Провадження № 6/127/567/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Борисюк І.
Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1,
що діє в інтересах ОСОБА_4, з позовом до
ОСОБА_2 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 02.02.1951 року батьками
позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після
досягнення повноліття та закінчення
військово-медичного факультету
Куйбишевського медичного інституту
позивач проживав окремо від своїх
батьків, проходячи військову службу на
офіцерських посадах медичної служби
Збройних Сил спочатку СРСР, а в
подальшому Російської Федерації, під
час якої позивач по справі щорічно
кожну календарну відпустку один або
два рази на рік приїздив до своїх
батьків до міста Вінниці разом із своєю
сім'єю - дружиною та двома синами. В
подальшому з урахуванням похилого віку
своїх батьків позивач численні рази
пропонував їм переїхати до Російської
Федерації на постійне місце проживання
до нього, але отримував відмову у
задоволенні своїх неодноразових
пропозицій. ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 90 років
помирає батько позивача - ОСОБА_7.
Незважаючи на те, що місце постійного
проживання позивача, як вже
зазначалось вище, знаходиться на
території іншої держави, з урахуванням
значної відстані до м. Вінниці, у
зв'язку із чим йому необхідно було
витратити відповідний час на дорогу з
метою бути присутнім на похованні
свого батька, ОСОБА_2, яка є онукою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та племінницею
ОСОБА_4, в прискореному порядку, не че
каючи приїзду позивача, організовує
дане поховання. Як стало відомо в
майбутньому дані дії були вчиненні з
метою показати «на людях» свою штучну
участь у догляді за батьками позивача
та наявну «турботу» за подальшу долю
ОСОБА_6, а також найголовніше - здобути
документальні докази того, що дане
поховання було організоване саме за
кошти ОСОБА_2. На ранок наступного дня
після похорон до міста Вінниці приїхав
позивач, проте з огляду на вищеза
значені обставини він був навіть
позбавлений можливості попрощатись із
батьком. В подальшому ОСОБА_2, не
зважаючи на наполегливі прохання
позивача щодо надання відповідних
документів, а саме свідоцтва про смерть
його батька, паспорта матері тощо
висловила категоричну відмову у
задоволенні даного прохання. З даного
приводу позивачем були зроблені
відповідні письмові повідомлення до
органів внутрішніх справ та
прокуратури Ленінського району м.
Вінниці. Однак, у зв'язку із відсутністю
необхідних документів, а саме паспорту,
наявність якого органи Державної
прикордонної служби України вимагають
при перетині державного кордону
України, позивач був позбавлений
можливості забрати свою матір - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті батька до
себе у Російську Федерацію на
проживання. Знову ж таки, як показав
розвиток подальших подій дані дії
відповідача мали чітку направленість
та єдину мету - довести свою участь у
піклуванні за батьками позивача з
метою отримання можливості
одноособово оформити на себе право
власності на нерухоме майно, що
належало батькам позивача. Додатковим
підтвердженням вищевикладеного стало
звернення ОСОБА_2 до Ленінського
районного суду м. Вінниці із позовною
заявою про усунення позивача по даній
справі від права на спадкування майна,
що лиши лось після смерті його батька.
Остаточним судовим рішенням з даного
приводу є рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Він ницької області
від 22.12.2009 року по справі № 22-3161 -2009 р., у
відповідності до якого у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_6 про усунення від права на
спадкування було відмовлено. В
подальшому після зазначених подій та
повернення до місця служби стан
здоров'я позивача в наслідок нервового
перенапруження значно погірши вся.
Позивач неодноразово був змушений
перебувати на стаціонарному лікуванні,
за наслідками якого був поставлений
діагноз гіпертонічна хвороба II стадії,
ішемічна хвороба серця,
астеноневротичний синдром, численні
вегетативно-судинні при ступи, які
обмежують можливість довготривалих
поїздок. Як зазначено у медичних
документах дані синдроми, виникли
внаслідок тривалих стресових ситуацій.
З урахуванням наведеного повторно
прибути до міста Вінниці ОСОБА_4 зміг
лише на початку вересня 2013 року.
Оскільки, помешкання, в якому проживали
батьки було зачинене, позивач був
вимушений зупи нитись у готелі.
Відвідавши могилу свого батька -
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, яка
знаходиться у селі Бохоники
Вінницького району Вінницької області,
позивач побачив поруч із нею ще одне
поховання і тільки звернувшись до
секретаря Бохоницької селищної ради,
останній отримав ін формацію що дане
поховання належить його матері -
ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 88
років. Так як зустрітись із
відповідачем по справі, у зв'язку із
відсутністю інформації щодо місця її
знаходження, ОСОБА_4 не вдалося, він на
ступного дня з метою отримання дозволу
на встановлення пам'ятників, звернув
шись до відділу РАГС Вінницького МУЮ у
Вінницькій області, отримав дублі кат
свідоцтва про смерть своєї матері
серії НОМЕР_2 від 04.09.2013 р., і лише після
виготовлення та встановлення 08 вересня
2013 року пам'ятників своїм батькам та
привівши у порядок їх поховання
позивач звернувся до Третьої
Вінницької державної нотаріальної
контори з метою впорядкування
спадкових правовідносин. Наслідком
даного звернення стала постанова
державного нотаріусу Третьої Він
ницької державної нотаріальної
контори Ковальської Л.В. про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2013 р.
№ 1144/02-31, а саме про відмову у видачі
позивачу свідоцтва про право на
спадщину за законом, що лишилась після
сме рті його матері, оскільки він
пропустив шестимісячний строк
звернення із заявою про прийняття
такої спадщини, а спадкоємець, що її
прийняв - відповідач по спра ві не бажає
добровільно надати згоду на вчинення
даних дій позивачем. Таким чином,
причини пропуску позивачем строку для
подання заяви про прийняття спадщини є
поважними, оскільки він взагалі не був
обізнаний про обставини смерті своєї
матері - ОСОБА_6, а отже й про факт
відкриття спадщини.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогами про
визначення ОСОБА_4 додаткового строку
у три місяці з дня набрання рішенням
суду законної сили для подачі заяви про
прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті матері позивача ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
аргументуючи мотивами, викладеними в
позовній заяві та просив суд вимоги
задовольнити.

Відповідач та її представник позовні
вимоги не визнали і просили відмовити в
їх задоволенні.

По справі встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданого міським бюро ЗАГС м.
Вінниці 02.02.1951 року, батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, записані ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
запис № 148. (а.с. 8)

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого повторно відділом
ДРАЦС реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Вінниці, про що
22.10.2012 року складено відповідний
актовий запис № 2708. (а.с. 13)

Постановою державного нотаріуса
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори Ковальською Л. В.
№ 1144/02-31 від 09.09.2013 року ОСОБА_4
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, а саме: у видачі на його ім'я
свідоцтва про право на спадщину за
законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_8
ОСОБА_6, в зв'язку з пропуском
шестимісячного строку звернення до
нотконтори із заявою про прийняття
спадщини, а також у зв'язку з тим, що
інший спадкоємець - онука померлої -
ОСОБА_2, котра прийняла спадщину, не
бажає дати згоду на прийняття спадщини
ОСОБА_4 (а.с. 14)

В судовому засіданні оглянуто та
досліджено матеріали спадкової справи
№ 531/2012 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_8
ОСОБА_6. Згідно матеріалів даної
спадкової справи 17.12.2012 року ОСОБА_2
подала заяву до Третьої вінницької
державної нотаріальної контори про
прийняття всього спадкового майна, яке
залишилось на день смерті ОСОБА_6. (а.с.
33-66)

Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України
визначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померлою ОСОБА_6
заповіт не складався, що
підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на
спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який з поважних
причин пропустив строк для прийняття
спадщини, суд може визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання і заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що на час відкриття
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8
ОСОБА_6, яка є матір'ю позивача, останній
не проживав із спадкодавцем.

З матеріалів справи вбачаються
неприязні стосунки між позивачем та
відповідачем.

Так, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7
батька позивача - ОСОБА_7, 22.12.2009 року
відповідач зверталась до суду із
позовом до ОСОБА_4 про усунення його від
спадкування після смерті його батька.
Однак, рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 22.12.2009 року в
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено. Зокрема, даним судовим
рішенням було встановлено, що ОСОБА_4 є
військовослужбовцем Збройних Сил
Російської Федерації, постійно
проживає за межами України в м. Бузулук
Оренбурзьської області. (а.с. 9-12)

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 17.10.2008 року, яке набуло
законної сили 23.06.2009 року згідно ухвали
апеляційного суду Вінницької області,
ОСОБА_2 було призначено опікуном
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37)

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що ОСОБА_2, діючи в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_6 як її
опікун, зверталась до суду із заявою
про встановлення факту родинних
відносин і належності
правовстановлюючого документа. Так,
рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 18.12.2008 року, яке набуло
законної сили 19.12.2008 року, було
встановлено, що ОСОБА_9, яка народилась
28.04.1924 року в м. Гнівань, Тиврівського
району Вінницької області і ОСОБА_6 є
однією і тією ж особою і являється
дружиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Вінниці,
відповідно до актового запису № 241 від
25.03.1950 року по відділу РАЦС Вінницького
міського правління юстиції Вінницької
області про реєстрацію шлюбу між
ОСОБА_7 та ОСОБА_9, яка залишила прізвище
ОСОБА_9, а також бабою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Вінниці. (а.с.
65)

