
служби з обліку та реалізації газу
Кременецького ВПРГ філії Управління
магістральних газопроводів
"Львівтрансгаз" Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз".
Стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 11 274 грн. 48
коп.

Ухвалою Кременецького районного
суду від 30.12.2013 року відмовлено у
задоволенні заяви ПАТ "Укртрансгаз" про
роз'яснення рішення від 17.12.2013 року.

Відповідач з даним рішенням не
погоджується і звернувся до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою, мотивуючи її неповним
встановленням обставин, які мають
значення для справи, неправильною
оцінкою та дослідженням доказів у суді
першої інстанції. Зокрема, вказує на
порушення норм ст.30 ЦПК України щодо
участі філії "Управління магістральних
газопроводів "Львівтрансгаз" у справі,
на відсутність в уточнених позовних
вимогах від 16.12.2013р. вимоги про
стягнення середнього заробітку та не
врахування, виплаченої позивачу,
вихідної допомоги. Крім того, не
з'ясовано статус первинної
профспілкової організації
Кременецького ВПРГ, не враховано
докази дотримання процедури
звільнення та пропонування вакантних
посад.

Крім того, представник
відповідача подав апеляційну скаргу і
на ухвалу від 17.12.2013 року, посилаючись
на те, що рішення суду є незрозумілим в
частині його реалізації, а оскаржувана
ухвала Кременецького районного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга на рішення суду підлягає до
часткового задоволення, а апеляційну
скаргу на ухвалу слід відхилити, з
наступних підстав.

Наказом директора філії
"Управління магістральних
газопроводів "Львівтрансгаз" від
15.08.2013р. було доручено начальнику
Кременецького ВПРГ Тюлєнєву М.В.
забезпечити належне письмове
повідомлення працівників до 15.08.2013р.
про звільнення.

Згідно наказу голови правління
ПАТ "Укртрансгаз" від 11.07.2013р. №254
ліквідовано службу з обліку та
реалізації газу Кременецького ВПРГ
філії УМГ "Львівтрансгаз" та скорочено
відповідні посади.

Наказом начальника Кременецького
ВПРГ №157 "Щодо попередження про
звільнення" (п.1) від 06.08.2013р. позивача
було попереджено про наступне
звільнення з роботи 16.10.2013р. у зв'язку із
скороченням його посади (ст.492 КЗпП
України) і неможливістю переведення на
іншу роботу по причині відсутності
вакантних посад. З попередженням
ОСОБА_1 ознайомлений 06.08.2013р.

Згідно п.3. ст 33 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад" голові
Кременецької районної ради 27.08.2013р. за
№276 надіслано повідомлення про
наступне звільнення із займаної посади
начальника служби з обліку і
реалізації газу Кременецького ВПРГ УМГ
"Львівтрансгаз" депутата Кременецької
районної ради ОСОБА_1

Актом 09.09.2013р., складеним старшим
інспектором з кадрів Кременецького
ВПРГ Косоян Г.О., в присутності
юрисконсульта Шовкопляс О.Ф. та
головного інженера Бончика І.М.
зафіксовано відмову ОСОБА_1 від
ознайомлення під розпис з
розпорядженням №6 від 03.09.2013р. "Щодо
наявних вакантних посад".

23.09.2013р. листом №324 філія УМГ
"Львівтрансгаз" Кременецьке відділення
з постачання та реалізації газу
повідомила директора УМГ
"Львівтрансгаз" Мельника Л.І. про те, що
працівників, які виявили бажання
перевестись на роботу в інші
структурні підрозділи ПАТ
"Укратрансгаз" станом на 20.09.2013р. немає.

Згідно витягу з протоколу
засідання профспілкового комітету
Кременецького ВПРГ Первинної
профспілкової організації УМГ
"Львівтрансгаз" №10 від 04.10.2013р. прийнято
рішення про відмову про надання згоди
на звільнення начальника служби з
обліку та реалізації газу ОСОБА_1 за
скороченням штату відповідно до п.1 ст.
40 КЗпП України.

Відповідно до довідки від 04.12.2013р.
№435, виданої Кременецьким ВПРГ,
середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_1 за два календарні місяці роботи
становила 5 637, 24 грн.

Згідно довідки, виданої
Кременецьким ВПРГ, ОСОБА_1 при
звільненні з роботи були нараховані
компенсаційні виплати, а саме вихідна
допомога відповідно до ст.44 КЗпП - 5637,24,
відповідно до п.2.3. Колективного
договору - 17468,68 грн.

Також апелянтом до апеляційного
суду були подані документи, що
засвідчують виплату ОСОБА_1 допомоги по
безробіттю. Згідно листа №06/64 від
10.02.2014р. та наказу Кременецького
районного центру зайнятості №13 від
03.02.2014р. "Про відшкодування коштів".
ОСОБА_1 були виплачені кошти у вигляді
допомоги по безробіттю в сумі 4655,65 грн.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Згідно ч.2 ст. 40 КЗпП
України звільнення з підстави,
зазначеної у пункті 1 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Відповідно до п.19 Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.1992р. №9,0 розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Згідно ст. 492 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Наказом начальника Кременецького
ВПРГ №157 "Щодо попередження про
звільнення" від 06.08.2013р. (п.1) позивача
було попереджено про звільнення з
роботи 16.10.2013р., з яким він ознайомився
06.08.2013р. (а.с.60).

Тому рішення Кременецького
районного суду в частині визнання
незаконним та скасування п.1. Наказу
начальника Кременецького ВПРГ №157
"Щодо попередження про звільнення" від
06.08.2013р. стосовно ОСОБА_1 є
необгрунтованим.

У той же час, відповідно до ч.1 ст.43
КЗпП України розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації),
статті 40 цього Кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника) первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.

Згідно матеріалів справа, зокрема
Протоколу засідання профспілкового
комітету Кременецького ВПРГ Первинної
профспілкової організації УМГ
"Львівтрансгаз" №10 від 04.10.2013р., члени
профспілкового комітету відмовили у
наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з
посади.

Доводи апелянта стосовно
відсутності відомостей в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців стосовно
реєстрації даної профспілкової
організації, не беруться судом до
уваги. Так, згідно відповіді
Реєстраційної служби Кременецького
районного управління юстиції від
06.02.2014р. №96, станом на 05.02.2014р.
легалізована профспілкова організація
Кременецького управління з постачання
та реалізації газу (легалізована
29.03.2000р.). Розходження у назві
профспілок - "Кременецьке відділення"
та "Кременецьке управління" не є
підставою вважати, що профспілка не
існує, оскільки, як встановлено судом,
це одна і та ж організація.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності" профспілки, їх об'єднання
можуть припинити свою діяльність
шляхом реорганізації чи ліквідації
(саморозпуску, примусового розпуску).

У іншому разі, якщо вважати, що
такої первинної організації не існує,
то можна говорити про порушення
відповідачем положень ст.43 КЗпП
України та звільнення працівника без
згоди профспілки.

Згідно ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, пункту 1 статті 40 цього
Кодексу, працівникові виплачується
вихідна допомога у розмірі не менше
середнього місячного заробітку.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Відповідно до п.32 Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.1992р. №9 при присудженні
оплати за час вимушеного прогулу
зараховується заробіток за місцем
нової роботи (одержана допомога по
тимчасовій непрацездатності, вихідна
допомога, середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Згідно листа №06/64 від 10.02.2014р. та
наказу Кременецького районного центру
зайнятості №13 від 03.02.2014р. "Про
відшкодування коштів". ОСОБА_1 були
виплачені кошти у вигляді допомоги по
безробіттю в сумі 4655,65 грн.

Філія УМГ "Львівтрансгаз"
Кременецьке відділення з постачання та
реалізації газу нарахувала ОСОБА_1 5637,24
грн. вихідної допомоги згідно ст.44 КЗпП
України та 17468,68 грн - вихідної допомоги
згідно колективного договору.

Судом першої інстанції не
враховані дані виплати, а тому вимога
про стягнення з ПАТ "Укртрансгазу" на
користь ОСОБА_1 11 274,48 грн за час
вимушеного прогулу, задоволенню не
підлягає. Крім того, позивач у судовому
засіданні цих вимог не підтримував.

Апеляційна скарга ПАТ
"Укртрансгаз" на ухвалу суду про
роз'яснення рішення задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 221 ЦПК України якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Відповідно до п.21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судове рішення у цивільних справах" №14
від 18.12.2009р. роз'яснення рішення суду,
можливе тоді, коли воно не містить
недоліків, що можуть бути усунені лише
ухваленням додаткового рішення, а є
незрозумілим, що ускладнює його
реалізацію.

Зрозумілість рішення полягає в
тому, що його резолютивна частина не
припускає кілька варіантів тлумачення.
У даній справі рішення суду є
зрозумілим, однозначним, тому відсутні
підстави для роз'яснення рішення суду.

Згідно ч.1. с. 309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права. Оскільки такі
підстави відсутні, то рішення суду не
може бути скасованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 312, 316,
317 Цивільного процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
від імені якого діє філія "Управління
магістральних газопроводів
"Львівтрансгаз" задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного
суду від 17 грудня 2013 року частково
скасувати.

У частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді начальника служби з обліку і
реалізації газу Кременецького
відділення з постачання та реалізації
газу філії "Управління магістральних
газопроводів "Львівтрансгаз"
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" та стягнення судового
збору рішення залишити без змін.

У решті рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
скасування наказу начальника
Кременецького ВПРГ №157 від 06.08.2013 р. та
стягнення з ПАТ "Укртрансгаз" в користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу 11 274 грн 48 коп.

Ухвалу Кременецького районного
суду від 30 грудня 2013 року залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.О. Козак