Справа №560/1339/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Дубровицький районний
суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Дубровиця
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення з житлового приміщення без
надання іншого житла,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_2 про виселення з житлового
приміщення без надання іншого житла, та
просить виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 із
житлового приміщення в АДРЕСА_1 без
надання іншого житла.

Свої вимоги мотивує тим, що в 2003
році їй дирекцією ВАТ "Дубротекс" була
надана житлова площа в гуртожитку
АДРЕСА_2. 07.07.2003 року їй був виданий
ордер за №150 на вселення, на підставі
якого вона з відповідачем і поселились
у виділене жиле приміщення. Уже на той
час відповідач фактично зловживав
спиртними напоями. На цьому ґрунті він
влаштовував систематичні дебоші в
сім'ї та фізичне насильство по
відношенню до неї. Вона змушена була
розірвати шлюб з відповідачем. Однак,
вони продовжували проживати разом. В
листопаді 2009 року вона зверталася в
Дубровицький районний суд з
аналогічним позовом, оскільки в червні
того ж року, відповідач бив її
настільки жорстко, що вона не надіялась
залишитись живою. Однак, дякуючи тому,
що втрутились посторонні люди, то в
результаті цього побиття вона отримала
тільки струс та забій головного мозку,
перелом кісток носа зі зміщенням та
синці на обличчі, з якими довго
лікувалась спочатку на стаціонарі, а
потім амбулаторно. Оскільки такі дії
відповідача є злочином, то вона в
установленому порядку звернулась до
суду із скаргою про порушення відносно
нього кримінальної справи. Постановою
судді Дубровицького районного суду
Сидоренко З.С. від 23 лютого 2010 року
відносно ОСОБА_2 було порушена
кримінальна справа за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК
України. Але оскільки розгляд справи
затягнувся, а ОСОБА_2 став запевняти її,
що він змінить своє відношення до неї і
буде вести себе в помешканні зразково,
то за її ініціативою цивільний позов
був залишений без розгляду, а
кримінальна справа закрита по її заяві
у зв'язку з їх примиренням. Однак,
невдовзі після цього все стало гірше,
хоч ОСОБА_2 і став вести себе обачніше і
на очевидний кримінал не зважувався.
Скандали і дебоші в помешканні вчиняє
постійно і систематично. ЇЇ звернення в
міліцію результатів не дають. Їй
пояснюють, що оскільки вони офіційно
розірвали шлюб, то вони не можуть
притягнути ОСОБА_2 до відповідальності
за насильство в сім'ї. Крім цього,
відповідач став виносити з дому цінні
речі, які належать їй на праві
приватної власності. І знову на її
звернення в міліцію їй пояснюють, що
неможливо в такому випадку довести
факт крадіжки. Відповідач створює
нестерпні умови для їх спільного
проживання, ніяких комунальних
платежів не сплачує, всі матеріальні
затрати по утриманню житла та сплаті
комунальних платежів вона сплачує
самостійно.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала та пояснила,
що з дня подання позову до суду і на час
розгляду справи відповідач ОСОБА_2
13.01.2014 року ввечері розбив телевізор,
тюнер та побутові речі. Просить суд
виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 із
житлового приміщення в АДРЕСА_1 без
надання іншого житла.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав та просив у позові
відмовити, мотивуючи це тим, що
позивачка навмисно провокує його на
протиправну поведінку по відношенню до
неї. Відповідач визнав, що у нього є
проблеми з алкоголем, однак залежність
не сама по собі з'явилася, а виною тому
негаразди в сім'ї.

