У х в а л а

іменем україни

13 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Касьяна О.П., Коротуна В.М., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до управління
з питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1»,
про визнання правочинів нікчемними, за
касаційною скаргою об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «АДРЕСА_1» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 2 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
визнання нікчемним договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
№ 1-8 (групи приміщень АДРЕСА_1,
укладеного 13 серпня 2007 року
управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
з приватним підприємством фірмою
«Магістр» (далі - ППФ «Магістр»), а також
наступних договорів про відчуження цих
нежитлових приміщень, а саме: договорів
купівлі-продажу, укладених 31 жовтня 2007
року ППФ «Магістр» з ОСОБА_5, та 24 січня
2008 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 2 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими рішеннями, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «АДРЕСА_1» (далі - ОСББ
«АДРЕСА_1») звернулося до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просило скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 3 серпня 2007 року
за договором купівлі-продажу
управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
відчужило на користь ППФ «Магістр»
нежитлові приміщення № 1-8 (групи
приміщень АДРЕСА_1 (а.с. 61 т. 1).

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 21 липня 2011 року визнано недійсним
рішення Київської міської ради № 208/1642
від 27 грудня 2001 року «Про формування
комунальної власності територіальних
громад м. Києва» (п. 165 додатку 11) в
частині включення до об'єктів
комунальної власності Шевченківського
району житлового будинку по АДРЕСА_1
загальною площею 1501,42 кв. м, та рішення
Шевченківської районної ради № 91 від 30
жовтня 2006 року «Про приватизацію майна,
що належить до комунальної власності
територіальної громади
Шевченківського району м. Києва» в
редакції рішення Шевченківської
районної у м. Києві ради від 26 квітня
2007 року № 204 «Про внесення змін до
деяких рішень Шевченківської районної
у м. Києві ради з питань приватизації
об'єктів комунальної власності» в
частині затвердження на приватизацію
нежилого приміщення площею 125,5 кв. м по
АДРЕСА_1 (а.с. 29-32 т.1).

В подальшому щодо цих нежитлових
приміщень 31 жовтня 2007 року між ППФ
«Магістр» та ОСОБА_5 укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 4728, а
також 24 січня 2008 року між ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 3334 (а.с. 64,
66 т. 1).

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 31 травня 2012 року визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень з № 1-8 (групи приміщень
АДРЕСА_1, укладеного 13 серпня 2007 року
між управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ППФ «Магістр» (а.с. 54-58 т. 1).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
25 грудня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ППФ «Магістр», треті
особи: ОСББ «АДРЕСА_1», приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
укладеного 31 жовтня 2007 року між
ППФ «Магістр» та ОСОБА_5, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
1 жовтня 2013 року ОСББ «АДРЕСА_1»
зобов'язано не перешкоджати ОСОБА_6 в
користуванні нежитловими приміщеннями
з № 1 по № 8 (групи приміщень АДРЕСА_1 та
заборонено самовільно встановлювати
вхідні двері у ці нежитлові приміщення.

Відповідно до норм частин 1, 2 статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним (стаття
228 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суди обґрунтовано
вважали, що позивачем в порушення вимог
статей 10, 60 ЦПК України належним чином
не доведено, що зазначені вище
правочини порушують публічний порядок.

Крім того, норма частини 1 статті 216 ЦК
України не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною 1 статті
388 ЦК України (пункт 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

За таких обставин суд першої інстанції,
з яким погодився апеляційний суд,
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для визнання
вищевказаних правочинів нікчемними.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та порушення
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «АДРЕСА_1» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 2 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.П.
Касьян В.М. Коротун