У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Буцяка З.І.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про зменшення розміру
аліментів,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки, представника
позивача-ОСОБА_4, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 17 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів
задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на її утримання з 1/4 частини заробітку
щомісячно до 1/5 частини заробітку
щомісячно, починаючи з 21 січня 2014 року
та до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів
на утримання дитини відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі
відповідачка вказує, що рішення в
частині зменшення розміру аліментів на
її утримання є незаконним та
необгрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_2 не заявляв ні у
позовній заяві, ні під час розгляду
справи про визначення розміру
аліментів в розмірі 1/5 частини його
заробітку, а просив встановити їх в
твердій грошовій сумі 30 гривень
щомісячно. Тобто фактично, вимоги
позивача стосувалися зміни способу
визначення розміру аліментів, а не
зменшення їх розміру, однак суд,
вийшовши за межі позовних вимог,
прийняв рішення про зменшення розміру
аліментів на її утримання з 1/4 до 1/5
частини щомісячного заробітку.

Вважає, що таке рішення було прийнято
судом лише на підставі даних про
зменшення розміру заробітної плати до
1185 грн. щомісячно. Однак, позивачем не
підтверджено жодними допустимими
доказами обставин, що свідчать, що його
сімейний та матеріальний стан
змінився. ОСОБА_2 інших утриманців не
має, працює, отримує сталу заробітну
плату, є здоровою працездатною людиною.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції
не оскаржує. Відповідачка не оскаржує
рішення в частині відмови ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог про
зменшення розміру аліментів на
утримання дитини, а тому законність та
обґрунтованість рішення суду в цій
частині апеляційний суд не переглядає.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи із наступних
підстав.

Зменшуючи розмір аліментів суд першої
інстанції виходив з того, що позивач є
здоровою, працездатною особою,
офіційно працевлаштований, однак його
заробітна плата після постановлення
рішення суду зменшилась до 1185 грн.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Встановлено, що сторони з 7 жовтня
2011року перебувають у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають малолітню доньку
ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду
від 1 березня 2013 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/3 частини його заробітку
щомісячно, починаючи з дня подачі
позову до суду і до досягнення дитиною
повноліття та аліменти на утримання
ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини його
заробітку щомісячно до досягнення
дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, а саме
до 4 грудня 2015 року (а.с. 3).

Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно довідки № 1945 від 20.12.2013 року,
ОСОБА_2 працює в ТОВ "Рівненська
Продуктова Компанія" з 2 грудня 2013 року
та його оклад становить 1185 грн. (а.с.9).

Із змісту ст. 84 СК України вбачається,
що дружина, з якою проживає дитина, може
отримувати таку допомогу лише в разі,
коли чоловік може її надавати.

Вбачається, що позивач не заперечує
надавати відповідачці допомогу на її
утримання до досягнення дитиною
трьохрічного віку, однак в зв'язку із
погіршенням матеріального стану, а
саме зменшенням розміру його
заробітної плати, не в змозі сплачувати
аліменти на утримання відповідачки у
визначеному судом розмірі (1/4 частина).

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою й
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів у певній твердій грошовій
сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з
зазначених підстав, застосуванню
підлягає не тільки ст. 192 СК України, але
й низка інших норм, присвячених
обов'язку батьків утримувати своїх
дітей (ст.182 «Обставини, які
враховуються судом при визначенні
розміру аліментів», ст.183 «Визначення
розміру аліментів у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

Така правова позиція висловлена в
постанові судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 5
лютого 2014року у справі № 143 цс 13, яка
відповідно до ст.3607 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України, а
тому доводи ОСОБА_1 про те, що фактично
вимоги позивача стосувалися зміни
способу визначення розміру аліментів,
а не зменшення їх розміру не
заслуговують на увагу.

Покликання в апеляційній скарзі про
недоведеність позивачем зміни його
матеріального стану спростовуються
наданою ОСОБА_2 довідкою № 1945 від 20.12.2013
року, виданою ТОВ "Рівненська
Продуктова Компанія".

Рішення суду першої інстанції ухвалене
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, викладених в рішенні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,317,325 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 17 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Буцяк З.І.