Справа № 750/1571/14
Провадження № 2/750/837/14
Деснянський районний суд м. Чернігова в
головуючого судді Требух Н.В.
за участі секретаря Черненко О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивач звернулась до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
сина ОСОБА_2 аліменти на своє утримання
в розмірі 1/3 частки його доходу
(заробітку) щомісячно, мотивуючи позов
тим, що відповідач є її сином, її
матеріальний і фізичний стан є вкрай
тяжким, відповідач має можливість
надавати їй грошову допомогу, але в
добровільному порядку відмовляється
В судове засідання сторони не
з»явились, через канцелярію суду
надали заяви про розгляд справи за їх
відсутності, позивач позов підтримує,
відповідач позов визнає в повному
Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для цього законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Постановою Пленуму Верховного
суду України № 14 від 18 грудня 2009 року
«Про судове рішення по цивільній
справі» передбачено, що за змістом
частини четвертої статті 174 ЦПК у разі
визнання відповідачем позову, яке не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.
Відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Відповідності до ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі не підлягають доказуванню;
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином позивача.
На даний час позивач є непрацездатною
особою, перебуває на пенсії і отримує
пенсію за віком (а.с.6), інших доходів не
має.

У відповідності зі ст.202 Сімейного
Кодексу України повнолітні дочка, син
зобов'язані утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Отже, враховуючи, що відповідач є
повнолітнім, працює, має постійний
дохід, позов визнає в повному обсязі,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову.

Також з відповідача належить стягнути
судові витрати.

Керуючись ст..ст. 202 СК України, ст.ст. 10,
11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на
утримання матері ОСОБА_1 у розмірі 1/3
частини заробітку (доходу) щомісяця,
починаючи з 13.02.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області . Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Н.В. Требух