Єдиний унікальний номер 0504/6763/12
Номер провадження 22-ц/775/4155/2014
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року

м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Новікової Г.В.,
суддів Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 23 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Будьонівському
районі м. Донецька, державного
підприємства «Артемвугілля» про
стягнення суми недоплати страхових
виплат та зобов`язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Будьонівському
районі м. Донецька, ДП «Артемвугілля»
про стягнення суми недоплати страхових
виплат та зобов`язання вчинити певні
дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення через неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не дав оцінки тим обставинам,
що шахтою після первинного
встановлення йому (апелянту) ступеню
втрати працездатності невірно
вирахувано його середньомісячний
заробіток із розрахунку дванадцяти
останніх календарних місяців перед
травмою, в які увійшли повні та неповні
місяці, не відкореговано заробіток на
коефіцієнти підвищення тарифних
ставок та окладів, що не відповідає п.22
Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків від 23.06.1993, № 472;
відповідачем на час передання його
(апелянта) особової справи до Фонду не
було враховано довідку від 29.08.2012р. за №
621, виданої шахтою А.І. Гайового по
професії гірничого майстра про
застосування коефіцієнтів, з
урахуванням якої щомісячний розмір
втраченого заробітку повинен складати
234грн. 34коп. Вважає, що ДП
«Артемвугілля» повинно виплатити йому
за період з 01.11.2009р. по 01.11.2012р. суму
недоплачених йому страхових виплат у
розмірі 30 911грн. 54коп.

Позивач в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Будьонівському
районі м. Донецька в судовому засіданні
апеляційного суду заперечував проти
доводів апеляційної скарги, просив її
відхилити.

Відповідач ДП «Артемвугілля» в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з січня 1986р. по вересень 1995р. ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з
«Шахтою ім. А.І. Гаєвого» Артемівського
ВО з добичі вугілля «Артемвугілля» (а.с.
18).

Згідно акту № 38 про нещасний випадок на
виробництві, 15.02.1995р. гірничий майстер
ОСОБА_1 в гідроцеху дільниці МіД
отримав закриту черепно-мозкову травму
із забиттям головного мозку легкого
ступеню (а.с. 23-26).

ОСОБА_1 25.02.1995р. звернувся до директора
«шахти ім. А.І. Гаєвого» із заявою про
проведення йому щомісячно виплату сум
з відшкодування шкоди, спричиненої
здоров`ю в результаті нещасного
випадку, пов`язаного з роботою (а.с. 144).
До даної заяви ОСОБА_1 додано довідку
про середній заробіток (до травми) за 12
та 3 місяців (а.с. 145), згідно якої його
середній заробіток за 12 місяців
складає 6 416 000крб., за три місяці - 5 556
000крб.

З 07.06.1995р. ОСОБА_1 було встановлено
ступінь втрати працездатності - 20%, з
20.09.1996р. -25%, з 16.06.1998р. - 40 %.

Наказом по шахті № 515 від 02.10.1995р. ОСОБА_1
за період з 07.06.1995р. по 07.06.1996р. було
призначено щомісячне відшкодування
шкоди по 20% втрати працездатності в
розмірі 1 283 000,00 крб. (6 416 000,00 крб. X 20% / 100%)
виходячи з середньої заробітної плати 6
416 000,00 крб. (а.с. 29).

Наказом по шахті № 405 від 08.10.1996р.
визначено виплачувати ОСОБА_1 з 07.06.1996р.
по 20.09.1998р. у відшкодування шкоди
щомісячно по 25% середньомісячного
заробітку гірничого майстра РГВ, який
складає 161,62 грн. (а.с. 30).

Наказом по шахті № 213 від
24.06.1998р. визначено виплачувати ОСОБА_1
з 16.06.1998р. по 16.06.1999р. у відшкодування
шкоди щомісячно по 40%
середньомісячного заробітку гірничого
майстра РГВ, який складає 147,85 грн. (а.с.
31).

Наказом по шахті №265 від
23.06.1999р. визначено виплачувати
ОСОБА_1 з 16.06.1999р. по 11.06.2000р. у
відшкодування шкоди щомісячно по 40%
середньомісячного заробітку - 53грн.
46коп. Середній заробіток ОСОБА_1 по
шахті складає 133,65 грн. (обмеження 197,79
грн.) (а.с. 32).

Наказом по шахті №326 від
11.07.2000р. визначено виплачувати
ОСОБА_1 з 12.06.2000р. по 12.06.2001р. у
відшкодування шкоди щомісячно по 40%
середньомісячного заробітку - 53грн.
46коп. Середній заробіток ОСОБА_1 по
шахті складає 133,65 грн. (а.с. 33).

Наказом по шахті №522 від
07.11.2000р. визначено провести
перерахунок і виплачувати у
відшкодування втраченого заробітку
ОСОБА_1 - 68,75 грн. (133,65 грн. X 1,286 X 40%), де 133,65
грн. заробітна плата на час підвищення,
1,286 - коефіцієнт. Обмеження на жовтень
2000 року - 554,06 грн. (а.с. 34).

Згідно довідки МСЕК № 064638 від 18.07.2003р.
ОСОБА_1 встановлено повторно 40% втрати
працездатності з 17.07.2003р. безстроково
(а.с. 12).

Згідно довідки «Шахти ім. А.І. Гаєвого»
від 29.08.2012р. за №621 на шахті
застосовувались наступні коефіцієнти
підвищення тарифних ставок робочих
підземних професій: з 01.12.1993р. - 3 (на
підставі Постанови КМУ № 974 від
02.12.1993р.); з 01.07.1994р. - 2 (Постанова КМУ № 720
від 20.10.1994р.); з 01.10.1994р. - 2 (Постанова КМУ
від 20.10.1994р.); з 01.02.1995р. - 1,8 (Постанова КМУ
від 08.02.1995р.); з 01.03.1995р. - 1,76 (телеграма
Мінвуглепрома України №1-1430/22 від
21.03.1995р.); з 01.09.1995р. - 1,5 (телеграма
Мінвуглепрома України №2-4772/22 від
22.09.1995р.); з 01.04.1996р. - 2,38 (наказ міністра
вугільної промисловості України від
04.03.1996р. № 72); з 01.09.1996р. (у зв'язку з
переводом на гривні) «К» до 1990 року
67830/100000=0,679 разів; з 01.07.1998р. - 1,1456 (Указ
Президента від 23.06.1998р. № 669 та
телеграми Держвуглепрма від 13.07.1998р.
№1-4771/22); з 01.12.1999р. - 1,286 (наказ № 351 від
17.08.1998р. Міністра вугільної
промисловості України за професіями:
забійник, гроз, прохідники, гірські
монтажники, електрослюсарі видобувних
дільниць, машин АЩ); з 01.10.2000р. - 1,286 (наказ
№ 351 від 17.08.1998р. Міністра вугільної
промисловості України - всі інші
спеціальності (крім підвищених з
01.12.1999р.); з 01.12.2001р. - 1,367 (наказ № 345 від
21.08.2000р. Міністерства палива і
енергетики) (а.с. 21).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
підприємством «Артемвугілля» середній
заробіток для обчислення розміру
відшкодування потерпілому ОСОБА_1
втраченого заробітку було визначено за
12 останніх календарних місяців,
оскільки він (позивач) на час звернення
до підприємства і заявою про виплату
сум із відшкодування шкоди не
висловлював бажання щодо періоду його
визначення.

Разом з тим, врахувавши вимоги
позивача, викладені в позовній заяві
(взяття для розрахунку середнього
заробітку трьох останніх повних
календарних місяців), суд першої
інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_1
станом на 01.04.2001р., відповідно до
проведеного судом розрахунку, розмір
щомісячної суми відшкодування шкоди
складав 68грн. 75коп. та після передачі
регресної справи позивача з визначеною
підприємством сумою відшкодування до
Фонду, останній проводив виплати сум
відшкодування з подальшим
коригуванням цієї суми відповідно до
законодавства згідно постанов
Правління фонду на відповідні
коефіцієнти зростання середньої
заробітної плати по галузям.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про
охорону праці», п.п.4,9 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472 (далі -
Правила), у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
відшкодування шкоди, завданої
працівнику ушкодженням здоров'я,
складається з виплати втраченого
заробітку (або відповідно його частини)
залежно від ступеня втрати потерпілим
професійної працездатності і
середньомісячного заробітку, який він
мав до ушкодження здоров`я.

Відповідно до п.п.22 Правил
середньомісячний заробіток для
обчислення розміру відшкодування
потерпілому втраченого заробітку (або
відповідної його частини) визначається
за бажанням потерпілого за 12 або 3
останні повні календарні місяці
роботи, що передували каліцтву, а при
професійному захворюванні - стійкій
втраті професійної працездатності.

Заробіток у зазначений період підлягає
коригуванню з урахуванням підвищення
розміру мінімальної заробітної плати,
тарифних ставок, посадових окладів
працівників підприємства або
індексації доходів відповідно до
чинного законодавства.

Відповідно до роз`яснень Міністерства
праці України від 11.10.1993, № 06-37/4 «Про
застосування окремих пунктів Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров`я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов`язків» у випадках, коли
за бажанням потерпілого в розрахунки
середньомісячної заробітної плати
буде взято заробіток за три календарні
місяці, що передували ушкодженню
здоров`я, то в загальний заробіток за
три місяці включаються річні
винагороди (за підсумками роботи за
рік, за вислугу років, інші премії та
виплати, які не завжди можуть бути
враховані на час проведення
розрахунків) за минулий рік у частині,
пропорційній періоду, що прийнято для
розрахунку, тобто за три місяці -
четверту частину річних виплат.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об`єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Результати оцінки
доказів суд відображає в рішенні, в
якому наводяться мотиви їх прийняття
чи відмови у прийнятті.

Судом першої інстанції визначаючи
розмір відшкодування втраченого
потерпілим (позивачем) заробітку в
період з 1995р. по 2000р. взяв до уваги
останні три місяці роботи позивача
(згідно вимог позовної заяви) з
урахуванням всіх видів оплати праці (п.
23 Правил) в т.ч. річну винагороду за
вислугу років, накази відповідача ДП
«Артемвугілля» (дійсних на час
розгляду справи) в яких визначено
середньомісячний заробіток ОСОБА_1,
застосував підтверджені позивачем
коефіцієнти реального росту
заробітної плати при здійсненні
перерахування щомісячних страхових
платежів (з урахуванням довідки ДП
«Артемвугілля» № 621 від 29.08.2012р. (а.с. 21)
та правильно визначив розмір
страхового відшкодування станом на
01.04.2004р. у сумі 68грн. 75коп.

Колегія суддів також зазначає, що
відповідно до довідки ДП
«Артемвугілля» № 621 від 29.08.2012р. (а.с. 27)
підприємство не може надати довідку по
заробітній платі гірничого майстра по
шахті ім. А.І. Гайового з жовтня 1997р. по
березень 2001р. через утилізацію
первинних документів за закінченням
терміну їх зберігання.

Клопотання про призначення
судової-бугалтерської експертизи під
час розгляду справи позивачем заявлено
не було.

Доводи апеляційної скарги в частині не
надання судом першої інстанції оцінки
тим обставинам, що підприємством після
первинного встановлення йому
(апелянту) ступеню втрати
працездатності невірно вирахувано
його середньомісячний заробіток із
розрахунку дванадцяти останніх
календарних місяців перед травмою, в
які увійшли повні та неповні місяці, є
необґрунтованими, оскільки судом
першої інстанції під час вирішення
справи для розрахунку розміру
відшкодування втраченого заробітку
взято до уваги середньомісячний
заробіток позивача за останні три
місяці які передували каліцтву.

Доводи скарги про не відкорегування
підприємством його заробітку на
коефіцієнти підвищення тарифних
ставок та окладів на час передання
регресної справи до Фонду
спростовуються обставинами
викладеними в рішенні суду.

