Справа № 188/2437/13-ц
Провадження № 2/188/56/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Петропавлівський
районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді
Полубан М.П.

при секретарі
Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
заповітом

В С Т А Н О В
И В :

До суду звернулась позивачка
ОСОБА_1 з позовом до Троїцької
сільської ради про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом.

На обґрунтування своїх позовних вимог
вона вказала , що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
її мати ОСОБА_2. На час відкриття
спадщини ОСОБА_2 належали на праві
приватної власності наступні об'єкти
нерухомого майна:

- домоволодіння АДРЕСА_1;

- земельна ділянка площею 4,950 га ,
розташована на території Троїцької
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

Домоволодіння належало ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право приватної
власності на домоволодіння виданого
02.04.1990 року виконкомом
Петропавлівської районної ради
Дніпропетровської області, яке було
належним чином зареєстровано
Павлоградським міжрайонним бюро
технічної інвентаризації. Земельна
ділянка належала спадкодавцю на
підставі державного акту серії ІІІ-ДП
№ 058842.

Відповідно до заповіту, посвідченого
18.02.2008 року секретарем виконавчого
комітету Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області за № 352
спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї
смерті зробила наступне розпорядження:
все належне їй майно, де б воно не
знаходилось та з чого б воно не
складалось, усі майнові права та
обов'язки , які належатимуть їй на час
посвідчення заповіту, а також ті
майнові права та обов'язки, які
належатимуть їй на день смерті, вона
заповідала на користь ОСОБА_1.

Вона своєчасно та належним чином
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері за заповітом.

14.11.2009 року вона отримала свідоцтво про
право на спадщину згідно якого
отримала у власність земельну ділянку,
надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Щодо спадкового домоволодіння, то у неї
виникли проблеми і тому на деякий час
вона відклала всі дії щодо його
оформлення та знову звернулась до
нотаріуса тільки в 2013 році. На її
звернення нотаріус виніс постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій ,
обґрунтувавши відмову відсутністю
державної реєстрації. Вона надала
нотаріусу правовстановлюючий документ
, але нотаріус пояснила їй , що на цей
час таке свідоцтво вже є неналежним
,адже при проведенні технічної
інвентаризації спадкового
домоволодіння представниками
уповноваженої організації було
встановлено , що за життя спадкодавцем
було проведено реконструкцію
домоволодіння належним чином з
урахуванням відповідних дозволів, але
після реконструкції належним чином
такі зміни не було введено в
експлуатацію, що не дає підстави для
проведення державної реєстрації
реконструйованого майна.

У зв'язку з такими обставинами вона
змушена була звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не
з'явилася , надала суду заяву в якій
просить розглянути справу в її
відсутність, позовні вимоги підтримує,
просить задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи в їх відсутність, проти
задоволення позову на користь позивач
не заперечують.

Суд, вивчивши матеріали справи , заяви
сторін вважає , що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, яка
доводилась позивачці рідною матір'ю
відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3. На час відкриття спадщини
ОСОБА_2 належали на праві приватної
власності наступні об'єкти нерухомого
майна:

- домоволодіння АДРЕСА_1;

- земельна ділянка площею 4,950 га ,
розташована на території Троїцькї
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

Домоволодіння належало ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право приватної
власності на домоволодіння виданого
02.04.1990 року виконкомом
Петропавлівської районної ради
Дніпропетровської області, яке було
належним чином зареєстровано
Павлоградським міжрайонним бюро
технічної інвентаризації. Земельна
ділянка належала спадкодавцю на
підставі державного акту серії ІІІ-ДП
№ 058842.

Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті.

Відповідно до заповіту, посвідченого
18.02.2008 року секретарем виконавчого
комітету Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області за № 352
спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї
смерті зробила наступне розпорядження:
все належне їй майно, де б воно не
знаходилось та з чого б воно не
складалось, усі майнові права та
обов'язки , які належатимуть їй на час
посвідчення заповіту, а також ті
майнові права та обов'язки, які
належатимуть їй на день смерті, вона
заповідала на користь ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину , але на час відкриття
спадщини постійно не проживав разом із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини протягом
строку , встановленого ст. 1270 ЦК
України.

Згідно ч.5 ст.1269 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Позивачка своєчасно та належним чином
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері за заповітом.

14.11.2009 року вона отримала свідоцтво про
право на спадщину згідно якого
отримала у власність земельну ділянку,
надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Щодо спадкового домоволодіння, то у неї
виникли проблеми і тому на деякий час
вона відклала всі дії щодо його
оформлення та знову звернулась до
нотаріуса тільки в 2013 році. На її
звернення нотаріус виніс постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій ,
обґрунтувавши відмову відсутністю
державної реєстрації. Вона надала
нотаріусу правовстановлюючий документ
, але нотаріус пояснила їй , що на цей
час таке свідоцтво вже є неналежним
,адже при проведенні технічної
інвентаризації спадкового
домоволодіння представниками
уповноваженої організації було
встановлено , що за життя спадкодавцем
було проведено реконструкцію
домоволодіння належним чином з
урахуванням відповідних дозволів, але
після реконструкції належним чином
такі зміни не було введено в
експлуатацію, що не дає підстави для
проведення державної реєстрації
реконструйованого майна.

Відповідно до п.п.4.18 п.4 глави10 розділу
ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України " якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації( за
винятком земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу 12 листа Головного
Управління юстиції в
Дніпропетровській області
Міністерства юстиції України від
15.04.2010р. щодо порядку вчинення
нотаріальних дій у разі смерті
власника нерухомого майна і як
наслідок правовстановлюючий документ
на таке майно у власника відсутній,
питання належності цього майна
попередньому власнику повинно
вирішуватись у судовому порядку.

Суд вважає , що позивачка надала
достатньо доказів на обґрунтування
своїх вимог , та є беззаперечним фактом
належності спадкового домоволодіння з
урахуванням проведеної реконструкції
саме ОСОБА_2, що дає в свою чергу
позивачці право на спадкування такого
майна за заповітом.

На підставі викладеного , керуючись ст.
212-214 ЦПК України . ст. 1217,1223,1269,1270 ЦК
України , суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Троїцької
сільської ради про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
індивідуальний номер державного
реєстру фізичних осіб : НОМЕР_1, в
порядку спадкування за заповітом право
власності на спадкове майно після
смерті її матері ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на

- домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається із наступних споруд,
визначених на технічному плані
спеціальними літерами:

- будинок "А", площею -122,1 кв.м.;

- тамбур "а", площею -6,1 кв.м.;

- гараж "Б", площею - 29,4 кв.м.;

- сарай "Г", площею - 32,3 кв.м.;

- сарай "В" , площею - 4,4 кв.м.;

- вбиральня "Д", площею -1 кв.м.;

- погріб "Ж", площею -19.1 кв.м.;

- літня кухня "И", площею -16,1 кв.м.;

- колодязь "к";

- тр.колодязь "№1";

- огорожа "№ 2-6".

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя М. П. Полубан