Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/434/14 Головуючий
у 1-й інстанції Колесник С. Г.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
встановлення нікчемності правочину, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
встановлення нікчемності правочину.

В обґрунтування позову вказала, що
11.01.2012 року вона, як приватний
підприємець, діючи на основі свідоцтва
про державну реєстрацію № 118721 від
10.03.2009 року з однієї сторони, уклала
договір прокату №3 з ОСОБА_8, згідно
якого нею було передано в строкове
оплатне використання автомобіль марки
Hyndai Accent, 2008 року випуску, р.н. № НОМЕР_1,
коричневого кольору, належний їй на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серія НОМЕР_2 виданого Запорізьким ВРЕР
№1 УДАІ УМВС України в Запорізькій обл.
22.05.2009 року, а ОСОБА_8 прийняв та
зобов'язався внести оплату та
повернути вказаний автомобіль згідно
умов договору.

Так, відповідно до умов договору ОСОБА_8
у вказаний строк автомобіль не
повернув, на зв'язок не виходив, його
місцезнаходження тривалий час не
можливо було встановити. Тому вона
звернулась до Орджонікідзевського РВ
ЗМУ УМВС України в Запорізькій області
із заявою, на підставі чого порушено
кримінальну справу за фактом
шахрайства за ч. 2 ст. 190 УК України. Під
час досудового слідства було
встановлено, що після зазначених вище
дій ОСОБА_8 09.02.2012 року на підставі
підроблених довіреностей ОСОБА_3,
начебто діючи від її імені, уповноважив
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розпоряджатися
(продати, обміняти) та користуватися
належним позивачці вищезазначеним
автомобілем. Після чого, 10.02.2012 року
відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5
вказаний автомобіль був знятий з
обліку в органах ДАІ по Запорізькій
області та в подальшому поставлений на
облік в Сімферопольському МРЕВ за
номерними знаками НОМЕР_3 та
зареєстрований на ОСОБА_9, якою
вказаний автомобіль був ще раз
перепроданий ОСОБА_10

На підставі постанови слідчого про
проведення виїмки від 17.10.2012 року
вказаний автомобіль було вилучено із м.
Сімферополя і доставлено на територію
Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС
України в Запорізькій області для
подальшого досудового розслідування.

Вказує, що зазначену довіреність не
складала, не підписувала, не
посвідчувала у нотаріуса, ніякими
повноваженнями відповідача ОСОБА_3 не
наділяла, в зв'язку з чим ця довіреність
є нікчемною.

Посилаючись на вказану обставини,
просила суд визнати довіреність
складену від імені ОСОБА_2 на ім'я
ОСОБА_3, посвідчену приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
08.02.2012 року, що зареєстрована в реєстрі
за №72 нікчемною і застосувати до неї
наслідки її недійсності та визнати
довіреність складену від імені ОСОБА_2
на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчену
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
від 09.02.2013 року, зареєстрована в реєстрі
за № 281 нікчемною і застосувати до неї
наслідки її недійсності.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає,
що судом неповно з'ясовані обставини,
які мають значення для справи, рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч.ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів
справи, що відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу за
позивачкою ОСОБА_2 був зареєстрований
автомобіль марки Hyndai Accent, 2008 року
випуску, р.н. № НОМЕР_1, коричневого
кольору.

08.02.2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчено довіреність, якою ОСОБА_2
уповноважила відповідача ОСОБА_3
розпоряджатися (продати , обміняти) та
користуватися належним їй
вищезазначеним автомобілем.

09.02.2012 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу посвідчено довіреність, якою
відповідач ОСОБА_3, діючи від імені
позивачки ОСОБА_2, уповноважив
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен з
яких має право діяти самостійно,
розпоряджатися (продати , обміняти) та
користуватися належним позивачці
автомобілем.

За фактом протиправного
заволодіння автомобілем ОСОБА_2 СВ
Орджонікідзевського РВ ЗМУ 17.09.2012 року
порушено кримінальну справу за
ознаками ст.190 ч.2 КК України.

В рамках кримінальної справи
проведене експертний висновок № 146 від
12.11.2013 року, за яким у експерта
встановити, не представилося
можливості ким ОСОБА_2 або іншою особою,
виконаний досліджуваний підпис у графі
«підпис» довіреності від 08.02.2012 року ,
зареєстрованої в реєстрі за №72,
короткий запис «ОСОБА_2», виконаний не
ОСОБА_2, а іншою особою.

Відмовляючи в задоволені позову
суд першої інстанції, що вказані
довіреності виконані із дотриманням
форми правочину, отже згідно до вимог
ст.ст.203,215 ЦК України, не є підставою для
визнання їх нікчемними.

Такий висновок суду відповідає
фактичним обставинам справи та вимогам
закону.

За роз'ясненнями п.4 Постанови Пленуму
ВСУ №9 від 06.11.2009 року « Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» судам
відповідно до статті 215 ЦК необхідно
розмежовувати види недійсності
правочинів: нікчемні правочини - якщо
їх недійсність встановлена законом
(частина перша статті 219, частина перша
статті 220, частина перша статті 224 тощо),
та оспорювані - якщо їх недійсність
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує їх дійсність на
підставах, встановлених законом
(частина друга статті 222, частина друга
статті 223, частина перша статті 225 ЦК
тощо). Нікчемний правочин є недійсним
через невідповідність його вимогам
закону та не потребує визнання його
таким судом. Оспорюваний правочин може
бути визнаний недійсним лише за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
заінтересована особа вправі в порядку
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом порушеного або
оспорюваного права чи охоронюваного
законом інтересу будь-яким способом, що
є адекватним змісту порушеного права,
який враховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право. За правилами ст. 11,60 ЦПК України,
яка визначає диспозитивність сторін,
суд розглядає справу у межах заявлених
позивачем вимог, наданих ним доказів.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач відповідно до вимог ст. 20 ЦК
України обирає свій спосіб захисту на
власний розсуд.

Вчинення злочину - незаконне
заволодіння транспортним засобом, як
проте посилається позивач не
підтверджено наявністю вироку суду, а
порушення кримінальної справи за
правилами ст. 60,61 ЦПК України само по
собі не є обставинами, які не
підлягають доказуванню.

Отже, оскільки за нотаріально
вчиненими довіреностями автомобіль
був перепроданий ОСОБА_10, новий
власник, за чим зареєстрований
автомобіль не залучається до участі у
справі, довіреності оспорюються
позивачем (проте їх недійсність прямо
не встановлена законом), такі
правочини є оспорюванними, можуть
визнаватися недійсними, проте підстав
для визнання їх нікчемними, як проте
вимагає позивач не має.

Із апеляційної скарги
вбачається, що інші доводи не мають
належного обґрунтування у чому полягає
порушення вимог матеріального і
процесуального права, а тому не дають
підстав для висновку щодо незаконності
чи неправильності оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин судова колегія
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, відповідає
фактичним обставинам справи, а тому
підстав для його скасування та
ухвалення нового рішення колегія судів
не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: