Справа № 466/9108/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді
Баєвої О.І.

при секретарі
Лелик О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Третя Львівська державна
нотаріальна контора про визнання факту
прийняття спадщини, визнання права
власності в порядку спадкування, -

в с т а н
о в и в:

26.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, у якому просив суд ухвалити
рішення, яким визнати ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що одноособово
прийняв спадщину по смерті ОСОБА_4, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ним
право власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування по
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла його мати та мати відповідача -
ОСОБА_4. На день смерті, ОСОБА_4 разом з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являлась
співвласником квартири АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_4 ніхто із спадкоємців з
заявою про прийняття спадщини у
встановленому порядку не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який був його
батьком та батьком відповідача -
ОСОБА_2. Після смерті батька відкрилася
спадщина на належне йому майно.

Оскільки станом на момент смерті
матері в квартирі спільно з нею
проживав лише ОСОБА_3, а відповідач -
ОСОБА_2 хоч і був зареєстрований за
вищевказаною адресою, однак в даній
квартирі не проживав, тому вважає, що
єдиним, хто фактично прийняв спадщину
по смерті ОСОБА_4 є його батько ОСОБА_3

Після смерті батька він звернувся в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини в розмірі 1/3 частки
на квартиру, оскільки вважає, що на
момент смерті батькові належало 2/3
частки, однак нотаріальною конторою у
видачі такого свідоцтва йому було
відмовлено, в зв'язку з чим він
вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача - ОСОБА_5
підтримали позовні вимоги,
покликаючись на підстави та мотиви
викладені в позовній заяві. Просили
позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов
заперечили повністю та просили у його
задоволенні відмовити.

Представник третьої Львівської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, однак
направив на адресу суду заяву, у якій
просить суд слухати справу у
відсутності представника, а тому суд
вважає за можливе заслухати справу на
підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, з'ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть /бланк
серія НОМЕР_1/ від 21.11.2011р. вбачається, що
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
міським відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції зроблено
актовий запис № 5800. (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про право
власності на квартиру, виданого
Львівським комбінатом хлібопродутів
28.01.1997р. та зареєстрованого Львівським
міжміським бюро техінвентаризації у
реєстрову книгу за № 19867 /а.с. 7/,
співвласниками квартири по АДРЕСА_1 є
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Частки
співвласників в квартирі не виділені.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно, а саме частка квартири
АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України
у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві
спільної сумісної

власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або
законом.

Враховуючи наведе суд вважає, що
кожному із співвласників квартири
АДРЕСА_1 належало по 1/3 частці.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями за
законом, станом на день смерті ОСОБА_4
були: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1. У
встановлений законом шестимісячний
термін ніхто із спадкоємців до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не звертався. Як
позивач, так і відповідач по справі
звернулися до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщин по смерті
матері лише в 2013 році після смерті їх
батька.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

На думку суду місце проживання
необхідно відрізняти від місця
перебування фізичної особи, тобто того
місця, де вона не проживає, а тимчасово
знаходиться. Факт реєстрації за
будь-якою адресою не можна розцінювати
як факт постійного проживання. Крім
цього, аналогічне трактування закону
передбачено в Інформаційному листі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 16.05.2013 №24-753/0/4-13.

У судовому засіданні встановлено, що
станом на момент смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в спірній квартирі
АДРЕСА_1, спільно з нею проживав лише
ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_2 хоч і був
прописаний за вищевказаною адресою,
однак разом із померлою ОСОБА_4 не
проживав. Даний факт стверджується
поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
даними в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8
вказала, що з 2005 по кінець 2011 року вона
проживала разом із своїми дідом та
бабцею по АДРЕСА_1. Відповідач в даній
квартирі не проживав, хоча приблизно
один раз на один два тижні навідувався
до кватири. Жодних речей відповідача в
квартирі не було. Фактично відповідач
постійно проживав із своєю сімєю по
АДРЕСА_2.

Допитаний за клопотанням відповідача
свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є сусідом
ОСОБА_3 по вул. Лемківській. Зазначає, що
в спірній квартирі проживала ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 Декілька років до смерті ОСОБА_4
в кватирі разом з ними проживала їх
онука ОСОБА_4. Жоден із синів - ні
позивач, ні відповідач в квартирі не
проживали, їх речей в квартирі не було,
хоча інколи навідувалися провідати
батьків.

Крім того сам відповідач в судовому
засіданні ствердив, що дійсно він
постійно проживає із своєю дружиною та
двома дітьми в квартирі, що належить
його дружині, по АДРЕСА_2. В квартирі
батьків він мав лише свою бритву, всі
речі знаходяться в квартирі дружини.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку що позовна вимога, щодо
визнання ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що одноособово
прийняв спадщину по смерті ОСОБА_4, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є підставною,
оскільки встановлено, що він єдиний з
спадкоємців за законом, в силу ч. 3 ст. 1268
ЦК України, фактично прийняв спадщину
по смерті ОСОБА_4

Щодо позовної вимоги про визнання за
позивачем права на спадщину за ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, то дана
вимога також підлягає до задоволення,
враховуючи наступне.

З копії свідоцтва про смерть /бланк
серія НОМЕР_2/ від 27.07.2013р. вбачається, що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
Шевченківським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції зроблено
актовий запис № 725. (а.с. 5).

На думку суду, станом на день смерті
ОСОБА_3, йому належала 1/3 частина
квартири АДРЕСА_1, на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру, виданого Львівським
комбінатом хлібопродутів 28.01.1997р. та
зареєстрованого Львівським міжміським
бюро техінвентаризації у реєстрову
книгу за №19867 /а.с. 7/ та 1/3 частина
спірної квартири, як спадкового майна,
після смерті своєї дружини - ОСОБА_4, яку
він фактично прийняв, однак не встиг
оформити спадкових прав.

Судом встановлено, що спадкоємцями
першої черги за законом, після смерті
ОСОБА_3, є його діти, а саме: позивач -
ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в силу ч. 1 ст. 1267 ЦК
України до спадкоємців першої черги за
законом переходить право на 1/2 частину
спадкового майна кожному, а отже кожен
із синів померлого має право на
успадкування 1/3 частки в квартирі.

На підставі вищенаведеного, суд вважає,
що позов є підставним та підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 29, 372, 1261, 1267, 1268, 1296, 392 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и
в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що одноособово прийняв спадщину
по смерті ОСОБА_4, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування по смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. І. Баєва