Вислухавши сторони, свідків,
дослідивши докази по справі, суд позов
задовольняє з наступних підстав.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтвердили той факт, що
ОСОБА_2 постійно вчиняє дебоші по місцю
свого проживання, систематично руйнує
і псує меблі та житлове приміщення,
застосовує психологічне та фізичне
насильство по відношенню до ОСОБА_1

Зокрема свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що
вона є сестрою позивачки ОСОБА_1 Коли її
сестра та відповідач ОСОБА_2
одружилися, то вони спочатку жили
добре, однак з часом відповідач почав
зловживати спиртними напоями і
влаштовувати дебоші в сім'ї. ОСОБА_1
часто ховалася від відповідача в її
квартирі. Одного разу ОСОБА_2 під час
сварки з ОСОБА_1 в її квартирі розбив
вікно.

Свідки ОСОБА_6 - брат відповідача та
ОСОБА_7 - сестра відповідача, в судовому
засіданні суду пояснили, що ОСОБА_2 до
одруження з відповідачкою не зловживав
спиртними напоями та був зразковим
громадянином та сім'янином.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачка є наймачем житлового
приміщення в АДРЕСА_1 (а.с.5-10). В цьому
житловому приміщені проживає
відповідач, її колишній чоловік ОСОБА_2,
шлюб між якими був розірваний за
рішенням Дубровицького районного суду
Рівненської області.

Частина 1 ст. 116 ЖК України
визначає, що якщо наймач, члени його
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ними, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціального
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявилися безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникають в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України, №2 від 12 квітня 1985 року" (далі -
Постанова від 12.04.1985 року), при розгляді
справ про виселення на підставі ст. 116
ЖК УРСР осіб, що систематично порушують
правила суспільного співжиття і
роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі або
житловому будинку, варто виходити з
того, що при антигромадському
поводженні, що продовжується,
виселення винного може бути й у випадку
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
суспільного впливу не дали позитивних
результатів. Доказом застосування мір
попередження і громадського впливу
можуть слугувати постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, офіційні
застереження, рішення суду або
третейського суду про притягнення до
відповідальності, протоколи або
постанови громадських організацій,
трудових колективів, що засудили дії
винного. Одні лише факти звернення до
відповідних органів зі скаргами на
порушення правил суспільного
співжиття без застосування до винного
заходів впливу цими органами не є
підставою для виселення. Виселення без
надання іншого житлового помешкання
обумовлено ще і безрезультатністю
застосованих до винної особи заходів
попередження і суспільного впливу.

Як вбачається із долучених до
матеріалів справи відповідей
Дубровицького РВ УМВС України від
27.01.2014 року та 17.02.2014 року, відносно
ОСОБА_2 було складено протокол за ст. 173-2
КУпАП.

Згідно оглянутої в судовому
засіданні кримінальної справи №1-51/10 за
скаргою ОСОБА_1 про порушення
кримінальної справи та притягнення до
кримінальної відповідальності за ст. 125
ч.2 КК України ОСОБА_2 вбачається, що
ОСОБА_2 17 червня 2009 року, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, в
квартирі АДРЕСА_1 умисно наніс ОСОБА_1
легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я. Однак
справа закрита за примиренням
відповідачем ОСОБА_2

Як встановлено в судовому
засіданні, неодноразові звернення
позивачки до Дубровицького РВ УМВС
України про притягнення відповідача
ОСОБА_2 до відповідальності не дали
результату (а.с.16-20).

Судом також встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 після закриття
кримінальної справи належних
висновків для себе не зробив та знову
продовжує порушувати правила
суспільного співжиття, систематично
руйнує і псує меблі та житлове
приміщення, застосовує психологічне та
фізичне насильство по відношенню до
позивачки, що тягне за собою неможливим
для позивачки проживання з ним в одному
житловому приміщенні.

Тому, з огляду на наведені
обставини суд вважає, що позов слід
задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись
ч. 1 ст.116 Житлового кодексу України,
ст.ст. 10, 60, 88, 212- 215, 291-294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 із
житлового приміщення в АДРЕСА_1 без
надання іншого житла.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивачки
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені нею
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 114, 70 грн. (сто чотирнадцять
гривень сімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Заступник голови Дубровицького

районного суду
К.М. Отупор