Єдиний унікальний номер 725/7315/13-ц
Номер провадження 2/725/1573/13
Першотравневий районний суд м.
головуючої судді Федіної А.В.
при секретарі Сорокан М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.
Посилався на те, що відповідно до
укладеного договору №б/н від 23.03.2006
року відповідач отримав кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Вказував на те, що підписавши заяву,
відповідач підтвердив свою згоду на те,
що вказана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком договір.
Відповідач належним чином своїх
зобов'язань за укладеним між ним та
банком договором не виконав, внаслідок
чого у нього станом на 19.11.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі
заборгованості за кредитом в сумі 2168,85
грн., заборгованості по процентах за
грн. - штраф (фіксована частина), 794,58 грн.
- штраф (процентна складова).
Просив стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
та судовий збір.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, від нього до суду
надійшла заява про розгляд справи у
його відсутності, позовні вимоги
підтримав та не заперечував проти
винесення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Справа слухалась у відсутності
відповідача, який не з'явився в судове
засідання незважаючи на те, що
належним чином був повідомлений судом
про час та місце розгляду, про причини
своєї неявки суду не повідомив і не
подав заяви про відкладення розгляду
справи.
Так, згідно положень ч. 5 ст. 76 ЦПК
України судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.
Як вбачається з довідка АДБ при УМВС
України в Чернівецькій області
відповідач зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, саме за цією адресою
судом неодноразово надсилались судові
повістки та матеріали позовної заяви з
У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Оскільки представник позивача не
заперечував проти розгляду даної
цивільної справи за відсутності
відповідача, суд вважає, що по справі
слід ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позов обґрунтований
і підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень
окрім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, тощо. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Судом встановлено, що відповідно до
заяви позичальника №б/н від 23.03.2006 року
між позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого банк надав позичальнику
строковий кредит на платіжну
пластикову картку з кредитним лімітом
у сумі 3000 грн. , з умовами сплати за
користування кредитом відсотків на
суму залишку заборгованості по кредиту
в обмін на зобов'язання позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, комісії в зазначені в заяві
та Умовах та правилах надання
банківських послуг (а/с 6,7).

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо).

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК
України договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або
інших стандартних формах, який може
бути укладений лише шляхом
приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Так, відповідно умов і правил надання
банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк»
підписавши заяву про відкриття
карткового рахунку, відповідач
погодилася з умовами і правилами
надання банківських послуг, тим самим,
уклала договір та отримав кредит в
розмірі 3000 грн. (а/с 7).

Таким чином, між позивачем та
відповідачем виникли
кредитно-договірні відносини.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
вимог цього Кодексу та інших актів
цивільного законодавства, тощо.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлено строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
укладеним між позивачем та
відповідачем, відповідач належним
чином не виконала своїх зобов'язань,
внаслідок чого у нього станом на
19.11.2013 року утворилась заборгованість в
розмірі 17186,10 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 2168,85
грн., заборгованості по процентах за
користування кредитом - 13722,67 грн., 500
грн. - штраф (фіксована частина), 794,58 грн.
- штраф (процентна складова) (а/с 4).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Оскільки, цивільно-правові відносини
виникли внаслідок договору, укладеного
саме між позивачем та відповідачами
суд вважає, що цивільно-правову
відповідальність за неналежне
виконання взятих на себе зобов'язань
повинен нести в повному об'ємі
відповідач.

У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Таким чином, суд вважає, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути заборгованість за кредитним
договором , а також судовий збір.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549-551, 554, 610,
611, 633, 634,638, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11,
58, 60, 64, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 23.03.2006 року в розмірі 17186,10 грн.
(сімнадцять тис. сто вісімдесят шість
грн. 10 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.
(двісті двадцять дев'ять грн. 40 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
А. В. Федіна