РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1005/14-ц

пр. № 2/759/1932/14

31 березня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді -

Чалої А.П.,

при секретарі -
Котляр
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»

до ОСОБА_1,

3-ті особи: ОСОБА_2,

Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3

про звернення стягнення на
предмет іпотеки

та за зустрічним позовом

ОСОБА_1

до ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»,

ОСОБА_2,

3-ті особи: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3,

Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.Києві

про визнання недійсним
іпотечного договору, скасування
заборони на відчуження

квартири і скасування
запису обтяження в Державному реєстрі
іпотек, -

В с т а н о в и в :

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
та просив звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
шляхом проведення прилюдних торгів за
початковою ціною 766 000 грн. в рахунок
погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» по кредитному договору №10-06-И/15
від 08.08.2006р. в загальному розмірі 4 484 657
грн., обґрунтовуючи позов тим, що
08.08.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», і ОСОБА_2
укладено кредитний договір №10-06-И/15 на
суму 100 000 доларів США зі сплатою 12%
річних з датою повернення кредиту до
07.08.2024р. з цільовим призначенням
кредитних коштів: для придбання
квартири АДРЕСА_1 та погоджено графік
зменшення розміру заборгованості по
кредиту. В забезпечення даного
кредитного договору 08.08.2006р. укладено
договори поруки №10-06-ПЗ/15 з ОСОБА_4,
№10-06-П2/15 з ОСОБА_5, №10-06-П1/15 з ОСОБА_6, а
також 08.08.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», і ОСОБА_2 був
укладений іпотечний договір, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, яку ОСОБА_2
придбала у ОСОБА_7 згідно договору
купівлі-продажу квартири від 08.08.2006р.
Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 04.09.2009р., яке набрало
чинності відповідно до ухвали
Апеляційного суду м.Києва від 25.11.2009р.,
частково задоволено позов ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», правонаступником
якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,
та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 солідарно заборгованість за
кредитним договором в сумі 734 210 грн. 53
коп. та судові витрати, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», ОСОБА_7, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3
про визнання договорів недійсними та
застосування трьохсторонньої
реституції, відмовлено. Рішенням
Святошинського районного суду м.Києва
від 14.06.2007р., яке набрало чинності,
задоволено позов ОСОБА_1 і визнано
недійсною довіреність від 31.05.2006р. від
імені ОСОБА_1 на ім*я ОСОБА_7, посвідчену
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за реєстровим №3633, визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 від 23.06.2006р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстровим №1452,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від 06.08.2006р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 за реєстровим №2070.
Позичальник ОСОБА_2 кредит не повертає,
у зв*язку із чим станом на 18.11.2013р.
виникла заборгованість по кредиту в
загальній сумі 4 484 657 грн., в рахунок
погашення якої, позивач просив
задовольнити позов на підставі ст.ст. 11,
16, 525, 526, 546, 572, 590, 591, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК
України, ст.ст. 1, 3, 7, 12, 33, 34, 38 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідачка ОСОБА_1 звернулась
до суду із зустрічним позовом до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» та з
врахуванням уточнених зустрічних
позовних вимог просила визнати
недійсним іпотечний договір, укладений
08.08.2006р. між ОСОБА_2 і ТОВ «Банк «Фінанси
та Кредит», посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрований в реєстрі за №2073,
скасувати заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1, що належить їй,
ОСОБА_1, на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 30.07.2004р.,
вчинену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 та зареєстровану в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об*єктів нерухомого майна на підставі
іпотечного договору від 08.08.2006р. за №2073,
скасувати запис про реєстрацію
обтяження у Державному реєстрі іпотек
згідно іпотечного договору, укладеного
08.08.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» з одної сторони і ОСОБА_2 з
другої сторони, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрований в реєстрі за №2073,
обґрунтовуючи зустрічний позов тим, що
на підставі договору купівлі-продажу
квартири від 30.07.2004р. є власником
квартири АДРЕСА_1, яка незаконно була
відчужена від її імені на користь
ОСОБА_7, а останній в подальшому
відчужив цю квартиру ОСОБА_2 Рішенням
Святошинського районного суду м.Києва
від 14.06.2007р. вказані вище правочини
визнані недійсними з часу їх укладення,
тобто, на час передачі в іпотеку
спірної квартири, а саме: 08.08.2006р.,
іпотекодавець ОСОБА_2 не була власником
предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1,
оскільки правовстановлюючий документ,
що посвідчував її право власності на
предмет іпотеки - договір
купівлі-продажу квартири від 08.08.2006р.
вже був визнаний недійсним. Вона
особисто не має ніяких зобов*язань
перед позивачем, з часу придбання
спірної квартири 30.07.2004р. вона з родиною
постійно проживає в цій квартирі, і
звернення стягнення на цю квартиру
порушить її право власності та права
членів її родини. Захистити свої права
в інший спосіб, ніж визнання недійсним
іпотечного договору від 08.08.2006р., вона
не має можливості. Просила
задовольнити зустрічний позов на
підставі ст.ст. 4, 5, 6, 17, 18 Закону України
«Про іпотеку», ст.ст. 16, 202, 203, 215, 228, 236, 316,
319, 321, 325, 391, 546, 575-577 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача основні позовні вимоги
підтримала, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, а також на
те, що на момент укладення іпотечного
договору від 08.08.2006р., ОСОБА_2 була
власником спірної квартири, цей
договір є чинним, у зв*язку із чим
позивач як іпотекодержатель має право
отримати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки. Проти
зустрічного позову заперечувала та
просила відмовити в його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_1 зустрічний
позов підтримала, посилаючись на
обставини, викладені в зустрічному
позові та на порушення її права
власності на спірну квартиру. Проти
основного позову заперечувала як
необґрунтованому і безпідставному.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове
засідання не з*явилась, про день і час
розгляду справи повідомлялась
належним чином, заперечень проти
позову суду не надала, про поважність
причин неявки суд не повідомила.

Третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, в судове засідання не
з*явилась, про день і час розгляду
справи повідомлялась належним чином,
що стверджується поштовими
повідомленнями (а.с. 110, 181, 201),
заперечень проти позову суду не надала,
про поважність причин неявки суд не
повідомила.

Третя особа за зустрічним позовом
- Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м.Києві явку свого
представника в судове засідання не
забезпечила, про день і час розгляду
справи повідомлялась належним чином,
що стверджується поштовими
повідомленнями (а.с. 182, 184), заперечень
проти позову суду не надала, про
поважність причин неявки представника
суд не повідомила.

Суд вважає за можливе розгляд
справи у відсутності третіх осіб на
підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідачки і
її представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає за необхідне
зустрічний позов задовольнити, а у
задоволенні основного позову
відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до частини 3 ст.61
ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляд інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом вставлено, що 08.08.2006р. між
ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», і ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №10-06-И/15 на суму 100 000
доларів США зі сплатою 12% річних з датою
повернення кредиту до 07.08.2024р. з
цільовим призначенням кредитних
коштів: для придбання квартири АДРЕСА_1
(а.с. 12-16 - копія кредитного договору) та
погоджено графік зменшення розміру
заборгованості по кредиту (а.с. 17-18 -
копія графіку).

В забезпечення даного кредитного
договору 08.08.2006р. укладено договори
поруки №10-06-ПЗ/15 з ОСОБА_4 (а.с. 19-20 - копія
договору поруки), №10-06-П2/15 з ОСОБА_5 (а.с.
21-22 - копія договору поруки), №10-06-П1/15 з
ОСОБА_6 (а.с. 23-24 - копія договору поруки),
а також 08.08.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси
та Кредит», правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», і ОСОБА_2
був укладений іпотечний договір,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с.
25-28 - копія іпотечного договору), яку
ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_7 згідно
договору купівлі-продажу квартири від
08.08.2006р. (а.с. 31-32 - копія договору
купівлі-продажу).

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 04.09.2009р., яке набрало
чинності відповідно до ухвали
Апеляційного суду м.Києва від 25.11.2009р.,
частково задоволено позов ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», правонаступником
якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 солідарно заборгованість за
кредитним договором в сумі 734 210 грн. 53
коп. та судові витрати, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», ОСОБА_7, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3
про визнання договорів недійсними та
застосування трьохсторонньої
реституції відмовлено (а.с. 42-45 - копія
рішення суду).

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 14.06.2007р., яке набрало
чинності, задоволено позов ОСОБА_1 і
визнано недійсною довіреність від
31.05.2006р. від імені ОСОБА_1 на ім*я ОСОБА_7,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим №3633,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_1 і ОСОБА_7 від 23.06.2006р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстровим №1452,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від 06.08.2006р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 за реєстровим №2070 (а.с.
38-41 - копія рішення суду).

Позичальник ОСОБА_2 кредит не повертає,
у зв*язку із чим станом на 18.11.2013р.
виникла заборгованість по кредиту в
загальній сумі 4 484 657 грн. (а.с. 73-77 -
розрахунок заборгованості).

Задовольняючи зустрічний позов
та відмовляючи в основному позові, суд
виходив з наступного.

В ст.203 ЦК України законодавчо
визначені загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, зокрема, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства…

Згідно частини 1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до частини 1 ст.319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Тобто, право розпорядження своїм
майном належить виключно власникові.

У відповідності до частини 1 ст.5
Закону України «Про іпотеку»,
предметом іпотеки можуть бути один або
декілька об*єктів нерухомого майна за
таких умов: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського
відання…нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення…

В даному випадку, ОСОБА_2 при
укладенні 08.08.2006р. з ТОВ «Банк «Фінанси
та Кредит» іпотечного договору
виступала на момент його укладення як
титульний власник предмета іпотеки -
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 08.08.2006р.

Але, рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 14.06.2007р., яке
набрало чинності, вказаний договір
визнано недійсним.

В частині 1 ст.236 ЦК України
вказано, що нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, на час укладення
оспорюваного позивачкою іпотечного
договору від 08.08.2006р., іпотекодавець
ОСОБА_2 не була титульним власником
предмета іпотеки - спірної квартири, а
тому не мала права розпоряджатися цим
нерухомим майном.

З наведеного випливає, що
іпотечний договір від 08.08.2006р.
суперечить закону, зокрема, ст.ст. 317, 319
ЦК України і ст.5 Закону України «Про
іпотеку», в тій його частині, що його
стороною - іпотекодавцем не є власник
предмета іпотеки.

Відповідно до частини 1 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п*ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Верховний Суд України в справі
№6-107 цс 12 від 07.11.2012р., предметом якої
був спір про визнання договору
недійсним за позовом особи, яка не була
стороною цього договору, зробив
правовий висновок, відповідно до якого
у разі, якщо позивач, не будучи стороною
оспорюваного ним договору, домагається
відновлення свого права на річ, яка
була предметом цього договору, то
виходячи з правової природи спірних
правовідносин між сторонами існують
речово-правові відносини, і належним
способом захисту в такому разі є один
із способів, передбачених главою 29 ЦК
України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК
України) - якщо річ перебуває у
володінні відповідача; визнання права
власності (ст.392 ЦК України) - якщо річ не
вибула з володіння позивача, однак його
право на неї не визнається
відповідачем.

Положення частини 3 ст.215 ЦК
України при вирішенні такої категорії
справ підлягають застосуванню в тому
разі, якщо позивач не домагається
відновлення свого права на річ, яка
була предметом оспорюваного ним
договору, а його порушене право може
бути відновлене шляхом повернення
сторін до первісного стану в
результаті визнання цього договору
недійсним.

В даному випадку, спірна квартира
не вибувала із фактичного володіння її
власника ОСОБА_1, оскільки остання
постійно проживала і проживає в ній, а
позивач при цьому не оспорює її право
на цю квартиру, тобто, речово-правові
(виндикаційні) способи захисту згідно
ст.ст. 387, 388 ЦК України і спосіб захисту
права позивачки шляхом визнання за нею
права власності на спірну квартиру на
підставі ст.392 ЦК України до спірних
правовідносин не можуть бути
застосовані, а порушене право
власності ОСОБА_1 на спірну квартиру
може бути відновлене шляхом визнання
іпотечного договору недійсним, у
зв*язку із чим суд вважає, що нею
правильно вибраний цивільно-правовий
спосіб захисту.

Оцінюючи зібрані по справі докази
щодо позовної вимоги зустрічного
позову про визнання недійсним
іпотечного договору у їх сукупності та
співставленні, належності,
допустимості, достовірності кожного
доказу окремо, а також їх достатності і
взаємному зв*язку, суд приходить до
висновку про її обґрунтованість і
необхідність задоволення.

Що стосується заяви позивача в
порядку частини 4 ст.267 ЦК України про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності, то суд вважає за
необхідне вказати про наступне.

Як пояснювала відповідачка
ОСОБА_1 і не заперечувала представник
позивача, весь час з дня придбання нею
спірної квартири 30.07.2004р., вона
проживала і продовжує проживати до
теперішнього часу в цій квартирі разом
зі своєю родиною, тобто, порушення її
прав як власника спірної квартири не
відбувалось.

Але, 23.01.2014р. ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернувся до ОСОБА_1 із позовом
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом її
реалізації на прилюдних торгах.

Тобто, лише в січні 2014р. відбувся
факт порушення права ОСОБА_1 на спірну
квартиру, оскільки у разі задоволення
такого позову ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» його наслідком було б
виселення відповідачки та зняття її
реєстраційного обліку.

З наведеного випливає, що після
виявлення порушення відповідачкою її
права власності на спірну квартиру в
січні 2014р., вона 13.02.2014р., тобто, з
дотриманням трирічного строку
позовної давності, звернулась до суду
із зустрічним позовом в порядку
захистку свого права власності на
спірну квартиру, а тому заява позивача
про застосування частини 4 ст.267 ЦК
України в даному випадку задоволенню
не підлягає.

Згідно ст.17 Закону України «Про
іпотеку», іпотека припиняється, крім
іншого, у разі визнання іпотечного
договору недійсним.

Враховуючи те, що зустрічні
позовні вимоги про скасування заборони
на відчуження спірної квартири та
скасування запису в Державному реєстрі
іпотек про обтяження квартири, по своїй
суті є похідними і випливають із
іпотечного договору від 08.08.2006р., який
визнано судом недійсним, а тому й ці
зустрічні позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Приймаючи до уваги, що суд прийшов
до висновку про задоволення
зустрічного позову, основні позовні
вимоги, що є по суті взаємовиключними
із зустрічними позовними вимогами, а
тому в задоволенні основного позову
суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 236, 257, 267, 317,
319 ЦК України, правовою позицією
Верховного Суду України, викладеною в
справі №6-107 цс 12 від 07.11.2012р., ст.ст. 10, 11,
57-61, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Зустрічний позов задовольнити.

Іпотечний договір, укладений
08.08.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» з одної сторони і ОСОБА_2 з
другої сторони, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрований в реєстрі за №2073 -
визнати недійсним.

Заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
30.07.2004р., вчинену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 та зареєстровану в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об*єктів нерухомого майна на підставі
іпотечного договору від 08.08.2006р. за №2074
- скасувати.

Запис про реєстрацію обтяження у
Державному реєстрі іпотек згідно
іпотечного договору, укладеного
08.08.2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» з одної сторони і ОСОБА_2 з
другої сторони, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрованого в реєстрі за №2073 -
скасувати.

У задоволенні основного позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми в судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: