Справа № 307/1512/14-ц
Провадження № 2/307/866/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі: головуючого - судді
Ніточко В.В., при секретарі Лешовській
М.С., з участю представника позивача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Тячів цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Тересвянської селищної ради
Тячівського району Закарпатської
області, треті особи: Тячівська
державна районна нотаріальна контора,
реєстраційна служба Тячівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, про визнання
права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до Тересвянської селищної ради
Тячівського району Закарпатської
області, треті особи: Тячівська
державна районна нотаріальна контора,
реєстраційна служба Тячівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, про визнання
права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначила, що згідно
свідоцтва про народження, вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, і її батьками є
ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Її батько ОСОБА_4 з 1935
року перебував у фактичних шлюбних
відносинах з її матір'ю ОСОБА_5, а сам
шлюб вони уклали лише 30 травня 1960 року.
Її матір померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а батько
помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті батька
залишилося спадкове майно, до складу
якого входить житловий будинок
АДРЕСА_1. Після смерті батька вона
залишилася проживати у
вищезазначеному будинку, тобто
фактично вступила у володіння
спадковим майном, однак не оформила
право власності на нього. Бажаючи
юридично оформити своє право на
спадкове майно та отримати свідоцтво
про право на спадщину, вона звернулася
в Тячівську державну нотаріальну
контору. Однак їй було відмовлено в
оформленні спадщини та роз'яснено, що
поданими нею документами її право на
спадкування майна, що належало
померлому ОСОБА_4 не доводиться,
оскільки в неї інше прізвище. Зазначає,
що у свідоцтві про народження її
батьком зазначений ОСОБА_4, а тому
просить визнати за нею право власності
на спадковий житловий будинок з
надвірними спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1, що йому належав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
дав пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Представник відповідача Тересвянської
селищної ради в судове засідання не
з'явився, однак подав суду заяву про
розгляд справи у його відсутності.

Представник Тячівської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був належно
повідомлений, а тому суд в порядку ст.169
ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Представник реєстраційної служби
Тячівського районного управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
належно повідомлений, а тому суд в
порядку ст.169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника
позивача, свідків, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право приватної власності, ОСОБА_4 є
власником житлового будинку з
надвірними спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Із довідки Тересвянської селищної ради
№ 2427 від 11 листопада 2013 року
вбачається, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4,
який помер у 1983 році, і після його
смерті залишилася проживати в його
будинку АДРЕСА_1, в якому проживає з
часу свого народження (а.с. 11).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_2
вбачається, що її матір'ю є ОСОБА_5, а
батьком ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно паспорта громадянина України,
позивач зазначена як ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища вбачається, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 30 травня 1960
року, і прізвище дружини після
укладення шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, а
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, що
стверджується даними свідоцтв про
смерть (а.с. 8-9), і після смерті
останнього відкрилася спадщина на
належне йому майно.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснили, що у покійних
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була донька ОСОБА_2,
яка після смерті батька вступила у
володіння та управління спадковим
майном. Жодних інших спадкоємців після
смерті ОСОБА_4 не має. Крім цього
зазначили, що у свідоцтві про
народження позивача зазначено
прізвище її матері, оскільки на час
народження ОСОБА_2 її батьки не були
офіційно одружені.

Позивач як спадкоємець першої черги
прийняла спадщину, оскільки вступила в
управління та володіння спадковим
майном, однак через те, що у свідоцтві
про народження її прізвище зазначено
як ОСОБА_2, а у паспорті як ОСОБА_2, вона
не може оформити спадщину в
нотаріальному порядку (а.с.).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України, в
редакції 1963 року, який діяв на момент
відкриття спадщини визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

В силу ст.548 ЦК України, в редакції 1963
року, прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів, а
саме з довідки Тересвянської селищної
ради № 2427 від 11 листопада 2013 року, з
витягу із Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного та
показів свідків, ОСОБА_2 є дочкою
померлого ОСОБА_4, інші особи на
володіння та користування даним
будинком на підставах, передбачених
законом, своїх прав не заявляють,
придатність будинку для проживання
ніким не оспорюється.

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19
вищезазначеного Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому
засіданні обставин, суд, розглядаючи
вказану справу в межах заявлених
позивачем вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які оцінені судом в
їх сукупності, вважає, що невизнане
право позивача, з врахуванням вимог
ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, підлягає
захисту шляхом визнання за ним права
власності на спадкове майно.

Судові витрати слід покласти на
позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 548, 549 ЦК України, в
редакції 1963 року, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою смт. Тересва Тячівського
району Закарпатської області, право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Ніточко
В.В.