Позивач звертався до Ленінського
районного відділу міліції ВМУ УМВС
України у Вінницькій області,
неодноразово до прокуратури
Ленінського району м. Вінниці із
заявами про зобов'язання ОСОБА_2
повернути йому всі документи його
матері і дозволити йому забрати до
себе. Постановою Ленінського районного
відділу міліції ВМУ УМВС України у
Вінницькій області від 05.04.2009 року було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи. Однак, дану постанову було
скасовано постановою Ленінського
районного суду м. Вінниці від 04.09.2009
року і матеріали повернуто для
організації проведення додаткової
перевірки прокурору Ленінського
району м. Вінниці. (а.с. 32-36)

Також, позивач звертався із скаргою на
дії ОСОБА_2 як опікуна ОСОБА_6, в
результат чого було складено акт
обстеження умов проживання
недієздатної від 27.01.2010 року та надано
виконавчим комітетом ВМР відповідь від
12.02.2010 року на скаргу. (а.с. 39-44)

Судом встановлено, що позивач приїхав
до м. Вінниці 02.09.2013 року і перебував до
10.09.2013 року, що підтверджується
рахунком готелю «Жовтневий». (а.с. 22)

08.09.2013 року позивач в магазині
«Пам'ятники» здійснив замовлення для
впорядкування поховань своїх батьків.
(а.с. 23-25)

Також, судом прийнято до уваги, що
відповідач не заперечувала в судовому
засіданні те, що позивача вона не
повідомила про смерть матері, при цьому
зазначивши, що була не зобов'язана це
робити.

Тому, враховуючи вище викладене, суд
допускає, що позивач міг бути
необізнаний про смерть матері
ІНФОРМАЦІЯ_8, і дізнався лише після
прибуття до м. Вінниці, тобто в вересні
2013 року.

Суд прийшов до висновку, що
позивачем строк для прийняття спадщини
пропущено з поважних причин. При цьому
суд виходив з того, що ці причини є
поважними, оскільки пов'язані з
об'єктивними та істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом враховано, що позивач постійно
проживає і проживав, зокрема, на час
відкриття спадщини за кордоном - в
Російській Федерації, в Оренбурзькій
області; був необізнаним про смерть
матері, відповідно й про відкриття
спадщини. Окрім того, з матеріалів
справи вбачається, що позивач тяжко
хворіє. З виписки із медичної картки
позивача та її розшифровки станом на
24.09.2013 року вбачається, що позивачу
встановлено діагноз: гіпертонічна
хвороба ІІ стадії високого ризику,
атеросклероз аорти, ішемічна хвороба
серця, стенокардія, мочекаменна
хвороба, астено-деприсивний синдром з
частими вегето-судинними пароксизмами,
серцева недостатність. З даних
медичних документів вбачається, що
позивач отримує постійний
амбулаторний нагляд і лікування;
перебував неодноразово на
стаціонарному лікуванні; часті
вегето-судинні пароксизми (напади), які
супроводжуються надшлуночковою
екстрасистолією, обмежують можливість
далеких поїздок. (а.с. 26-31) Тому, судом
прийнято до уваги наявність у позивача
досить серйозних і тривалих хвороб,
лікування яких потребує часу, витрат й
зумовлює певні обмеження, зокрема
пересування на значні відстані.

В сукупності вище зазначені причини
суд вважає поважними.

Суд вважає за необхідне звернути
увагу на те, що ухвалюючи дане рішення
про визначення позивачу додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, суд не вирішує питання про
визнання за ним права на спадщину.
Спадкоємець після визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини має право прийняти спадщину в
порядку, встановленому ст. 1269 ЦК
України, та набути право на спадщину
відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296 - 1299 ЦК
України.

Твердження відповідача та її
представника про те, що позивач
ухилявся від надання допомоги
спадкодавцеві, не є підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.
За наявності таких обставин,
відповідач має право захистити свої
права та інтереси в спосіб, визначений
чинним законодавством України,
зокрема, звернувшись до суду з позовом
про усунення позивача від права на
спадкування.

Враховуючи вище зазначене та принцип
диспозитивності, суд вважає за
необхідне визначити позивачу
додатковий строк для подання ним заяви
про прийняття спадщини - три місяці з
моменту набрання даним судовим
рішенням законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача слід стягнути судовий збір в
сумі 243, 60 гривень.

Відповідно до наведеного вище та
керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 1217, 1218, ч. 2 ст. 1220,
ч. 1 ст. 1222, ст.ст. 1223, 1258, 1261 -1265, 1268, ч. 1 ст.
1270, ч. 3 ст. 1272, ст. 1296 ЦК України, ч. 1 ст. 3,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
додатковий тримісячний строк з моменту
набрання даним судовим рішенням
законної сили для подання заяви про
прийняття спадщини після смерті його
матері - ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: