АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/862/2014
інстанції: Гонтар Д.О.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 26 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Вадзінського П.О.
Колісниченка А.Г.При секретарі: Грицак
А.М. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділу державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні на ухвалу
Суворовського районного суду м.
Херсона від 28 січня 2014 року по справі за
поданням старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні (далі - ВДВС) звернувся до суду
із поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорту
громадянина України до моменту
погашення заборгованості, посилаючись
на те, що вона як боржник у зведеному
виконавчому провадженні ухиляється
від виконання зобов'язань щодо сплати
боргу у загальному розмірі 47 050,50 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 28 січня 2014 року в
задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України
відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС, посилаючись
на незаконність даної ухвали та
вважаючи її такою, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати та постановити нову,
якою подання державного виконавця
задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ВДВС, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем не надано доказів
на підтвердження факту ухилення особи
від виконання боргових зобов'язань, а
також щодо можливості боржника
добровільно виконати рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду і вважає його таким, що
відповідає вимогам ЦПК України та
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС знаходяться виконавчі
листи №2120/7734/12, видані 13 березня 2013 року
Суворовським районним судом м. Херсона
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 боргу в загальному розмірі 47
050,50 грн. (а.с.137,138,139).

14 листопада 2013 року за зазначеними
виконавчими листами державним
виконавцем відкриті виконавчі
провадження №№40714093, 40714097, 40714103, які
об'єднано у зведене виконавче
провадження (а.с.140,141,142,143).

В акті державного виконавця від 01 липня
2013 року встановлено, що виходом за
адресою: АДРЕСА_1 майна боржника ОСОБА_5
, яке належить їй на праві власності та
підлягає опису, не виявлено (а.с.128).

З пояснень ОСОБА_5 від 01 липня 2013 року
вбачається, що на теперішній час вона
не працює, про наявність боргу перед
ОСОБА_6 їй відомо, але відсутність
матеріальних коштів не дозволяє їй
погасити борг на даний час.
Зобов'язалася відразу, за наявності
коштів, погасити борг у повному обсязі
(а.с.129).

Згідно даних інформаційної довідки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, відомості щодо суб'єкта
ОСОБА_5 відсутні (а.с.131).

Як вбачається з листа начальника
Управління державної міграційної
служби України в Херсонській області,
ОСОБА_5 документована 01 лютого 2008 року
паспортом громадянина України для
виїзду за кордон серії НОМЕР_1 терміном
дії до 01 лютого 2018 року (а.с.146).

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо працевлаштування
ОСОБА_5 та отримання нею доходів.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну» громадянин України може
бути обмежений у праві виїзду за кордон
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
ненадання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасна явка за викликом державного
виконавця; письмове повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням є будь-які свідомі діяння (дії
або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець ВДВС звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
наявність у особи невиконаних
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням.

Матеріали справи не містять
достовірних відомостей, які б давали
підстави вважати, що ОСОБА_5 ухиляється
від виконання свого зобов'язання за
рішенням суду. Наявні в матеріалах
справи дані щодо відсутності у
боржника належного їй майна не можуть
свідчити про факт ухилення ОСОБА_5 від
виконання рішення суду. Наявність
статусу боржника у виконавчому
провадженні та непогашення боргу в
добровільному порядку не може
безумовно свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
неї рішенням суду обов'язків, а сам факт
неможливості виконання боржником
таких обов'язків не може слугувати
підставою для задоволення подання
державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги ВДВС
колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах цивільного процесуального
закону та не підтверджені належними
доказами.

Враховуючи, що державним виконавцем не
доведено, а матеріали справи не містять
будь-яких доказів на підтвердження
ухилення ОСОБА_5 від виконання
зобов'язань, покладених на неї рішенням
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що ухвала суду відповідає
вимогам цивільного процесуального
закону і підстави для її зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Херсона від 28 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді