МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Номер провадження №2/521/277/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді - Жуган Л.В.

при секретарі - Іськовій
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Виробниче об'єднання «Стальканат -
Сілур» в особах ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовом до ПрАТ «Виробниче
об'єднання «Стальканат - Сілур» в
особах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що 28.04.2012 року набрало
чинності рішення Малиновського
районного суду м. Одеси, яким було
зобов'язано ПАТ «Стальканат-Сілур»
здійснити перерахунок плати за
житлово-комунальні послуги йому,
ОСОБА_2, за користування кімнатою
АДРЕСА_1 з урахуванням пільг 25% для
особи, яка має статус дитини війни, за
2007-2008 роки.

ОСОБА_2 зазначив, що 22.01.2013 року ним було
отримано повідомлення з ДВС про
добровільне виконання відповідачем
вищевказаного рішення. Однак, в
обігово-сальдових відомостях по УБПТ
та комунальним послугам за 2007-2008 роки
зазначено заборгованість - станом на
01.01.2007 року - 160,84 грн., станом на 01.01.2008
року - 109,58 грн. Позивач вказує, що всі
місяці вказаного періоду було
сфальсифіковано сплачені суми та
борги. А в квитанціях за січень, травень
2010 року, березень, квітень, травень,
червень, липень, вересень, жовтень,
листопад 2011 року, січень, лютий,
березень, квітень 2012 року, січень,
червень 2013 року, не врахована 25% пільга,
надана йому як дитині війни та
субсидія, а борги не відповідають
дійсності.

Позивач звертався до податкової
інспекції з проханням провести
перевірку бухгалтерії ПАТ
«Стальканат-Сілур», і при перевірці
бухгалтер ОСОБА_5 надала інспектору
податкової інспекції обігово-сальдові
відомості за березень 2009 року, залишок
на рахунку складав 481,63 грн., однак, він
продовжував отримувати повідомлення з
погрозами виселення та зобов'язання
сплатити заборгованість.

ОСОБА_2 також вказує, що протоколом №11
від 26.11.2008 року було прийнято рішення
переселити його з кімнати, де він
проживає, до кімнати меншою площею,
такі дії відповідача він вважає
незаконними.

З приводу порушень з боку відповідачів
діючого законодавства у сфері
нарахувань плати за житлову площу та
комунальні послуги, ОСОБА_2 звертався
до різних установ та органів за
захистом своїх прав, і його звернення
стали причиною переслідувань, терору,
репресій з боку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
а саме фальсифікації боргів, погроз
виселення, виписки про переселення,
які, на думку позивача, були своєрідною
помстою з боку відповідачів.

Позивач зазначає, що постійна
психоемоційна напруга призвела його до
психічного розладу, який прогресує та
потребує щоденного лікування.

ОСОБА_2 вказує, що в жовтні 2010 року йому
пред'явили договір про найом житлового
приміщення та надання послуг з
утримання будинку, споруд та
прибудинкових територій, який не
відповідає вимогам законодавства, а
включення до договору умови про
тимчасове надання у користування
житлового приміщення, відповідач
намагався злочинним шляхом залишити за
собою право його виселення із займаної
кімнати.

Крім того, позивач посилається на те, що
відповідач неправомірно не провів йому
перерахунок плати за
житлово-комунальні послуги згідно
площі займаної ним кімнати за період з
2008 року по 30.05.2013 року, не був проведений
перерахунок за рішенням суду №2-1368/11
від 28.04.2012 року за пільгою як дитині
війни за 2007-2008 роки, а також за 16 місяців
2010-2013 років, не проведений перерахунок
за час відсутності позивача,
перебуванні його на лікуванні у 2008-2013
роках.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, ОСОБА_2 зазначає, що
знаходиться в стані постійної
психоемоційної напруги від дій
відповідачів, в нього виник психічний
розлад, який прогресує з плином часу.

Позивач вважає, що має право на
справедливу суму відшкодування
моральної шкоди, так як репресії та
терор з боку відповідачів щодо нього
тривають вже 5 років (60 місяців), і
справедливою компенсацією за зазнані
ним втрати немайнового характеру
внаслідок перенесених моральних та
фізичних страждань, завданих діями та
бездіяльністю відповідачів, він
вважає суму у 3000 грн. на місяць.

Тому, за уточненими позовними вимогами,
просить суд стягнути з відповідача,
ПрАТ «ВО Стальканат-Сілур» Завод
«Стальканат», на свою користь моральну
шкоду у розмірі 180000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив
відшкодувати йому моральну шкоду у
зв'язку із репресіями, терором та
незаконними діями відповідачів, згідно
наведених ним обгрунтувань та поданих
доказів.

Представник відповідача за
довіреністю - ОСОБА_7 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вважала вимоги позивача
безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, надавши оцінку
поданим доказам, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 проживає в кімнаті АДРЕСА_1 що
підтверджується дублікатом ордеру на
житлову площу в гуртожитку №151, виданим
20.05.2013 року ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур»
Завод «Стальканат» та довідкою про
сім'ї та реєстрацію від 24.01.2013 року,
виданою ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур»
Завод «Стальканат» .

Позивач в своєму позові вказує на те, що
керівництво відповідача ПрАТ «ВО
«Стальканат-Сілур» проводить проти
нього протиправні дії, намагаючись
виселити його з кімнати НОМЕР_1
гуртожитку, що пов'язано із
неправильним нарахуванням плати за
користування гуртожитком, які
відповідач відмовляється сплачувати.

Відповідно до виписки з
оборотно-сальдової відомості за
березень 2009 року вбачається, що
заборгованість відсутня, залишок на
рахунку становить 481,63 грн.

Згідно припису про припинення
порушення прав споживачів до акту
перевірки №0З-11875 від 22.07.2008 року
Головного Одеського управління у
справах захисту прав споживачів
вбачається, що ВАТ «Стальканат» було
зобов'язано: привести надання
житлово-комунальних послуг у
відповідності до вимог Закону України
«Про захист прав споживачів», «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
«Положення про гуртожитки», «Правил
утримання будинків та прибудинкових
територій»; привести перерахунок плати
за ненадані комунальні послуги
мешканцям гуртожитку та повернути
незаконно одержані кошти.

З листа Головного Одеського управління
у справах захисту прав споживачів №6505/7
від 20.11.2008 року адресованого Прокурору
Одеської області, вбачається, що на
підставі звернення ОСОБА_2 до Головного
Одеського управління у справах захисту
прав споживачів перевіркою було
встановлено, що до розрахунків оплати
за користування житлом,
споживачам-мешканцям гуртожитку
додатково включається площа більша на
8,14 кв.м. фактично займаної. За виявлені
порушення начальника
господарсько-побутового відділу ВАТ
«Стальканат» притягнуто до
адміністративної відповідальності, до
підприємства застосовані економічні
санкції, надано припис про усунення
виявлених порушень, та за повторним
зверненням ОСОБА_2 було встановлено
факт невиконання припису щодо
проведення перерахунку плати.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.04.2009 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.03.2010 року, за позовом ВАТ
«Стальканат» до Головного Одеського
обласного управління у справах захисту
прав споживачів було скасовано припис
Головного управління Одеського
обласного управління у справах захисту
прав споживачів до акту перевірки
№03-11875 від 22.07.2008 року, та скасовано
постанову Головного Одеського
управління у справах захисту прав
споживачів №1220 від 29.09.2008 року в
частині накладення стягнень по п. п. 2, 4
ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» у сумі 4081,51 грн.

Листом №11-3674 від 08.09.2009 року Державна
інспекція з контролю за цінами в
Одеській області повідомила ОСОБА_2 про
проведену перевірку ВАТ «Стальканат» з
питання дотримання порядку формування
та застосування тарифів на
житлово-комунальні послуги, та
зазначила, що нарахування плати за
комунальні послуги проводилось з жилої
площі кімнат з урахуванням коефіцієнту
загальної площі гуртожитків, яка
знаходиться в користуванні мешканців
(коридори, кухні, душові кімнати,
туалети). При розрахунку собівартості 1
кв.м. житла за діючим на момент
перевірки Порядком формування тарифів
на послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій, затвердженим
постановою КМУ №560 від 12.07.2005 року, вона
склала 1,648 грн. для гуртожитку,
розташованого по вул. Водопровідна, 13-А.
Оскільки Одеською обласною державною
адміністрацією граничний розмір плати
за проживання в гуртожитках громадян
України, які займають приміщення, що
знаходяться у спільному користуванні
кількох осіб, які не перебувають у
сімейних відносинах, не затверджений,
тобто на обласному рівні відсутнє
державне регулювання зазначених
послуг, тому спірні питання вирішують в
судовому порядку.

Згідно листа №П-247 від 13.08.2010 року
Державної житлово-комунальної
інспекції в Одеській області
встановлено, що було розглянуто
звернення ОСОБА_2 щодо неправомірного
нарахування оплати за
житлово-комунальні послуги ПАТ «ВО
Стальканат-Сілур», за результатами
проведеної перевірки складено акт і
надано розпорядження, яким зобов'язано
керівництво ПАТ «ВО Стальканат-Сілур»:
укласти договори на послуги з
утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій між
власниками приміщень у гуртожитку та
ПАТ «ВО Стальканат-Сілур»; здійснювати
нарахування за житлово-комунальні
послуги на корисну площу кімнат;
зробити перерахунок мешканцям
гуртожитку по АДРЕСА_1, за незаконно
додану площу 917,18 кв.м. (місць загального
користування); здійснити ремонтні
роботи місць загального користування
тощо.

Листом №108/9 від 02.03.2011 року Управління у
справах захисту прав споживачів в
Одеській області повідомило ОСОБА_2, що,
зокрема, для здійснення перерахунку
плати за житлово-комунальні послуги
управлінням 14.02.2011 року листом №758/8 на
адресу ПАТ «ВО «Стальканат-Сілур»
направлено копію довідки про його
перебування на санаторно-курортному
лікуванні з 26.08.2008 року по 18.09.2008 року.
Відповідно до вимог ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» приписом акту перевірки
зобов'язано ПАТ «ВО
«Стальканат-Сілур», провести
перерахунок розміру плати за
житлово-комунальні послуги у термін до
20.03.2011 року.

01.04.2011 року Управлінням у справах
захисту прав споживачів в Одеській
області було направлено лист №1569/8/9 до
ПАТ «ВО «Стальканат-Сілур» щодо
припинення порушень прав споживача, з
якого вбачається, що за результатами
аналізу управління вбачає в діях
виконавця послуг ознаки порушення
вимог п. 7 ст. 21 Закону України «Про
захист прав споживачів» щодо
визначення вартості послуги
неналежним чином, а саме, при
нарахуванні плати виконавцем не
враховані пільги у розмірі 25%; не в
повній мірі відображений платіж за
лютий 2011 року, так в платіжній
квитанції зазначена оплачена сума 159,81
грн., до оборотно-сальдової відомості
внесено суму у розмірі 117,60 грн., що
також впливає на формування
заборгованості. З метою недопущення
порушень прав споживача ОСОБА_2
вимагалось провести звірку нарахувань
по особовому рахунку ОСОБА_2, за
результатами здійснити корегування
нарахувань та повідомити про вжиті
заходи управління.

Інспекція з питань захисту прав
споживачів в Одеській області листом
№1031/9 від 13.04.2012 року повідомила ОСОБА_2
про те, що перевіркою встановлено, що
виконавцем послуг не забезпечена
належна якість за ст. 4 «поточний ремонт
конструктивних елементів» тарифів на
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
затверджених додатком №2 до рішення
виконкому Одеської міської ради №260
від 10.06.2010 року, а саме: виконавцем не
забезпечено усунення руйнації й
ушкодження облицювального шару стін
допоміжних приміщень гуртожитку.
Приписом до акту перевірки №000098 від
06.04.2012 року суб'єкта господарювання
зобов'язано зменшити розмір плати
(нарахувань за 2011 рік) за надані в
неповному обсязі послуги з поточного
ремонту конструктивних елементів
будинку по АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що
згідно протоколу №11 спільного
засідання адміністрації та профкому
ВАТ «Стальканат» від 26.11.2008 року, було п.
3 прийнято рішеня про переселення
ОСОБА_2 з кімнати НОМЕР_1, площею 19,4 кв.м.,
в кімнату меншої площі (11,3 кв.м.) згідно
до вимог санітарних норм Житлового
кодексу України.

Прийняте рішення щодо переселення в
іншу кімнату було предметом звернення
ОСОБА_2 до Прокуратури Одеської
області.

Проведеною Прокуратурою Одеської
області перевіркою було з'ясовано, що у
зв'язку із неодноразовими звернення
ОСОБА_2 стосовно неможливості оплати
комунальних платежів, керівництво
гуртожитку запропонувало йому
переселитися до іншої кімнати меншої
площі, за яку, відповідно, розмір
комунальних платежів також менший.
Зазначена пропозиція адміністрації
має рекомендаційний характер, та не
ставилась мета щодо переселення до
іншої кімнати в примусовому порядку.

Не погоджуючись із прийнятим
адміністрацією ВАТ «Стальканат»
рішенням щодо свого переселення до
меншої кімнати, ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ВАТ «Стальканат»
про визнання незаконним п. 3 протоколу
№11 від 26.11.2008 року спільного засідання
адміністрації та профкому ВАТ
«Стальканат», про визнання незаконним
нарахування плати за користування
житловою площею й зобов'язання
провести перерахунок плати за
користування житловим приміщенням та
комунальних платежів, та про
відшкодування моральної шкоди.

За результатами розгляду даного позову
Малиновським районним судом м. Одеси
було прийнято рішення від 20.12.2011 року,
яким визнано недійсним п.3 протоколу №11
спільного засідання адміністрації та
профкому ВАТ «Стальканат» від 26.11.2008
року.

В жовтні 2010 року ПрАТ «ВО
«Стальканат-Сілур» в особі директора
по загальним питанням та кадрів ОСОБА_3
було запропоновано ОСОБА_2, який
проживає в гуртожитку АДРЕСА_1 укласти
договір НОМЕР_1 про найом житлового
приміщення та надання послуг з
утримання будинку, споруд та
прибудинкових територій, предметом
якого в п. 1 договору зазначено -
передача виконавцем споживачу
загальної площі розміром 27,54 кв.м., в т.ч.
житлової кімнати НОМЕР_1, розміром 19,4
кв.м., у гуртожитку АДРЕСА_1 для
тимчасового користування та надання
послуг з утримання будинку і споруд та
прибудинкових територій
вищезазначеного гуртожитку.

Вважаючи цей договір таким, що не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів, та таким, що
порушує його конституційні права,
ОСОБА_2 договір не підписав.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
28.04.2012 року за результатами розгляду
позову ОСОБА_2 до ВАТ «Стальканат» про
визнання незаконним п. 3 протоколу
спільного засідання адміністрації та
профспілки ВАТ «Стальканат»,
зобов'язання надати житлову площу,
визнання незаконним свідоцтва про
право власності, визнання незаконними
дій по нарахуванню плати за
житлово-комунальні послуги та
зобов'язання перерахувати плату,
визнання права на укладення договору,
визнання незаконними тарифів по СДПТ,
зобов'язання укласти окремий договір,
відшкодування моральної шкоди, - було
зобов'язано ПрАТ «Стальканат-Сілур»
здійснити перерахунок плати за
житлово-комунальні послуги ОСОБА_2 за
користування кімнатою АДРЕСА_1 з
врахуванням пільги 25% як особи, яка має
статус дитини війни, за 2007-2008 роки.

З листа №02/31 від 22.01.2013 року вбачається,
що ПрАТ «Стальканат-Сілур» відповідно
до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» було
добровільно виконано рішення
Апеляційного суду Одеської області від
28.04.2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що в
період 2008-2013 років позивач періодично
перебував на санаторно-курортному
лікуванні, надавав керівництву ПрАТ
«ВО «Стальканат-Сілур» довідки в
підтвердження своєї відсутності для
врахування цього при нарахуванні йому
оплати за житлово-комунальні послуги,
перерахунки по яких проводились із
затримкою.

ОСОБА_2 вважає всі зазначені події та
обставини, а саме нарахування боргів,
неврахування пільг та субсидій при
визначенні розміру
житлово-комунальних послуг, погроз
виселення і переселення, терором та
репресіями щодо нього з боку
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

«Репресії» - це каральні заходи,
покарання, вжиті державними органами,
це комплекс заходів з арештів,
розстрілів і переселення великих мас
людей.

«Терор» - це насилля представників
влади з використанням державного
апарату проти народу з метою
придушення не тільки опозиції, але й
всього загалу, з метою викликати жах і
залишити думки про спротив.

Враховуючи визначення вказаних
термінів, суд вважає, що заявлені
позивачем обґрунтування позовних
вимог із вищевказаними термінами,
подані докази свого підтвердження в
процесі розгляду справи не знайшли.

Позивач зазначає, що він знаходиться в
стані постійної психоемоційної
напруги від дій відповідачів, в нього
виник психічний розлад, який прогресує
з плином часу, тому він має право на
відшкодування моральної шкоди, так як
репресії та терор з боку відповідачів
призвели до його втрат немайнового
характеру внаслідок перенесених
моральних та фізичних страждань,
завданих діями та бездіяльністю
відповідачів.

Згідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995 року під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до чинного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Згідно медичної картки амбулаторного
хворого КУ «Одеський обласний медичний
центр психічного здоров'я №1» №47/09 на
ім'я ОСОБА_2 вбачається, що він страждає
на психічний розлад, у зв'язку із чим
перебував на стаціонарному лікуванні.

Довідкою Одеського обласного
психоневрологічного диспансеру від
23.05.2013 року зазначено, що ОСОБА_2
знаходиться під наглядом в ООПНД з
січня 2009 року по теперішній час.

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року
зазначено, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема,
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі
чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка співробітник соціального
захисту Територіального центру
соціального обслуговування
Малиновського району ОСОБА_8, яка надає
допомогу ОСОБА_2, зазначила, що їй зі
слів позивача, та листів, які він давав
їй для ознайомлення, відомі обставини
його тривалого спору з відповідачами.
Свідок пояснила суду, що вона надавала
ОСОБА_2 допомогу в отриманні довідок з
місця проживання для оформлення певних
пакетів документів та пільг. Свідок
вказала, що зверталась до ПрАТ «ВО
«Стальканат-Сілур» за необхідною
ОСОБА_2 довідкою форми ф.1, видачу якої
співробітники підприємства затягнули,
доказів дати коли вона звернулася за
видачею довідки у неї немає, вона
тільки надала суду довідку Ф.1, видану
24.01.2013 року, яка була зареєстрована
центрі соціального захисту 11.03.2013 року.
Послатися на інші відомі їй особисто
обставини, які б свідчили про
неправомірні дії з боку відповідачів
та погіршенням у зв'язку із цим
захворювання ОСОБА_2, свідок не змогла.

З досліджених судом доказів не знайшов
свого підтвердження факт наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням, яким страждає ОСОБА_2, та
будь-якими діяннями відповідачів.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що факт заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру,
погіршенням стану здоров'я, - як він
вказує, що полягають у прогресуючому
психічному захворюванні, внаслідок дій
відповідачів, не знайшов свого
підтвердження в процесі розгляду
справи.

В зв'язку з чим вимоги позивача до ПрАТ
«ВО «Стальканат - Сілур» в особах
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди, є
безпідставними та не підлягають
задоволенню судом.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Одеської міської
ради №208 від 30.05.2013 року було
затверджено акт приймання-передачі до
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси гуртожитків з
інженерними мережами, зовнішніми
інженерними мережами та обладнанням,
що належить ПАТ «ВО «Стальканат-Сілур»
та розташовані в м. Одесі за адресами:
вул. Водопровідна, 13-А, та вул.
Багрицького, 5/7. КП «ЖКС «Хмельницький»
вказано прийняти в повне господарське
відання гуртожиток з інженерними
мережами, мостінням та воротами, що
розташовані за адресою: м. Одеса, вул.
Водопровідна, 13-А.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Виробниче об'єднання «Стальканат -
Сілур» в особах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про відшкодування моральної шкоди -
відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Малиновський районний суд м.
Одеси шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган