Єдиний унікальний номер 235/1181/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3185/2014
Головуючий в 1 інстанції Стоілова Т.В.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
забезпечення позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 березня 2014 року ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 березня 2014 року задоволено заяву
ОСОБА_1 про забезпечення доказів:
накладено арешт на нежитлову будівлю
В-3 АБК № 2 по АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу № 1704 від 09 жовтня 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просила скасувати ухвалу суду,
оскільки при прийнятті ухвали судом не
враховано вимоги Цивільного
процесуального кодексу України та
роз»яснень Пленуму Верховного суду
України з даного приводу, зокрема, не
зазначено причини, у зв»язку з якими
потрібно забезпечити позов,
обгрунтування необхідності вжиття
забезпечення позову, постановляючи
ухвалу, суд вжив заходи забезпечення
позову на вимоги і немайнового
характеру, забезпечуючи безпідставні
вимоги суд поставив під загрозу права
інших осіб, які є контрагентами
апелянта, як фізичної особи-підприємця,
завдав шкоду їх господарської
діяльності, розглянув клопотання у
відсутність ОСОБА_2, чим позбавив її
можливості висловити свої заперечення
щодо законності ухвали.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заперечував проти
задоволення скарги.

Інші особи до суду не з»явились, про
день та час розгляду справи
повідомлялись належним чином -
телефонограмами, які передані 24
березня 2014 року та зареєстровані в
Журналі телефонограм №1 за №№107, 108, 109.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
присутніх осіб, дослідивши матеріали
справи та апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що
неприйняття заходів забезпечення
позову може перешкодити виконанню
рішення.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що 28
лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою про забезпечення позову,
в якій вказала, що нею готується позов
до ОСОБА_2 про витребування майна з
чужого незаконного володіння, а саме
будівлі В-3 АБК №2, розташованої за
адресою АДРЕСА_1, яка належить їй на
підставі договору купівлі-продажу від 1
жовтня 2009 року (арк..спр.2).

Таким чином, заява про забезпечення
позову подана до подачі позову до суду
і вирішена судом до відкриття
провадження у справі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Частиною 3 цієї статті вказано, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Єдиним випадком, передбаченим ч.4 ст.151
ЦПК України, коли допускається
забезпечення позову до подачі позовної
заяви, являється звернення з позовом з
метою запобігання порушенню права
інтелектуальної власності.

На підставі п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 5 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють
провадження у справі до судового
розгляду" суддя не вправі до
постановлення ухвали про відкриття
провадження у справі здійснювати
будь-які дії щодо підготовки справи до
судового розгляду, зокрема,
забезпечувати позов (крім випадку,
передбаченого частиною четвертою
статті 151 ЦПК), проводити попереднє
судове засідання тощо. Після відкриття
провадження у справі суддя не вправі
вирішувати питання про залишення заяви
без руху та її повернення (стаття 121 ЦПК)
чи про відмову у відкритті провадження
у справі (частина друга статті 122 ЦПК).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" звернута увагу
судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) єдиною підставою
для забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" відповідно до
частини першої статті 153 ЦПК заява про
забезпечення позову розглядається
судом у день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі. У
зв'язку з цим вжиття заходів
забезпечення позову можливе не лише
при проведенні попереднього судового
засідання, здійсненні процесуальних
дій з підготовки справи до судового
розгляду чи під час судового розгляду,
а й одночасно з відкриттям провадження
у справі чи після постановлення такої
ухвали. Винятком є заява про
забезпечення позову з метою
запобігання порушення права
інтелектуальної власності, яка може
бути подана та підлягає розгляду до
подання позовної заяви (частина
четверта статті 151 ЦПК). Заява про
забезпечення позову за змістом повинна
відповідати вимогам частини другої
статті 151 ЦПК. Клопотання про
забезпечення позову може міститись як
безпосередньо в позовній заяві, так і в
окремій заяві.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд першої інстанції вказаних
норм закону не врахував, помилково
постановив ухвалу про задоволення
заяви про забезпечення позову до
прийняття позову і відкриття
провадження по справі.

Тому колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги про те, що суд першої інстанції
порушив норми процесуального права, а
оскаржувана ухвала потягнула
порушення прав ОСОБА_2 як власника.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду першої
інстанції про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на нежитлову
будівлю В-3 АБК № 2 по АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу № 1704 від 09 жовтня 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Згідно зі статтею 312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, змінює
або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

У зв'язку з цим апеляційна скарга
підлягає задоволенню, оскільки
підстав для передачі питання на новий
розгляд не вбачається, а оскаржувана
ухвала - скасуванню, з ухваленням нової
ухвали про відмову в заяві про
забезпечення позову.

Таке судове рішення, колегія суддів
приймає з врахування положень ч.3 ст.151
ЦПК України, відповідно до якої
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, а
тому ОСОБА_1 не позбавлена можливості
при розгляді її позову до ОСОБА_2 про
витруювання майна з чужого незаконного
володіння, звернутися із заявою про
забезпечення вказаного позову.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 березня 2014 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нежитлову будівлю В-3 АБК № 2
по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу № 1704
від 09 жовтня 2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу
Донецької області відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, касаційному
оскарженню не підлягає.

Судді :