Щодо доводу апелянта про залишення
судом поза увагою не врахування
відповідачем довідки від 29.08.2012р. за №
621, виданої шахтою А.І. Гайового, з
урахуванням якої його (апелянта)
щомісячний розмір втраченого
заробітку повинен складати 234грн. 34коп.,
колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції дав оцінку даній довідці, а
виходячи з ч.2 ст.303 ЦПК України, згідно
якої апеляційний суд досліджує докази,
які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами, до компетенції суду
апеляційної інстанції не входять
повноваження щодо переоцінки доказів,
досліджених судом першої інстанції з
додержанням встановленого порядку.

Також колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIV від 23.09.1999р.
(далі Закон), страхування від нещасного
випадку здійснює Фонд соціального
страхування від нещасних випадків -
некомерційна самоврядна організація,
що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст.16 Закону передбачено, що
безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюють його правління та
виконавча дирекція.

Згідно зі ст.17 Закону, правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, зокрема, спрямовує і
контролює діяльність виконавчої
дирекції Фонду та її робочих органів;
затверджує Інструкцію про порядок
перерахування, обліку та витрачання
страхових коштів, погоджену з
Національним банком України і
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади, інші
нормативні документи, що регламентують
внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в
межах його компетенції, є обов'язковим
для виконання всіма страхувальниками
та застрахованими.

Частиною 2 ст.29 Закону передбачено, що
перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання в попередньому
календарному році середньої
заробітної плати в галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Згідно з пп.4.4.2-4.4.4 Порядку призначення
та здійснення страхових виплат
потерпілим (членам їх сімей),
узгодженого з Міністерством праці та
соціальної політики України й
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 31
січня 2002 року № 7 (чинного на час
виникнення спірних відносин) при
проведенні перерахування щомісячних
страхових виплат з 1 березня кожного
року середньомісячна заробітна плата
підлягає коригуванню. При цьому
відкоригована середньомісячна
заробітна плата не може перевищувати
встановлену на дату настання права на
перерахування максимальну величину
(граничну суму) заробітної плати
(доходу), з якої сплачуються страхові
внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових
виплат проводиться з урахуванням вимог
абз. 3 ч.1 ст.34 базового Закону, а саме у
разі, коли потерпілому одночасно із
щомісячною страховою виплатою
призначено пенсію по інвалідності у
зв'язку з одним і тим самим нещасним
випадком або професійним
захворюванням, їх сума не повинна
перевищувати середньомісячний
заробіток, який потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної
страхової виплати та пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання (станом на 1
березня відповідного року) обмежується
відкоригованим середньомісячним
заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних
страхових виплат з 1 березня для
коригування середньомісячної
заробітної плати застосовується
коефіцієнт, на який перераховуються
щомісячні страхові виплати потерпілим
(членам їх сімей) за рішенням правління
Фонду.

Аналогічна норма міститься й у новій
редакції Порядку призначення та
здійснення страхових виплат
застрахованим особам (членам їх сімей),
затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 27 квітня 2007
року № 24, згідно з пп. 3.4.4,3.8.2 якого
розмір щомісячної страхової виплати
встановлюється з урахуванням
коефіцієнтів перерахування, які
встановлюються правлінням Фонду
щороку з 1 березня; перерахування
розміру щомісячної страхової виплати
проводиться виходячи з відкоригованої
заробітної плати на коефіцієнт
підвищення страхових виплат,
затверджений правлінням Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків.

Указаний Порядок призначення та
здійснення страхових виплат
застрахованим особам (членам їх сімей)
затверджено відповідно до Закону №
1105-XIV від 23 вересня 1999 року, до якого
внесено зміни Законом України від 23
лютого 2007 року N 717-V, що набрав чинності
20 березня 2007 року, відповідно до яких п.7
ч.7 ст.17 Закону N 1105-XIV від 23 вересня 1999
року доповнено абзацом одинадцятим та
визначено повноваження правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків щодо затвердження
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечувалось позивачем, що
Відділенням проводились перерахування
щомісячних страхових виплат позивачу
відповідно до постанов правління
Фонду.

Таким чином, проведене Відділенням
перерахування належних ОСОБА_1
щомісячних страхових виплат
ґрунтується на вимогах закону, а
висновок суду зроблено відповідно до
вимог ч.2 ст.29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін по справі,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: