Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/613/14-ц
Провадження № 2/270/664/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 року
м. Макіївка

Центрально - Міський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі:
головуючий суддя
Неженцева О.В.

при
секретарі Потіп О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики та
судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

10 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, трьох
відсотків річних та судовий витрат,
мотивуючи свої вимоги невиконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором позики і
завданням йому такими неправомірними
діями матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 28 березня 2014 року за
клопотанням позивача його позовні
вимоги про стягнення з ОСОБА_2 трьох
відсотків річних в сумі 1168,44 грн.
залишені без розгляду.

Позивач ОСОБА_1, який був належним чином
сповіщений про час та місце судового
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, через канцелярію суду продав
письмову заяву від 28.03.2014 року, в якій
позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2
суми боргу у розмірі 19157,60 грн. та
судових витрат в сумі 243,60 грн.
підтримав у повному обсязі, просив
розглянути справу у його відсутності.
/а.с.19/

У позовній заяві зазначено, що 18
листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено усний договір позики, на
підтвердження якого відповідачем була
представлена розписка. Згідно умов
укладеного договору позивач передав
відповідачу грошові кошти в сумі 2200
доларів США, що на теперішній час
еквівалентно 19157,60 грн., оскільки курс
НБУ на 07.02.2014 року складає 870,80 грн. за 100
доларів США. Відповідач, в свою чергу,
зобов'язався повернути зазначену суму
у строку: 1000 доларів США до кінця 2011
року та 1200 доларів США - до кінця лютого
2012 року. У встановлений договором строк
відповідач не повернув позивачу
позичені кошти, у зв'язку з чим останній
був вимушений звернутися до суду з
позовом.

Посилаючись на положення статей 1046, 1049
Цивільного кодексу України, позивач
ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача
на його користь заборгованість за
договором позики у сумі 19157,60 грн. і
понесені ним судові витрати у розмірі
243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, у судове засідання не з'явився,
через канцелярію суду подав письмову
заяву від 28.03.2014 року. в якій позовні
вимоги про стягнення з нього суми боргу
у розмірі 19157,60 грн. та судових витрат в
сумі 243,60 грн. визнав у повному обсязі,
просив розглянути справу у його
відсутності. /а.с. 20/.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Частина перша статті 626 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначає цивільно-правовий договір, як
домовленість двох або більше сторін,
спрямовану на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до вимог статті 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, як встановлено статтею
1047 ЦК України, укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа,- незалежно від суми.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Позивачем суду надана розписка від 18
листопада 2011 року, зі змісту якої
вбачається, що відповідач ОСОБА_2
позичив у ОСОБА_1 2200 (дві тисячі двісті)
доларів США, зобов'язавшись повернути
зазначену суму у строк: 1000 доларів США
до кінця 2011 року і 1200 доларів США до
кінця лютого 2012 року.

В своїй заяві від 28 березня 2014 року
відповідач ОСОБА_2 зазначив, що
розписку від 18 листопада 2011 року він
писав особисто та власноруч.

Оглядом у судовому засіданні
представленої позивачем оригіналу
розписки не встановлено на ній будь -
яких записів позикодавця про
повернення боргу або його частини.
Знаходження письмової розписки у
ОСОБА_1 свідчить про те, що боргове
зобов'язання до теперішнього часу не
припинено.

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договору позики, а розписка свідчить
про його укладання відповідно до вимог
ст. 1046 ЦК України, та підтверджує й
передання грошей позикодавцем
позичальнику.

Зобов'язання, як зазначено в статті 526
ЦК України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 525 ЦК України).

У спірному правочині між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 винятки з цього правила не
встановлювались.

Наслідки порушення договору позики
врегульовані у статті 1050 ЦК України,
приписами частини першої якої
встановлено: якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Матеріальне становище і фінансова
неспроможність відповідача судом не
приймаються до уваги. Як наголошується
в частині першій статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі, оцінивши
представлені сторонами докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. мало місце укладання
договору позики, за умовами якого
останній отримав грошові кошти, однак
своєчасно не повернув суму позики і
таким чином прострочив виконання
грошового зобов'язання, у зв'язку з чим
сума боргу на підставі вимог статті 1049
ЦК України підлягає стягненню у
примусовому порядку.

Виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства, визначеного
статтею 11 Цивільного процесуального
кодексу України, суд розглядає справу
не інакше як за звернення фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, тому
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
суми боргу за договором позики та
судових витрат, підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК
України документально підтверджені
судові витрати позивача по оплаті
судового збору стягуються з
відповідача на його користь у сумі 243
грн. 60 коп.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 79, 88, 174, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 204,525, 526, 533,1046, 1047, 1049 Цивільного
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 грошову суму основного
боргу за договором у розмірі 19157,60 грн.,
судові витрати по справі у сумі 243,60
грн., а всього - 19 401 (дев'ятнадцять тисяч
чотириста одну) гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засідання під
час оголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В.
Неженцева