АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 201/6781/13-ц
інстанції - Демидова С.О.
Справа № 22-ц/774/2063/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

05 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернувся до суду із вказаним позовом,
за яким просив суд стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором в сумі 300 433,46 грн.
та судові витрати, посилаючись на те, що
08 липня 2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір № 1267-016/ФКВ-08,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти у розмірі
30 000 доларів США зі сплатою 11,5% річних за
весь час користування кредитом,
строком до 07 липня 2015 року. Для
забезпечення виконання зазначеного
договору між банком та ОСОБА_3 було
укладеного договір поруки №
1267-016/Zфпор-08 від 08 липня 2008 року,
відповідно до якого поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язань боржником за
кредитним договором. 30 червня 2010 року
між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк»
та Національним банком України
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк». В зв'язку з не належним
виконанням боржником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
виникла заборгованість в розмірі 300 433,46
гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року
ухвалено: позовну заяву ПАТ «Дельта
Банк» - задовольнити; стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Дельта Банк» суму
заборгованості станом на 29 квітня 2013
року за кредитним договором №
1267-016/ФКВ-08 від 08 липня 2008 року в сумі 300
433,46 гривень, яка складається з: суми
заборгованості за тілом кредиту - 211 718,02
грн.; суми заборгованості за відсотками
- 75 455,04 грн.; суми заборгованості за
комісією - 13 260,40 грн.; стягнути з ОСОБА_1
та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1502,16
грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову про
стягнення заборгованості за кредитом з
простроченням платежів з 06.06.2013 року,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що відповідач -
позичальник ОСОБА_1 належно не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором № 1267-016/ФКВ-08 від 08
липня 2008 року, допустивши прострочення
повернення кредитних коштів, внаслідок
чого за ним станом на 29 квітня 2013 року
рахується заборгованість в сумі 300 433,46
гривень, яка складається з: суми
заборгованості за тілом кредиту - 211 718,02
грн.; суми заборгованості за відсотками
- 75 455,04 грн.; суми заборгованості за
комісією - 13 260,40 грн. Для забезпечення
виконання зазначеного договору між
банком та відповідачем ОСОБА_3 було
укладеного договір поруки №
1267-016/Zфпор-08 від 08 липня 2008 року,
відповідно до якого поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язань боржником за
кредитним договором. 30 червня 2010 року
між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк»
та Національним банком України кладено
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк». Про наявність зазначеної
заборгованості за кредитним договором
відповідачі повідомлялись листами
банку. Позовні вимоги є обґрунтованими
та в повному обсязі доведеними.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до вимог ст. ст. 526,530 ЦК
України, - зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 553 ЦК України ч.1 - за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до вимог статті 554 ЦК
України, ч 1 - у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя; ч.2 -
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, ч.1
- боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
08 липня 2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір № 1267-016/ФКВ-08,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти у розмірі
30 000 доларів США зі сплатою 11,5% річних за
весь час користування кредитом,
строком до 07 липня 2015 року. Згідно
графіку платежів за договором
позичальник зобов'язався 20 числа
кожного місяця сплачувати банку
кредитні кошти (а.с.14). Для забезпечення
виконання зазначеного договору між
банком та ОСОБА_3 було укладеного
договір поруки № 1267-016/Zфпор-08 від 08
липня 2008 року, відповідно до якого
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язань
боржником за кредитним договором. 30
червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
АТ «Дельта Банк» та Національним
банком України укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта Банк». В зв'язку з не
належним виконанням боржником взятих
на себе зобов'язань за кредитним
договором, виникла заборгованість в
розмірі 300 433,46 гривень станом на 29
квітня 2013 року. Про наявність
зазначеної заборгованості за
кредитним договором відповідачі
повідомлялись листами позивача, а саме:
за вих. № 48.2-08/7775/12 від 29.12.2012 року -
ОСОБА_3; від 29.04.2013 року - ОСОБА_1 (а.с.23,24).
Розрахунком позивача станом на 14.01.2013
року підтверджується прийняття на
баланс позивачем кредитної
заборгованості за вказаним кредитним
договором 01.07.2010 року у сумі 26 487,93
доларів США - за кредитом, 827,60 доларів
США - за відсотками; 1425,85 грн. - по
комісії. Наданою відповідачем ОСОБА_1
суду апеляційної інстанції квитанцією
№ 3000/21 від 27 квітня 2010 року
підтверджується здійснення ним
платежу у сумі 4795,29 грн. на користь ТОВ
«Укрпромбанк».

Аналізуючи докази у справі, судова
колегія встановила, що факт порушення
позичальником умов кредитного
договору знайшов своє підтвердження за
розглядом судової справи.

Таким чином, позичальник та поручитель
- відповідачі у справі повинні нести
солідарну відповідальність за
порушення умов зазначеного кредитного
договору, і стягнення заборгованості
достроково за цим кредитним договором
здійснюється на користь позивача, як
правонаступника ТОВ «Укрпромбанк», у
зв'язку із заміною кредитора у
зобов'язанні відповідно до договору
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта Банк» від 30 червня
2010 року.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позичальник правомірно мав право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання йому доказів
переходу до нового кредитора прав у
зобов'язанні, а саме: до 06.06.2013 року з
посиланням на статті 517 п.2, 613 ЦК
України, - судова колегія вважає
безпідставними, оскільки
відповідач-позичальник в судовому
засіданні апеляційної інстанції
заявив, що доказів того, що кредитор не
приймав у нього виконання кредитного
зобов'язання не має, оскільки він не
звертався з письмовою заявою про
прийняття виконання кредитного
зобов'язання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доводи представника апелянта в
обґрунтування вимог про відмову у
задоволенні позову, судова колегія
вважає неспроможними, оскільки
заперечень щодо отримання кредиту,
наявності заборгованості за кредитним
договором чи щодо неналежного
виконання обов'язків за кредитним
договором в апеляційній скарзі не
зазначено. Крім того, застосування до
спірних правовідносин строку позовної
давності та вимог статті 559 ЦК України є
неправильним тлумаченням вимог закону,
оскільки позивач з часу
правонаступництва строк позовної
давності не пропустив, а щодо
припинення поруки, то за кредитним
договором не закінчився строк
виконання основного зобов'язання, який
закінчується 07 липня 2015 року.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України
судова колегія, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді колегії