АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1726/14
Головуючий 1-ої інстанції -
Справа № 643/6308/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Маміної О.В.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Московського
районного суду міста Харкова від 16
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилалась на те, що від шлюбу з
відповідачем має дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час
проживає разом з нею та знаходиться на
її матеріальному забезпеченні.

Спосіб життя ОСОБА_1 свідчить про його
повну матеріальну забезпеченість,
однак від виконання своїх батьківських
обов'язків щодо утримання доньки
відповідач ухиляється.

Посилаючись на те, що відповідач не має
інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних батьків, у шлюбі не
перебуває, є фінансово забезпеченою
людиною позивачка просила стягнути з
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в
розмірі 5000 грн. щомісячно.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 16 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в
розмірі 2500 гривень щомісячно,
починаючи з дня подачі заяви (26.04.2013), до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
229,40 грн. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 16.01.2014 р. скасувати та ухвалити нове,
згідно з яким призначити сплату
аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в
розмірі 1/4 частина від його щомісячної
заробітної плати до повноліття дитини.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона не підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
правовідносини які між ними виникли та
закон їх регулюючий, виходячи з того, що
у наявності істотні обставини, які
свідчать про те, що відповідач має й
інший, ніж зазначений в довідці про
доходи, заробіток, який, за відсутності
інших даних, може бути мінливим та
нерегулярним, що дає підстави суду
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Висновок суду, з яким погоджується
судова колегія, ґрунтується на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК
України, та нормам матеріального права.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що
сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження останньої (а.с. 6).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі, при цьому в ст. 184
СК України вказано, суд може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі, якщо платник має нерегулярний,
мінливий дохід, частку доходу отримує в
натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення.

На підтвердження позиції щодо
отримання стабільного та регулярного,
проте мінімального доходу, ОСОБА_1
надав підписану особисто ним, як
директором, довідку про доходи,
відповідно до якої працює в ПП
«Комерційна фірма «НІКОН» з 01.01.2012,
займає посаду директора, та за період з
вересня 2012 року по серпень 2013 року
отримав 12193,30 грн., що в середньому
становить 1016,10 грн. на місяць (а.с. 54).

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач є власником
приватного підприємства «Комерційна
фірма «НІКОН», зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1, яке є платником
податку. Підприємство має відповідний
мінливий дохід, що підтверджується
податковим розрахунком сум доходу,
нарахованого на користь платника
податку, і сум утриманого з них податку.
Також з матеріалів справи вбачається,
що відповідач має автомобільний
транспорт. Був власником автомобілів
«ЛЕКСУС» на протязі з серпня 2010 року -
знятий з обліку у грудні 2011 р., з 29.12. 2011
р. - знятий з обліку 19.06.2013 року. З 29.07.2008
р. є власником автомобіля «КИА
МАГЕНТИС» (а.с. 113). Протягом 2013 року
неодноразово перетинав кордон:
здійснював поїздки до Москви,
Туреччини, Еміратів. (а.с. 110). У липні 2013
році надав допомогу дитині загальною
сумою 3829 грн. У вересні 2013 року у сумі
1000 грн (а.с. 8386). Представник відповідача
у судовому засіданні підтвердив, що
вказані кошти є аліментами та
допомогою дитині.

Зазначена сума перевищує сукупний
тримісячний заробіток відповідача
згідно наданої останнім довідки про
доходи.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку
про наявність обставин, що мають
істотне значення для визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі. Спосіб життя відповідача, його
витрати свідчать про наявність
нерегулярного, мінливого доходу.

Частина 1 ст. 182 СК України передбачає,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує крім іншого, стан здоров'я
та матеріальне становище платника
аліментів, та інші обставини, що мають
істотне значення.

Суд врахував вищенаведені вимоги
закону, прийняв до уваги, що відповідач
не має інших осіб на утриманні, стан
його здоров'я є задовільним та вірно
прийшов до висновку, що він має
достатньо можливостей для надання
допомоги своїй донці в розмірі 2500 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд
виходив з інтересів дитини, стану
здоров'я дитини, яка протягом 2013 року
перебувала на лікуванні (дані висновку
Управління у справах дітей а.с. 43).

По суті відповідач не оскаржує розмір
аліментів, вважає, що оскільки він
працює та має стабільний заробіток, то
аліменти повинні бути вирахувані у
частці від доходу, а не у твердій
грошовій сумі.

Суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги.

Висновок суду є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі, були предметом судової
перевірки і не дістали об'єктивного
підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у
справі доказам, та навів у рішенні
мотиви спростування кожного з доводів,
які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення відносно
скасування чи зміни оскаржуємого
судового рішення і висновків суду
першої інстанції не спростовують, в її
задоволенні належить відмовити на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: