АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/519/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Степаненко
О. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Пальонний В. С. УХВАЛА
25 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Пальонний В. С. суддів
Єльцов В. О. , Нерушак Л. В. при секретарі
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
на рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 грудня 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_6 про звернення стягнення на
в с т а н о в и л а :
ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що 25 травня 2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк»
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитними договорами, а 15
червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» уклав
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами з ПАТ
«Альфа-Банк». На підставі вказаних
договорів відбулося відступлення
права вимоги за кредитним договором
№2304/1107/55-003 від 27 листопада 2007 року, який
був укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та відповідачкою ОСОБА_6
Відповідно до умов вказаного
кредитного договору ОСОБА_6 отримала
сплатою за користування кредитними
коштами 11,90% річних за весь строк
фактичного користування кредитом з
кінцевим терміном повернення 27
листопада 2017 року.
За умовами зазначеного кредитного
договору відповідачка зобов'язалася
здійснювати повернення кредиту шляхом
здійснення фіксованих (ануїтетних)
платежів починаючи з 10 січня 2008 року в
сумі 214,34 доларів США до 10 числа кожного
В забезпечення виконання
відповідачкою своїх зобов'язань за
кредитним договором, між нею та АКБ
«ТАС-Комерцбанк» 28 листопада 2007 року
був укладений договір іпотеки, за яким
відповідачка надала в іпотеку належну
їй на праві приватної власності
квартиру АДРЕСА_1 вартістю 220000 гривень.
Оскільки ОСОБА_6 неналежно виконувала
своїх зобов'язання щодо повернення
кредиту і станом на 10 червня 2013 року
мала прострочену заборгованість на
коп., заборгованість за відсотками 829
грн. 43 коп. та пеня на суму 1035 грн. 49 коп.,
позивач просив в рахунок погашення
вказаної заборгованості звернути
стягнення на передану відповідачкою в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1 шляхом
проведення прилюдних торгів згідно
Закону України «Про виконавче
провадження» за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Альфа-Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ПАТ «Альфа-Банк» подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати його та ухвалити у справі
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк».

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволення позовних
вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд виходив з того, що
прострочена заборгованість за
кредитним договором є неспівмірною з
вартістю предмета іпотеки.

Судом встановлено, що 27 листопада 2007
року між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та відповідачем ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір, за яким
ОСОБА_6 отримала кредит на суму 15000
доларів США на строк до 27 листопада 2017
року, зобов'язавшись повернути кредит
та сплатити відсотки за користування
кредитними коштами на умовах і в
строки, визначені договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_6 своїх
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між нею та АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк», 28 листопада 2007
року укладено договір іпотеки, за яким
ОСОБА_6 передала в іпотеку банку
належну їй на праві приватної
власності трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, вартістю 220000 грн.

В подальшому право вимоги за вказаними
договорами на підставі договорів
купівлі-продажу прав вимоги від 25
травня та 15 червня 2012 року перейшло від
ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а
від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ
«Альфа-Банк».

Відповідачка ОСОБА_6 свої зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконувала і станом на 10 червня 2013
року мала прострочену заборгованість
на загальну суму 83892 грн. 21 коп., в
зв'язку з чим 11 липня 2013 року ПАТ
«Альфа-Банк» подало позов про
дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування
вказаної заборгованості.

Під час розгляду справи за позовом ПАТ
«Альфа-Банк» ОСОБА_6 частково погасила
заборгованість за кредитним договором
і на час ухвалення рішення у справі
прострочена заборгованість за цим
договором складала 6990 грн. 44 коп., з яких
заборгованість по тілу кредиту 4646 грн.
49 коп., за відсотками 763 грн. 97 коп., пеня
1579 грн. 98 коп.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів , належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 33, 35 Закону України
«Про іпотеку» та згідно умов договору
іпотеки, укладеного між позивачем і
відповідачем, у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за цим зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В той же час відповідно до ч.3 ст. 39
Закону України «Про іпотеку» суд
вправі відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладених в п.41 постанови № 5
від 30 березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовані конкретні
відносини (зокрема, про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

Суд врахував, що сума заборгованості
відповідачки ОСОБА_6 за кредитним
договором, як загальна на суму 72620 грн. 24
коп., так і прострочена на суму 6990 грн. 44
коп., явно неспівмірна з вартістю
іпотечного майна, яка, як вбачається з
договору іпотеки, складає 220000 грн. і
відповідач продовжує погашати цю
заборгованість та прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
допущене боржником порушення
основного зобов'язання не завдає
збитків іпотекодержателю і не змінює
обсяг його прав та застосував до
спірних правовідносин положення ч.3 ст.
39 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів вважає, що застосування
судом положень ч.3 ст.39 цього Закону не
суперечить загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовані
правовідносини між сторонами у справі
і відповідає загальним засадам
цивільного законодавства -
справедливості, добросовісності та
розумності.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає рішення суду законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 грудня 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :